І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 березня 2024 року м. Чернігівсправа № 927/1577/23
Господарський суд Чернігівської області, в складі судді Романенко А.В., за участю секретаря судового засідання Мігди Р.Ю., у відкритому судовому засіданні розглянув заяву від 25.02.2024 б/н Товариства з обмеженою відповідальністю «Пері Україна» про стягнення витрат на правничу допомогу в справі
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Пері Україна,
предмет спору: про стягнення 1609737,42 грн та повернення обладнання з орендного користування
за участю повноважних представників сторін:
від позивача: не прибув;
від відповідача: не прибув.
У судовому засіданні 06.03.2024, Господарський суд Чернігівської області, на підставі частини 1 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, оголосив вступну та резолютивну частини додаткового рішення.
Питання щодо розподілу судових витрат на професійну правову допомогу понесених сторонами в ході судового розгляду спору при ухваленні рішення судом не вирішене.
На підтвердження заявлених витрат позивач до заяви додав: договір про надання правової (правничої) допомоги № 30/01 від 30.01.2023 з додатковою угодою № 5 від 10.11.2023 до нього; акти прийому-передачі наданих послуг № 16/11/23 від 16.11.2023, № 18/12/23 від 18.12.2023, № 17/01/24 від 17.01.2024 та № 21/02/24 від 21.02.2024; рахунки-фактури № 16/11 від 16.11.2023 на суму 7000,00 грн, № 18/12 від 18.12.2023 на суму 4000,00 грн, № 17/01 від 17.01.2024 на суму 4000,00 грн та № 21/02 від 21.02.2024 на суму 8500,00 грн та платіжні інструкції на їх оплату.
Ухвалою від 26.02.2024, суд прийняв до розгляду заяву позивача про відшкодування судових витрат, призначив судове засідання з її розгляду на 06.03.2024 о 14:30, про що сторони повідомлені шляхом направлення ухвали в їх електронні кабінети.
06.03.2024, у судове засідання повноважні представники сторін не прибули, були належним чином повідомлені про час, дату та місце проведення судового засідання.
Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (частина 4 статті 244 ГПК України).
За частинами 1, 3, 4 статті 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішене питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. При цьому, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Беручи до уваги, що сторони належним чином повідомлені про призначене судове засідання в справі, враховуючи клопотання позивача про розгляд заяви без його участі та граничні строки розгляду заяв про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов висновку, що неприбуття повноважних представників сторін у судове засідання не є перешкодою для вирішення заяви позивача про відшкодування судових витрат на правничу допомогу, які понесені ним у ході вирішення цього спору.
За частиною 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити в зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, відносяться витрати понесені учасником справи на отримання професійної правничої допомоги.
За частиною 1 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
За приписами частини 3 статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Частиною 3 статті 126 ГПК України унормовано, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору № 30/01 про надання правової (правничої) допомоги від 30.01.2023, між ТОВ «Пері Україна» (далі - клієнт) та Адвокатським бюро «Малеванчук та Партнери» (далі - Договір) (п. 1.1.) клієнт доручає Адвокатському бюро надавати йому правову (правничу) допомогу шляхом представництва, захисту, здійснення інших видів правової (правничої) допомоги та дій, що мають юридичне значення, згідно з законодавством про види адвокатської діяльності, а Адвокатське бюро зобов`язується виконувати отримані від клієнта доручення від імені та за рахунок клієнта в порядку та на умовах, визначених Договором.
Згідно з п. 2.1.1. Договору Адвокатське бюро має право представляти інтереси клієнта в органах державної влади, місцевого самоврядування, підприємствах, установах, організаціях будь-якої форми власності, перед третіми особами, в господарському суді, апеляційному суді (незалежно від підсудності та/або підвідомчості, юрисдикції), Верховному Суді; судах України загальної юрисдикції з метою повного та ефективного забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, що стосуються предмету даного Договору, представляти інтереси перед органами Державної виконавчої служби, перед приватними виконавцями; в Міністерстві юстиції України (його структурних, територіальних органах, підрозділах, управліннях, тощо).
