ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

08 березня 2024 рокуСправа № 912/580/24

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Коваленко Н.М.,

розглянувши матеріали заяви №б/н від 01.03.2024 Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕТАФАРМ" (далі ТОВ "ТЕТАФАРМ"), код ЄДР 37443639, 79069, м. Львів, ВУЛИЦЯ ШЕВЧЕНКА, будинок 313, оф. 509,

про видачу судового наказу про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Ліки Кіровоградщини" (далі - ПрАТ "Ліки Кіровоградщини"), код ЄДР 33142589, вул. Набережна, 13, м. Кропивницький, 25006, 298 104, 44 грн у зв`язку із несплатою за поставлений згідно договору поставки № 180-Кр/18 від 03.09.2018 товар,

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду 06.03.2024 надійшла заява №б/н від 01.03.2024 ТОВ "ТЕТАФАРМ" про видачу судового наказу з вимогами:

1. Видати судовий наказ про стягнення заборгованості з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ЛІКИ КІРОВОГРАДЩИНИ" (Україна, 25006, Кіровоградська обл., м. Кропивницький, вул. Набережна, буд. 13; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ТЕТАФАРМ (79069, м. Львів, вул. Шевченка, 313; ) у розмірі 298 104 (двісті дев`яносто вісім тисяч сто чотири) грн. 44 коп., яка виникла у зв`язку із несплатою за поставлений згідно договору поставки № 180-Кр/18 від 03.09.2018 року товар.

2. Судові витрати покласти на боржника.

Відповідно до інформації з комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" 04.03.2024 Господарським судом Кіровоградської області відкрито провадження у справі №912/291/24 про банкрутство ПрАТ "Ліки Кіровоградщини", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника - ПрАТ "Ліки Кіровоградщини". Введено процедуру розпорядження майном боржника - ПрАТ "Ліки Кіровоградщини" строком до 170 календарних днів. Призначено розпорядником майна боржника - арбітражного керуючого Лукашука В.В.

Статтею 12 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) визначені форми господарського судочинства.

Господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку:

1) наказного провадження;

2) позовного провадження (загального або спрощеного). (ч. 1 ст. 12 ГПК України)

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо. (ч. 2 ст. 12 ГПК України)

Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а справи - у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом. (ч. 4 ст. 12 ГПК України)

Поряд з цим, частиною 6 ст. 12 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (наразі - Кодексом України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ).

За вимогами ч. 14 ст. 39 КУзПБ з моменту відкриття провадження у справі пред`явлення конкурсними та забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення можуть здійснюватися лише у порядку, передбаченому цим Кодексом, та в межах провадження у справі.

Відповідно до ст. 7 КУзПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

За ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: 8) справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Згідно з ч. 1 ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 1 ст. 155 ГПК України (п. 7) визначено, що у судовому наказі зазначається повідомлення про те, що під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Аналіз приведених правових норм у їх сукупності доводить до висновку, що однією з ключових підстав для наказного провадження та видачі судового наказу є відсутність зі сторони суду перевірки обґрунтованості заявлених грошових вимог до боржника по суті.

Натомість, під час розгляду кредиторських вимог, заявлених у справі про банкрутство, суд з`ясовує правову природу таких вимог, надає правову оцінку доказам, поданим кредитором на підтвердження його грошових вимог до боржника, перевіряє дійсність заявлених вимог та з огляду на встановлене робить вмотивований висновок про наявність чи відсутність підстав для їх визнання.

Те ж саме стосується розгляду спорів в межах справи про банкрутство.

За приписами ч. 3 ст. 7 КУзПБ матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо спорів, зазначених у частині другій цієї статті, провадження в якій відкрито до або після відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), за ініціативою учасника справи або суду невідкладно, але не пізніше п`яти робочих днів, надсилаються до господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Верховний Суд неодноразово зауважував, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника (висновок, викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №918/420/16, постановах Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 22.09.2021 у справі №911/2043/20, від 23.09.2021 у справі №904/4455/19, від 13.04.2023 у справі №910/21981/16).

Системний аналіз змісту приписів статті 7 КУзПБ у сукупності із статтями 20, 30 ГПК України щодо предметної та територіальної юрисдикції (підсудності) свідчить, що принцип концентрації в межах справи про банкрутство всіх спорів, у яких стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна є універсальним і норми ГПК України чи КУзПБ не встановлюють винятків із цього правила, що забезпечує дієвість механізму забезпечення реалізації принципу конкурсного імунітету, а також судового контролю у відносинах неплатоспроможності та банкрутства, за яким усі рішення чи дії, що можуть вплинути на майнові активи боржника, мають бути підконтрольні суду, що здійснює провадження у справі про банкрутство (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 08.06.2023 у справі №910/21981/16).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.11.2023 у справі №908/129/22 (908/1333/22) зазначено, що нормами КУзПБ та ГПК України визначено підсудність спорів одному господарському суду, який акумулює усі майнові вимоги за участю боржника як сторони у такому спорі в межах справи про банкрутство. У такий спосіб законодавець захищає не лише права банкрута, а й права інших осіб, які мають вимоги до банкрута. Захист таких осіб полягає у тому, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи у спорах, однією із сторін яких є боржник, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, після відкриття провадження в інших справах, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті. При цьому належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство. Таке урегулювання процедури розгляду спорів у справах, однією із сторін у яких є боржник, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до відповідача, щодо якого порушено процедуру банкрутства.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку, що матеріали заяви №б/н від 01.03.2024 ТОВ "ТЕТАФАРМ" про видачу судового наказу підлягають передачі для розгляду в межах справи №912/291/24 про банкрутство ПрАТ "Ліки Кіровоградщини".

Керуючись ст. 2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 3, 12, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Матеріали заяви №б/н від 01.03.2024 ТОВ "ТЕТАФАРМ" про видачу судового наказу передати для розгляду в межах справи №912/291/24 про банкрутство ПрАТ "Ліки Кіровоградщини", що розглядається Господарським судом Кіровоградської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Копію ухвали направити заявнику та боржнику.

Суддя Н.М. Коваленко

Повідомити учасників справи про відсутність у суду технічної можливості надавати інформацію про вебадресу судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, одночасно з врученням (надсиланням/видачі) копії повного або скороченого такого рішення до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його вебадресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://court.gov.ua/fair/sud5013.