ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/2498/22
Господарський суд Одеської області у складі судді Литвинової В.В., за участю секретаря судового засідання Крутькової В.О., розглянувши у відкритому засіданні матеріали справи

за позовом керівника Подільської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Балтської міської ради Одеської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Срібний дім»

про стягнення безпідставно утриманих грошових коштів

за участю представників:

від прокуратури - Дичко В.

від позивача- Солов`ян В.

від відповідача - Кулібаба О.О.

Керівник Подільської окружної прокуратури Одеської області (далі - прокурор) звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Балтської міської ради Одеської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Срібний дім», у якому просив стягнути з відповідача безпідставно збережені грошові кошти за користування земельною ділянкою у розмірі 3 557 370,33 грн. за період з 01.05.2019 по 01.05.2022.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 14.03.2023, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.07.2023, позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача безпідставно утримані грошові кошти у розмірі 1 227 543,28 грн за період з 27.05.2021 по 01.05.2022. В іншій частині позову (про стягнення 2 329 827,05 грн за період з 01.05.2019 по 26.05.2021) - відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 08.11.2023 постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.07.2023 та рішення Господарського суду Одеської області від 14.03.2023 у справі № 916/2498/22 в частині відмови у задоволенні позову скасовано, справу у цій частині направлено на новий розгляд до Господарського суду Одеської області. Верховний Суд в постанові зауважив, що суди не досліджували правильність розрахунку плати за землю за спірний період.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано для розгляду судді Литвиновій В.В.

З огляду на викладене, ухвалою від 29.11.2023 справу прийнято до свого провадження, підготовче засідання призначено на 10.01.2024.

Ухвалою від 18.12.2023 задоволено клопотання представника відповідача про участь в засіданнях в режимі відеоконференції власними засобами.

В засіданні 10.01.2024 судом оголошено перерву до 31.01.2024 та протокольно продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

В засіданні 31.01.2024 розглянуто та прийнято до розгляду відповідно до ст. 46 ГПК України заяву прокурора про зменшення розміру позовних вимог (т. 3, а.с. 76-80), якою він просить стягнути з відповідача на користь позивача 2026115,62 грн безпідставно збережених коштів за період з 09.08.2019 по 26.05.2021, оскільки відповідно до витягу з ДЗК дата державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0890 площею 16,4158 га (тобто земельну ділянку було сформовано як об`єкт цивільного права) - 09.08.2019, тому відсутній предмет спору щодо стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів за період з 01.05.2019 по 08.08.2019 включно. Також прокурор просить повернути прокуратурі 4555,67 грн судового збору, а також ним надано розрахунок зазначеної суми (т. 3 а.с. 90), складений позивачем.

В засіданні 31.01.2024 також було розглянуто та відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Одеську обласну державну адміністрацію, про що зазначено в ухвалі від 31.01.2024.

Крім того, ухвалою від 31.01.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 06.03.2024.

В засіданні 06.03.2024 прокурор та відповідач усно просять витребувати оригінал доказу, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с. 35 т. 1) - витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земель району, оскільки в ньому не зазначено дати складання такої оцінки.

Суд відхиляє клопотання, оскільки наразі суд перебуває на стадії розгляду справи по суті, а учасники справи не обгрунтували поважності причин пропуску заявлення такого клопотання в підготовчому провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ГПК України суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом

З огляду на викладене, суд не бере до уваги і пояснення відповідача, які подані до суду 06.03.2024.

До того ж, відповідно до ч. 6 ст. 91 ГПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу.Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

У суду не викликає сумніви належність виготовлення копії витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земель району (а.с. 35 т. 1).

Щодо дати складання нормативної грошової оцінки, то сторони не були позбавлені можливості надати такі докази протягом підготовчого провадження, враховуючи те, що Верховний Суд, направляючи частину позовних вимог на новий розгляд звернув увагу на саме на недослідженість розрахунку заборгованості, тобто суд при новому розгляді має дослідити обгрунтованість такого розрахунку.

Розглянувши матеріали справи, суд

встановив:

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13.09.2021 вбачається, що цілісний майновий комплекс, розташований за адресою: Одеська область, Балтський район, с. Білине, вул. Щорса, 29 належить на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Срібний дім» (відповідачу) з 05.10.2016.

