ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" лютого 2024 р.м. Одеса Справа № 916/3522/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Степанової Л.В.

при секретарі судового засідання Крайнюк А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Браніцький О.М. адвокат (приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції);

від відповідача: не з`явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Приватного підприємства «Нові технології» (30602, Хмельницька область, Хмельницький район, смт. Теофіполь, вул. Шевченка, 67Є, ) до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТАРЕС АГРО-П» (68433, Одеська область, Арцизький район, с. Задунаївка, вул. Мира, 81Д, ) про стягнення

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Нові технології» звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТАРЕС АГРО-П» про стягнення 514337,08грн.

В обґрунтування позовних вимог Приватне підприємство «Нові технології» посилається на неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «АНТАРЕС АГРО-П» умов укладеного між сторонами договору про надання послуг по збиранню зернових та технічних культур №18/06-2022 від 17.06.2022р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.08.2023 відкрито провадження у справі №916/3522/23, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 07.09.2023 о 11:20.

В підготовчому засіданні від 07.09.2023р було оголошено перерву на 05.10.2023р о 12:20 про що зазначено в протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.09.2023 повідомлено учасників справи про дату та час підготовчого засідання.

03.10.2023 за вх.суду№34804/23 відповідач надав до суду відзив на позовну заяву.

04.10.2023 за вх.суду№35037/23 позивач надав до суду заперечення.

В підготовчому засіданні від 05.10.2023р було оголошено перерву на 10.10.2023р о 10:30 про що зазначено в протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 05.10.2023 повідомлено учасників справи про дату та час підготовчого засідання.

В підготовчому засіданні від 10.10.2023 було оголошено про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.10.2023 закрито підготовче провадження у справі №916/3522/23, призначено справу до розгляду по суті на 14.11.2023 о 11:00 та повідомлено учасників справи про дату та час судового засідання.

В судовому засіданні від 14.11.2023р було оголошено перерву на 12.12.2023р о 11:00, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.11.2023р повідомлено учасників справи про дату та час підготовчого засідання.

12.12.2023 судове засідання не відбулось у зв`язку з призупиненням роботи КП Діловодство спеціалізованого суду згідно з наказом керівника апарату суду від 30.11.2023 року. Згідно наказу керівника апарату суду від 07.12.2023 з 08.12.2023 роботу суду відновлено, однак відновлювальні роботи по забезпеченню роботи функціонування залів судових засідань тривають. Розгляд судових справ у судових засіданнях розпочнеться з 15.12.2023.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.12.2023 призначено судове засідання на 23.01.2024 о 11:00 та повідомлено учасників справи про дату та час судового засідання.

Однак, у зв`язку із перебуванням судді Степанової Л.В. на лікарняному з 18.01.2024, судове засідання 23.01.2024 не відбулося.

Враховуючи повернення судді Степанової Л.В. з лікарняного, ухвалою суду від 30.01.2024 призначено судове засідання на 27.02.2024 о 12:40 та викликано учасників справи у судове засідання.

В судовому засіданні від 27.02.2024 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення по справі №916/3522/23.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

Як вказує позивач, 17.06.2022 між Приватним підприємством «Нові технології» (позивач, Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АНТАРЕС АГРО-П» (відповідач, Замовник) було укладено договір про надання послуг по збиранню зернових та технічних культур №18/06-2022 (далі договір), відповідно умов «предметом договору є послуги «Виконавця» з проведення сільськогосподарських робіт: збирання зернових і технічних культур врожаю 2022 року на земельних ділянках «Замовника», які виконуються технікою «Виконавця» за наведеними нижче умовами та в наступних обсягах: вартість послуг за 1 зібраний гектар в т.ч. ПДВ (грн) складає 60,00долСША» (п.1.1. договору). Строк дії договору встановлюється з моменту його підписання до 31.12.2022, а в частині взаєморозрахунків до повного його виконання (п. 5.4. договору). Відповідно п. 2.1.1. договору Виконавець забезпечує виконання сільськогосподарських робіт, передбачених цим договором, власною або орендованою технікою на площах «Замовника», в термін з « 17» червня 2022 по « 18» липня 2022.