За умовами п. 2.1.2. Договору Адвокатське бюро має право подавати та підписувати скарги, позовні заяви, отримувати інформацію про дату, час і місце судового розгляду справи, про всі судові рішення, що ухвалюються у справі; давати усні та подавати і підписувати письмові пояснення, доводи, заперечення та клопотання; вивчати та складати необхідні документи для звернення до суду; брати участь у дослідженні доказів та здійснювати інші права, надані ГПК України як учасника господарського провадження та інше.
Оплата за надання правової та/або правничої допомоги на підставі даного Договору здійснюється у формі гонорару, що погоджується за взаємною домовленістю сторін. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, а також порядок оплати фактичних витрат Адвокатського бюро за виконання доручень клієнта визначаються додатковою угодою до даного Договору, яка є невід`ємною його частиною та набуває чинності з дня її підписання. (пункти 3.1., 3.3. Договору).
Сторони підписують акт приймання-передачі наданих послуг (правничої допомоги) протягом трьох днів з дня надання такої допомоги, визначеної додатковою угодою (п. 3.8. Договору).
1.1. збір документів, що стосуються господарського спору (договору оперативної оренди обладнання, первинних бухгалтерських документів, банківських документів) по Договору № СО-21-0000991 оперативної оренди обладнання від 01.07.2021 1000,00 грн.
1.2. правовий аналіз та вивчення документів, що стосуються господарського спору (договору оперативної оренди обладнання, первинних бухгалтерських документів, банківських документів) по Договору № СО-21-0000991 оперативної оренди обладнання від 01.07.2021 1000,00 грн.
1.4. підготовка відповіді на відзив ТОВ «Будівельна компанія «Активінвестбуд» на позовну заяву 4000,00 грн.
1.5. представництво інтересів клієнта в судовому засіданні Господарського суду Чернігівської області при розгляді позовної заяви про стягнення заборгованості та виконання обов`язку в натурі по Договору № СО-21-0000991 оперативної оренди обладнання від 01.07.2021 в режимі відеоконференції - 4000,00 грн (одне судове засідання незалежно від того чи відбулося таке засідання з причин, що не залежать від АБ «Малеванчук та Партнери»).
1.6. представництво інтересів клієнта безпосередньо в судовому засіданні (приміщенні) Господарського суду Чернігівської області при розгляді позовної заяви про стягнення заборгованості та виконання обов`язку в натурі по Договору № СО-21-0000991 оперативної оренди обладнання від 01.07.2021 - 6000,00 грн (за одне судове засідання незалежно від того чи відбулося таке засідання з причин, що не залежать від АБ «Малеванчук та Партнери»).
1.7. підготовка та подання до суду заяви/клопотання про компенсацію витрат на правничу допомогу адвоката 500,00 грн.
Пунктом 3 Додаткової угоди № 1 до Договору сторони визначили, що грошові кошти, передбачені частиною 1 Угоди сплачуються клієнтом протягом трьох робочих днів з дня отримання від Адвокатського бюро рахунку-фактури на оплату відповідних послуг.
Правничу допомогу клієнту, за дорученням Адвокатського бюро і згодою клієнта, надає адвокат Малеванчук Ігор Володимирович, який діє на підставі свідоцтва № 1103 про право на заняття адвокатською діяльністю від 03.03.2014, виданого Радою адвокатів Рівненської області, згідно з ордером на надання правничої (правової) допомоги серія ВК № 1058539, виданого 16.11.2023.
На виконання умов Договору та Додаткової угоди № 5 сторонами в двосторонньому порядку підписані наступні акти прийому-передачі наданих послуг:
- № 18/12/23 від 18.12.2023, якого Адвокатським бюро надано позивачу наступну правову допомогу загальною вартістю 4000,00 грн: представництво інтересів у судовому засіданні 18.12.2023 у справі № 927/1577/23;
- № 17/01/24 від 17.01.2024, за яким Адвокатським бюро надано позивачу наступну правову допомогу загальною вартістю 4000,00 грн: представництво інтересів у судовому засіданні 17.01.2024 у справі № 927/1577/23;
- № 21/02/24 від 21.02.2024, за яким Адвокатським бюро надано позивачу наступну правову допомогу загальною вартістю 8500,00 грн: представництво інтересів у судовому засіданні від 31.01.2024 у справі № 927/1577/23, вартістю 4000,00 грн; представництво інтересів у судовому засіданні від 21.02.2024 у справі № 927/1577/23, вартістю 4000,00 грн; підготовка та подання заяви про винесення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката у справі № 927/1577/23, вартістю 500,00 грн.