Розпорядженням Одеської обласної державної адміністрації від 02.04.2018 № 311/А-2018 «Про надання дозволу Товариству з обмеженою відповідальністю «Срібний дім» на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду» вирішено:

- припинити право постійного користування земельною ділянкою площею 34, 84 га на території с. Білине Білинської сільської ради Балтського району Одеської області Відкритому акціонерному товариству «Балтський молочноконсервний комбінат» та віднести її до земель державної власності, земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення;

- надати дозвіл Товариству з обмеженою відповідальністю «Срібний дім» на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду площею 16,5 га із земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, що не надані у власність або користування для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості за адресою: Одеська область, Балтський район, с. Білине, вул. Щорса, 29 (за межами населеного пункту).

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21.09.2022 вбачається, що земельна ділянка, площею 16, 4158 га, кадастровий номер :01:001:0890, що знаходиться за адресою: Одеська область, Балтський район, с. Білине, вул. Щорса, 29 (далі - земельна ділянка) є комунальною власністю, яка зареєстрована 11.08.2022 та належить Балтській міській раді Одеської області.

З Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земель району, б/н та без дати, виданого відділом у Балтському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області вбачається, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0890 площею 164158 кв м, цільове призначення 11.02 Для розміщення та експлуатацій основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, складає 37 577 855, 73 грн.

11.03.2021 Балтська міська рада (позивач) звернувся до відповідача листом № 04-19/304, у якому повідомив про те, що рішенням Балтської міськради від 27.06.2019 № 1335-VII із змінами та доповненнями внесеними рішенням Балтської міськради від 03.07.2020 №1707-VII ставка земельного податку за земельні ділянки з цільовим призначенням 11.02 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості на території Балтської міської територіальної громади складає 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Позивач просив відповідача терміново вжити заходів щодо сплати в повному обсязі плати за земельну ділянку.

Рішеннями Балтської міської ради Одеської області від 27.06.2018 № 881-VII, від 27.06.2019 № 1335-VII, від 14.11.2019 № 1436-VII, від 03.07.2020 № 1707-VII, від 22.12.2021 № 740-VIIІ, та додатками до них, встановлено місцеві податки і збори, а також розміри орендної плати за земельні ділянки комунальної власності Балтської міської територіальної громади.

На підтвердження підстав для представництва держави в особі Балтської міської ради Одеської області прокурором надано лист від 22.08.2022 № 61-4588вих-22, адресований позивачу та повідомлення від 14.09.2022 №61-5051вих-22, направленого позивачу в порядку статті 23 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідачем жодних дій щодо реєстрації права оренди чи іншого виду користування на земельну ділянку, якою він користується з моменту набуття права власності на нерухоме майно, зареєстровано не було, внаслідок чого прокурор в інтересах позивача заявив позовні вимоги про стягнення з відповідача суму безпідставно збережених грошових коштів за користування земельною ділянкою комунальної власності.

При цьому в межах нового розгляду справи суд розглядає частину позовних вимог, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних (т. 3, а.с. 76-80), а саме про стягнення з відповідача на користь позивача 2026115,62 грн безпідставно збережених коштів за період з 09.08.2019 по 26.05.2021.

Прокурор в заяві про зменшення розміру позовних вимог посилається на те, що відповідно до витягу з ДЗК дата державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0890 площею 16,4158 га (тобто земельну ділянку було сформовано як об`єкт цивільного права) - 09.08.2019.

Однак зазначеного витягу з ДЗК до матеріалів справи не надано.

З огляду на викладене, неможливо встановити, коли земельна ділянка була оформлена як об`єкт цивільного права.

27.05.2021 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021 №1423-ІХ.

Названим Законом України розділ X «Перехідні положення» Земельного кодексу України доповнено пунктом 24 такого змісту: « 24. З дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель: а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій. Національної академії наук України, національних галузевих академій наук); б) оборони; в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення; г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності; д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності; е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті. Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.

Перехід земельних ділянок із державної власності у комунальну власність згідно з вимогами цього пункту не є підставою для припинення права оренди та інших речових прав, похідних від права власності, на такі земельні ділянки. Внесення змін до договору оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту із зазначенням нового органу, що здійснює розпорядження такою земельною ділянкою, не вимагається і здійснюється лише за згодою сторін договору.

З дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними.

Також підпунктом 20 пункту 4 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» внесено зміни до статті 83 Земельного кодексу України, зокрема, частину другу цієї статті доповнено пунктом «в» такого змісту: у комунальній власності перебувають землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.