Позивач зазначає, що за наданні Виконавцем послуги по збиранню урожаю Замовник розраховується шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Виконавця у національній валюті України за офіційним курсом НБУ на день оплати, протягом 30 календарних днів після підписання акта виконаних робіт (п. 3.1. договору). Пунктом 4.2. договору закріплено, що за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань Замовник несе відповідальність у формі сплати пені у розмірі облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення від суми простроченого грошового зобов`язання за кожний день прострочення.

Як зазначає позивач, 01.07.2022 між позивачем та відповідачем було підписано Акт здачі-приймання виконаних робіт №2 де зафіксовано надання Виконавцем послуг у період з 17 червня по 30 червня 2022 року по збиранню зернових та технічних культур в наступних обсягах -168,5га озимого ячменю; 157,2га озимої пшениці. Фактичний обсяг склав 325,7га, на загальну суму 439695,00грн. В Акті також визначено, що витрачено пального на суму 39825,00грн. Відтак до оплати сторонами зафіксовано суму у розмірі 399870,00грн. 01.07.2022 позивачем було виставлено відповідачу рахунок №30 на оплату на суму 399870,00грн, однак відповідач не оплатив отримані послуги і як наслідок, заборгованість відповідача по договору про надання послуг по збиранню зернових та технічних культур №18/06-2022 від 17.06.2022 становить 399870,00грн. Отже, відповідно до умов п.3.1. договору строк виконання зобов`язань щодо оплати отриманих послуг настав 01.08.2022, однак відповідач вчасно не сплативши грошові кошти за послуги по збиранню врожаю сільськогосподарських культур, грубо порушив взяті на себе зобов`язання.

Враховуючи неналежне виконання відповідачем зобов`язань щодо оплати наданих послуг, позивач, на підставі п. 4.2. договору, нарахував останньому пеню у розмірі 50394,58грн за період 01.08.2022 31.01.2023 та на підставі ст. 625 ЦК України нарахував 3% річних у розмірі 11968,11грн за період 01.08.2022 31.07.2023 та інфляційні втрати у розмірі 47923,03грн за період серпень 2022 червень 2023.

Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача 399870,00грн основного боргу, 50394,58грн пені, 11968,11грн 3% річних та 47923,03грн інфляційних втрат.

Відповідач проти позову заперечує посилаючись на те, що в Акті здачі-приймання виконаних робіт №2 від 01.07.2022 відсутнє посилання на договір від 17.06.2022 №18/06-2022 про надання послуг по збиранню зернових та технічних культур, укладений між приватним підприємством «Нові технології» та товариством з обмеженою відповідальністю «Антарес Агро-П» на який посилається в позові позивач та який містить предмет, умови, порядок оплати робіт.

Щодо інфляційних втрат відповідач зазначає, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення основного боргу, пені, інфляційних втрат та 3% річних, однак умовами договору вартість робіт виражена у доларах США. Таким чином, вираження у договорі грошових зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, однак унеможливлює урахування розрахованого Державним комітетам статистики України індексу інфляції для обґрунтування вимог, пов`язаних із знеціненням валюти боргу, оскільки офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. У зв`язку з цим вимога про стягнення 47923,03грн інфляційних втрат є незаконною.

Враховуючи викладене, відповідач просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а як встановлено у ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як видно з матеріалів справи, 17.06.2022 між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання послуг по збиранню зернових та технічних культур №18/06-2022 відповідно предметом якого є послуги Виконавця з проведення сільськогосподарських робіт: збирання зернових і технічних культур врожаю 2022 року на земельних ділянках Замовника, які виконуються технікою Виконавця за наведеними нижче умовами та в наступних обсягах: вартість послуг за 1 зібраний гектар в т.ч. ПДВ (грн) складає 60,00долСША» (п.1.1. договору).

На виконання умов договору, позивач надав відповідачу послуги у період з 17 червня по 30 червня 2022 року по збиранню зернових та технічних культур в наступних обсягах 168,5га озимого ячменю та 157,2га озимої пшениці. Фактичний обсяг склав 325,7га, на загальну суму 439695,00грн.