Адвокатським бюро виставлені рахунки фактури на оплату правничої допомоги: № 16/11 від 16.11.2023 на суму 7000,00 грн; № 18/12 від 18.12.2023 на суму 4000,00 грн, № 17/01 від 17.01.2024 на суму 4000,00 грн та № 21/02 від 21.02.2024 на суму 8500,00 грн.
Перелічені послуги повністю оплачені позивачем за платіжними інструкціями: від 16.11.2023 на суму 7000,00 грн, від 19.12.2023 на суму 4000,00 грн, від 18.01.2023 на суму 4000,00 грн, від 22.02.2024 на суму 8500,00 грн.
За змістом п. 1 частини 2 статті 126 та частини 8 статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Витрати за надану професійну правничу допомогу, в разі підтвердження обсягу наданих послуг (виконаних робіт) та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 частини 2 статті 126 ГПК України). Вказана правова позиція наведена в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, постанові Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 20.12.2019 у справі № 903/125/19.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).
Зміст цієї норми може тлумачитися розширено, зокрема як те, що детальний опис робіт (наданих послуг) може міститися як в окремо оформленому документі, поданому стороною до суду, так і в інших наданих стороною доказах. Подання стороною доказів, що містять у собі детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, є таким, що відповідає положенням частин 2, 3 статті 126 та частини 8 статті 129 ГПК України, за змістом яких сторони мають подати суду докази на підтвердження факту понесення судових витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру. Аналогічні висновки наведені в постанові Верховного Суду від 19.11.2021 у справі №910/4317/21.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 висловлена правова позиція, що домовленість про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такою, що склалась між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин між якими і може розглядатися питання щодо обов`язковості такого зобов`язання. У контексті вирішення судом питання про розподіл судових витрат суд повинен оцінювати розумність витрат, їх співмірність із ціною позову, складністю справи та значенням для сторін.
За приписами частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України.
Частинами 5, 6 статті 126 ГПК України передбачено, що в разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідач не заперечував проти заявленого позивачем розміру витрат на професійну правову допомогу.
За правилами частини 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються в разі задоволення позову, на відповідача. Водночас, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалене рішення, а покласти їх на сторону, на користь якої ухвалене рішення.
Відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, визначеними частинами 5 - 7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись указаними нормами, відмовляє стороні, на користь якої ухвалене рішення, в відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалене рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.
Одночасно в постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлена правова позиція, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).
Таким чином, розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Такі докази, відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При цьому згідно зі статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.
Водночас, суд зауважує на тому, що судове засідання щодо розгляду справи по суті, призначене на 31.01.2024, відкладене для надання представнику позивача додаткового часу для обґрунтування вимоги щодо повернення обладнання в частині визначеної вартості за указаним переліком.
Керуючись статтями 123, 126, 129, 202, 233, 238, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
ВИРІШИВ:
1. Частково задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Пері Україна» від 25.02.2024 б/н про стягнення витрат на правничу допомогу.
Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.
3. В іншій частині відмовити.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана.
У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо воно не скасоване, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови в відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду, відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні були оголошені лише вступна та резолютивна частини додаткового рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду, в порядку визначеному статтею 257 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст додаткового рішення складений та підписаний 08.03.2024.
Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до приписів частин 5-8 статті 6 та частин 5, 6 статті 242 ГПК України, пунктів 5.6, 5.8, 10, 16, 17, 29, 37 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, учасникам справи (їх представникам), які є користувачами Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, судові рішення в паперовій формі не надсилаються і не вручаються. Суд надсилає такі рішення в електронній формі до електронного кабінету таких осіб, і вони вважаються врученими в день отримання повідомлення про доставку копії судового рішення на офіційну електронну адресу учасника справи (його представника), з якого і починається перебіг процесуального строку, встановленого законом або судом. Обмін процесуальними документами в електронній формі між судом та/або особами, що є (повинні бути) користувачами Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, мають здійснюватися виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.
Суддя А.В. Романенко