Отже, з 27.05.2021 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0890 площею 16,4158 га, що розташована за межами с. Білине Балтського району Одеської області, перейшло до комунальної власності, тобто Балтська міська рада Одеської області є правонаступником прав та обов`язків щодо зазначеної земельної ділянки.

Таким чином, і на момент звернення прокурора з позовом і на час розгляду справи, власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0890 площею 16,4158га є позивач.

За умовами частини 2 статті 152 Земельного кодексу України (далі ЗК України) власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, відшкодування завданих збитків.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку із безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цього Кодексу застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Правові підстави користування земельною ділянкою комунальної власності за змістом глави 15 ЗК України реалізується через право постійного користування або право оренди.

Частиною 1 статті 93 і статтею 125 ЗК України передбачено, що право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини 1 статті 96 ЗК України).

Принцип платного використання землі також передбачено статтею 206 ЗК України, за змістом якої використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України .

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Отже, законодавець розмежовує поняття "земельний податок" та "орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності" залежно від правових підстав передання прав землекористування такими ділянками.

Водночас згідно зі статтями 122 - 124 ЗК України, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Особи, які отримують земельну ділянку комунальної власності в користування за договором оренди (договором купівлі-продажу права оренди), зобов`язані сплачувати за неї орендну плату. Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди, як це передбачено частиною 1 статті 21 Закону України "Про оренду землі".

Верховний Суд, розглядаючи спори у подібних правовідносинах, у своїх постановах також неодноразово звертав увагу на те, що виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.

Оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, ураховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, особа яка придбала такий об`єкт стає фактичним користувачем тієї земельної ділянки, на якій такий об`єкт нерухомого майна розташований, а відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформлення прав на цю ділянку (без укладення договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі №922/3412/17, від 13.02.2019 у справі №320/5877/17, у постановах Верховного Суду від 14.01.2019 у справі №912/1188/17, від 21.01.2019 у справі №902/794/17, від 04.02.2019 у справі №922/3409/17, від 12.03.2019 у справі №916/2948/17, від 09.04.2019 у справі №922/652/18, від 21.05.2019 у справі №924/552/18, а також у постановах Верховного Суду України від 30.11.2016 у справі №922/1008/15, від 07.12.2016 у справі №922/1009/15, від 12.04.2017 у справах №922/207/15 і №922/5468/14 та у постанові Верховного Суду від 17.03.2020 у справі №922/2413/19.

Отже, фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг (заощадив) у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути такі кошти власникові земельної ділянки на підставі положень частини 1 статті 1212 ЦК України.

Такий самий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц та від 20.09.2018 у справі №925/230/17.

Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у справі №922/2060/20 вказав, що із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна власник цього майна стає фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, а тому саме із цієї дати у власника об`єкта нерухомого майна виникає обов`язок сплати за користування земельною ділянкою, на якій таке майно розташоване. При цьому до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, такі кошти є безпідставно збереженими.

Як зазначено вище, з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13.09.2021 вбачається, що цілісний майновий комплекс, розташований за адресою: Одеська область, Балтський район, с. Білине, вул. Щорса, 29 належить на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Срібний дім» (відповідачу) з 05.10.2016.

Таким чином, із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна, тобто з 05.10.2016, відповідач як власник такого майна став фактичним користувачем спірної земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, тому саме із цієї дати у відповідача виник обов`язок належно оформити правовідносини щодо користування земельною ділянкою (укласти відповідний договір та оформити речові права на земельну ділянку), а також обов`язок сплачувати за користування земельною ділянкою, на якій розташовано майно.

Відповідач не заперечує того, що він є власником нерухомого майна і відповідно користується земельною ділянкою, на якій воно розташоване, у спірний період з 09.08.2019 по 26.05.2021 за відсутності оформленого згідно з вимогами чинного законодавства права користування земельною ділянкою.

Верховний Суд неодноразово викладав правову позицію, згідно з якою для вирішення спору щодо стягнення з власника об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів на підставі положень статей 1212 - 1214 ЦК України за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою комунальної власності, на якій цей об`єкт розташований, необхідно насамперед з`ясувати: 1) фактичного користувача земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цих ділянок зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування ділянками у відповідний період, або наявність правової підстави для використання земельної ділянки у такого фактичного користувача; 2) площу земельної ділянки; 3) суму, яку мав би отримати власник земельної ділянки за звичайних умов, яка безпосередньо залежить від вартості цієї ділянки (її нормативно-грошової оцінки); 4) період користування земельною ділянкою комунальної власності без належної правової підстави.