01.07.2022 між позивачем та відповідачем було підписано Акт здачі-приймання виконаних робіт №2. В Акті також визначено, що витрачено пального на суму 39825,00грн.

Відтак до оплати сторонами зафіксовано суму у розмірі 399870,00грн.

01.07.2022 позивачем було виставлено відповідачу рахунок №30 на оплату на суму 399870,00грн.

Відповідно до ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За наданні Виконавцем послуги по збиранню урожаю Замовник розраховується шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Виконавця у національній валюті України за офіційним курсом НБУ на день оплати, протягом 30 календарних днів після підписання акта виконаних робіт (п. 3.1. договору).

Отже, відповідно до умов п.3.1. договору строк виконання зобов`язань щодо оплати отриманих послуг настав 01.08.2022, однак відповідач за отримані послуги не розрахувався.

Згідно до ст. 193 Господарського кодексу України, яка цілком кореспондується зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 525 ЦК України).

Доводи відповідача про те, що вимога позивача є незаконною тому, що в акті немає посилання на договір судом до уваги не приймаються оскільки Акт здачі-приймання виконаних робіт №2 від 01.07.2022 підписаний відповідачем без зауважень. Тобто підписавши вказаний акт відповідач підтвердив надання позивачем послуг.

Станом на день розгляду справи відповідач на отримані послуги не розрахувався, доказів, що спростовують позовні вимоги не надав у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги у сумі 399870,00грн обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені у сумі 50394,58грн за період 01.08.2022 31.01.2023, слід зазначити наступне.

В силу вимог ст. 610, ч.2 ст. 615 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Водночас вимогами п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки, а в силу вимог ч.2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.

У ч.6 ст. 231 Господарського кодексу України також встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими грошовими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 4.2. договору закріплено, що за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань Замовник несе відповідальність у формі сплати пені у розмірі облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення від суми простроченого грошового зобов`язання за кожний день прострочення.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені у сумі 50394,58грн за період 01.08.2022 31.01.2023, вважає його вірним та зазначає, що стягненню з відповідача підлягає пеня у сумі 50394,58грн.

Щодо стягнення з відповідача 11968,11грн 3% річних та 47923,03грн інфляційних втрат слід зазначити наступне.

За вимогами ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних у сумі 11968,11грн за період 01.08.2022 31.07.2023 вважає його вірним та зазначає, що стягненню з відповідача підлягають 3% річних у сумі 11968,11грн.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат у сумі 47923,03грн за період серпень 2022 червень 2023, вважає його вірним та зазначає, що стягненню з відповідача підлягають інфляційні втрати у сумі 11968,11грн.

Відповідно до ст.3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 рішення Європейського суду з прав людини у справі Салов проти України від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі Надточий проти України від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Приватного підприємства «Нові технології» до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТАРЕС АГРО-П» підлягають задоволенню в частині стягнення 399870,00грн основного боргу, 50394,58грн пені та 11968,11грн 3% річних, в частині стягнення 47923,03грн інфляційних втрат судом відмовлено.

Судові витрати по сплаті судового збору у сумі 7052,34грн покласти на відповідача відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, 129, ст.ст. 232-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного підприємства «Нові технології» (30602, Хмельницька область, Хмельницький район, смт. Теофіполь, вул. Шевченка, 67Є, ) до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТАРЕС АГРО-П» (68433, Одеська область, Арцизький район, с. Задунаївка, вул. Мира, 81Д, ) про стягнення 510155,72грн - задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТАРЕС АГРО-П» (68433, Одеська область, Арцизький район, с. Задунаївка, вул. Мира, 81Д, ) на користь Приватного підприємства «Нові технології» (30602, Хмельницька область, Хмельницький район, смт. Теофіполь, вул. Шевченка, 67Є, ) 399870,00грн основного боргу, 50394,58грн пені, 11968,11грн 3% річних, 47923,03грн інфляційних втрат, 7052,34грн судового збору.

Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

Повне рішення складено 06 березня 2024 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Степанова