УХВАЛА

07.03.2024Справа № 910/11678/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., за участю секретаря судового засідання Яременко Т.Є., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "АДМ Енерджі" про розстрочення виконання рішення суду у господарській справі

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АДМ Енерджі"

про стягнення 369 245, 16 грн.

Представники:

від позивача: Роєнко Є.В.;

від відповідача: Литвиненко М.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АДМ Енерджі" (далі-відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 369 245, 16 грн, з яких: 128 433, 10 грн - пеня, 160 541, 37 грн - штраф 20 % від вартості неякісних (некомплектованих) товарів та 80 270, 69 грн - штраф 10 % від вартості недопоставленого товару понад 30 днів.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором № про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) від 24.11.2022.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.11.2023 позовні вимоги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" - задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "АДМ Енерджі" на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" 128 433 (сто двадцять вісім тисяч чотириста тридцять три) грн 10 коп. - пені, 160 541 (сто шістдесят тисяч п`ятсот сорок одну) грн 37 коп. - штрафу 20 % від вартості неякісних (некомплектованих) товарів, 80 270 (вісімдесят тисяч двісті сімдесят) грн 69 коп. - штрафу 10 % від вартості недопоставленого товару та 5 538 (п`ять тисяч п`ятсот тридцять вісім) грн 68 коп. - судового збору.

Постановою Північного апеляційного господарського суду міста Києва від 30.01.2024 рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2023 у справі № 910/11678/23 - залишено без змін.

20.02.2024 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2023 у справі № 910/11678/23 видано наказ.

20.02.2024 до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "АДМ Енерджі" про розстрочення виконання рішення суду, в якій заявник просить суд розстрочити виконання рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2023 року у справі № 910/11678/23 та затвердити такий графік виконання судового рішення:

- заборгованість за договором поставки № від 24.11.2022 до 29.02.2024 року - 40 000, 00 грн., до 31.03.2024 року - 40 000, 00 грн., до 30.04.2024 року - 50 000,00 грн., до 31.05.2024 року - 50 000, 00 грн., до 30.06.2024 року - 50 000, 00 грн., до 31.07.2024 року - 50 000, 00 грн., до 31.08.2024 року - 50 000, 00 грн., до 30.09.2024 року - 10 812, 06 грн.;

- судовий збір до 30.09.2024 року - 5 538, 68грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.02.2024 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "АДМ Енерджі" про розстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2023 року у справі № 910/11678/23 призначено до розгляду у судовому засіданні на 07.03.2024.

01.03.2024 до суду надійшли заперечення Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на заяву про розстрочення виконання рішення, в яких позивач, зокрема зазначає, що складне фінансове становище боржника, яким обґрунтована винятковість обставин, що ускладнюють виконання рішення, не може бути безумовною підставою для надання розстрочки виконання судового рішення.

У цьому судовому засіданні представник відповідача підтримав подану заяву про розстрочення виконання рішення та надав докази часткового погашення заборгованості, а саме платіжні інструкції на суму 63 971, 78 грн.

Представник позивача заперечив проти задоволення вказаної заяви.

Отже, дослідивши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "АДМ Енерджі" про розстрочення виконання рішення суду, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви, з огляду на наступне.

Згідно статті 129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Частиною 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Як на підставу для розстрочення виконання рішення суду у даній справі відповідач вказує на те, що рішення суду виконується відповідачем та позивачу було частково сплачено кошти, проте така ситуація склалася у зв`язку із складними фінансовими становищем, а саме виконанням рішення Господарського суду міста Києва по справі №910/10380/23 від 09.10.2023, а також добровільним виконанням відповідачем рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2023 року у справі № 910/7678/23. Крім того, відповідач також вказує, що має намір повністю та добровільно погасити борг шляхом перерахування сум на банківський рахунок позивача, однак на даний час на банківському рахунку відповідача недостатньо грошових коштів, та відсутнє майно для виконання судового рішення, на підтвердження чого додано до заяви банківські виписки по рахунку за період з 01 лютого 2024 - 19 лютого 2024 року, залишок коштів на рахунку в розмірі 7 867,88 грн.

Відповідно до ч. 3-5 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до ч. 1 ст.18 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

З огляду на викладені норми вбачається, що рішення суду, яке набрало законної сили підлягає безумовному виконанню у визначеному законодавством порядку та строки, однак у виключних випадках суд, за наявності обґрунтованих обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання, може розстрочити таке виконання.

Конституційний Суд України у своєму рішенні №18-рп/2012 від 13.12.2012 вказав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Розглядаючи справу №5-рп/2013 Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.06.2013 зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Тобто, розстрочення виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком, а обґрунтування пов`язаних з цим обставин та подання доказів, які свідчать про наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, покладається на зацікавлену особу.

Можливість розстрочення або відстрочення виконання рішення суду залежить виключно від винятковості обставин, які виникли у процесі виконання рішення суду.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду".

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер. Обставини, які зумовлюють надання відстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Із підстав, умов та меж надання розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) зазначено, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені у статті 6 Конвенції.

Отже, питання щодо надання розстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі. Господарські суди повинні досліджувати та оцінювати не тільки доводи боржника, а і заперечення кредитора, зокрема, щодо і його фінансового стану. При цьому, суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але, перш за все, повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

Подібна за своїм змістом правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.01.2020 у справі №910/1180/19 та від 03.09.2020 у справі №905/30/16.

Особа, яка подала заяву про відстрочку/розстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у даній справі, а також повідомити суд, що така обставина зникне за час на який здійснена відстрочка виконання рішення.

За змістом ст.ст. 73, 74 Господарського просувального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Суд зазначає, що Товариством з обмеженою відповідальністю "АДМ Енерджі" у поданій до суду заяві не наведено існування виняткових обставин, які перешкоджають виконанню рішення суду у даній справі.

При цьому, твердження заявника про виконання ним рішеннь суду в інших справах не є тими обставинами, з якими приписи статті 331 Господарського процесуального кодексу України пов`язують можливість надання відстрочки, оскільки відповідно до частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов`язання.

Крім того, частина 2 статті 617 Цивільного кодексу України передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов`язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання.

При цьому, суд зазначає, що долучена відповідачем до заяви виписка по рахунку відповідача НОМЕР_1 за період з 01.02.2024 по 19.02.2024, не є належним та достатнім доказом на підтвердження відсутності грошових коштів для виконання рішення суду, враховуючи, що юридична особа не обмежена правом мати декілька рахунків відкритих у різних банківських установах.

За таких обставин, враховуючи матеріальні інтереси обох сторін та приймаючи до уваги що заявником (боржником) всупереч приписам частини 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України не надано належних доказів неможливості чи утруднення на даний час виконання рішення суду, відсутності коштів та винятковості випадку, з наявністю якого процесуальний закон пов`язує можливість надання розстрочення виконання судового рішення, суд приходить до висновку, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю "АДМ Енерджі" про розстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2023 року у справі № 910/11678/23 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 232-235, 331 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "АДМ Енерджі" про розстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2023 року у справі № 910/11678/23 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Дата складання та підписання повного тексту ухвали: 12.03.2024.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України, ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, протягом десяти днів з дня її проголошення, з урахуванням вимог ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С. О. Щербаков