Отже, встановлення саме таких обставин входить до предмета доказування у межах вирішення спору у цій справі.

Згідно із частинами 1 - 4, 9 статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах 6, 7 цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Отже, земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі.

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16.06.2021 у справі №922/1646/20 та від 04.03.2021 у справі №922/3463/19.

Як видно з матеріалів справи, спірна земельна ділянка, має кадастровий номер :01:001:0890. На цій ділянці розташований об`єкт нерухомого майна, належний відповідачу.

Прокурор просить стягнути безпідставно збережені кошти у виді орендної плати є сформованою (визначено її площу і межі), їй присвоєно кадастровий номер, відомості про неї внесено до Державного земельного кадастру.

Але як зазначено вище, суду не надано доказів того, коли саме було сформовано земельну ділянку як об`єкт цивільного права.

Прокурор просить стягнути з відповідача на користь позивача 2026115,62 грн за період з 09.08.2019 - 26.05.2021. Розрахунок цієї суми складено позивачем (а.с. 90 т. 3), а саме - 3% від нормативної грошової оцінки в розмірі від 37577855,73 грн згідно витягу з технічної документації про нормативно-грошову оцінку земель району від 21.05.2021.

Як зазначено вище, 11.03.2021 Балтська міська рада (позивач) звертався до відповідача листом № 04-19/304, у якому повідомив про те, що рішенням Балтської міськради від 27.06.2019 № 1335-VII із змінами та доповненнями внесеними рішенням Балтської міськради від 03.07.2020 №1707-VII ставка земельного податку за земельні ділянки з цільовим призначенням 11.02 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості на території Балтської міської територіальної громади складає 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Відповідно до пунктів 289.1, 289.2 статті 289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року, що визначається за певною формулою.

Отже, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки підставою для перегляду розміру орендної плати, який у будь-якому разі не може бути меншим ніж установлено положеннями підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц дійшла висновку, що обов`язковими для визначення орендної плати є відомості у витягах з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, про що також наголошено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17 (пункт 71).

Отже, аналізуючи наведене вище, суд зауважує, що витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки є належним та допустимим доказом, що підтверджує дані про нормативну грошову оцінку (вартість земельної ділянки), а інформація (дані), визначена у цьому витязі, є обов`язковою під час проведення розрахунку (визначення) орендної плати, суми, яку мав отримати власник земельної ділянки за звичайних умов.

Однак, як зазначено вище, до позовної заяви було додано Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земель району, б/н та без дати, виданого відділом у Балтському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (т. 1 а.с. 35), відповідно до якого нормативна грошова оцінка земельної ділянки :01:001:0890 складає 37 577 855, 73 грн

В рохрахунку 2026115,62 грн безпідставно збережених коштів за період з 09.08.2019 по 26.05.2021 (а.с. 90 т. 3), складений позивачем, вказано що нормативно-грошова оцінка земель становить 37577855,73 грн згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земель району від 21.05.2021.

Такого витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земель району від 21.05.2021 до матеріалів справи не надано.

Таким чином, суд дійшов висновку, що прокурор просить стягнути з відповідача 2026115,62 грн безпідставно збережених коштів за період з 09.08.2019 по 26.05.2021, посилаючись на нормативно-грошову оцінку земель яка складена за його посиланням вже після цього періоду - 21.05.2021.

Хоча в наданому до матеріалів справи витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земель району взагалі не зазначено дати, коли була проведена оцінка.

З огляду на викладене, прокурор документально не обгрунтував суму, яку мав би отримати власник земельної ділянки за звичайних умов, яка безпосередньо залежить від вартості цієї ділянки (її нормативно-грошової оцінки)

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати в розмірі сплаченого судового збору в цій частині - 30391,73грн покладаються на прокуратуру.

При цьому Одеській обласній прокуратурі підлягає поверненню з державного бюджету 4555,67 грн судового збору на підставі ст. 7 Закону України Про судовий збір у зв`язку із зменшенням розміру позовних вимог.

На підставі вищевикладених норм права, керуючись ст.ст. 129, 232-240, 243, Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1.Відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення з ТОВ «Срібний дім» 2026115,62 грн безпідставно збережених коштів за період з 09.08.2019 по 26.05.2021.

2. Повернути з державного бюджету України Одеській обласній прокуратурі (65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 3, ) 4555,67грн судового збору, сплаченого платіжним дорученням № 1657 від 09.09.2022.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Південно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 06 березня 2024 р.

Суддя В.В. Литвинова