РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2024Справа № 911/3209/23

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пром Модуль"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ерідан-Н"

про стягнення 60 144,00 грн.

Суддя Борисенко І. І.

без повідомлення учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області з позовом звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Пром Модуль" (далі - ТОВ "Пром Модуль", позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ерідан-Н" (далі - ТОВ "Ерідан-Н", відповідач) про стягнення 60 144,00 грн.

У обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору оренди № 20/12/17 від 17.12.2020 в частині здійснення своєчасної сплати орендних платежів, передбачених цією угодою.

У позові ТОВ "Пром Модуль" просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 24 144,00 грн., неустойку (пеню) у сумі 36 000,00 грн., що разом становить 60 144,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.10.2023 справу № 911/3209/23 за вказаним позовом передано за виключною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.11.2023 вказану справу передано на розгляд судді Борисенко І. І.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.11.2023 позовну заяву ТОВ "Пром Модуль" було прийнято до розгляду та відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасникам спору надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

З метою повідомлення відповідача про розгляд даної справи, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала про відкриття провадження у справі була направлена судом 01.12.2023 на його юридичну адресу, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 07300, Київська область, Вишгородський район, місто Вишгород, вулиця Ватутіна, будинок 69б, та 17.12.2023 відповідачем була отримана, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Проте, у визначений законом строк відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, відзиву на позов не надав. Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Ураховуючи, що відповідач не скористався наданим йому правом у межах визначеного законом процесуального строку на подання відзиву, суд дійшов висновку про можливість вирішення спору за відсутності відзиву відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходило.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву, а також додані до неї докази.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного то обґрунтованого судового рішення, відповідно до ст.ст. 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

17.12.2020 між ТОВ "Пром Модуль" (орендодавець) та ТОВ "Ерідан-Н" (орендар) був укладений договір оренди № 20/12/17 (далі - договір оренди), відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове платне користування побутове приміщення розмірами 6 * 2,5, в кількості 2 шт., яке має інвентарні номери 74 і 94, які будуть знаходитись за адресою: м. Київ, вул. Канальна, 1 (п. 1.1).

Відповідно до п. 2.2 договору оренди моментом передачі орендодавцем та прийняття орендарем об`єкта оренди у тимчасове платне користування вважається дата фактичної передачі об`єкта оренди. Моментом повернення орендарем та прийняття орендодавцем об`єкта оренди вважається дата фактичної передачі об`єкта оренди орендарем та прийняття орендодавцем (п. 2.3 договору).

Термін оренди відповідно до цього договору з 17.12.2020 до 31.01.2021 (п. 3.1 договору оренди). Об`єкт оренди повинен бути повернений орендарем та прийнятий орендодавцем в день закінчення строку дії оренди, якщо орендар не пролонгує цей термін (п. 3.2 договору).

Орендна плата за користування об`єктом оренди складає 3 000,00 грн. за один місяць оренди за 1 побутове приміщення (6 000,00 грн. за два побутових приміщення) (п. 4.1 договору оренди).

Після передачі орендодавцем орендарю об`єкта, орендар повинен щомісячно не пізніше 05 числа поточного місяця сплачувати орендну плату за наступний місяць в розмірі, вказаному в п. 4.1 (п. 4.4 договору оренди).

Договір може бути продовжений чи достроково припинений за згодою сторін. У випадку, якщо орендар письмово не повідомив орендодавця про припинення або пролонгацію, а продовжує користуватись побутовим приміщенням, договір вважається пролонгованим до фактичного повернення побутового приміщення. Оплата згідно п. 4.1 договору вважається автоматичною пролонгацією його дії (п. 3.3 договору).

Із матеріалів справи вбачається, що на виконання умов вказаного договору ТОВ "Пром Модуль" надало ТОВ "Ерідан-Н" в оренду побутові приміщення розмірами 6 * 2,5, в кількості 2 шт, що підтверджується актом приймання приміщення від 17.12.2020.

Також матеріали справи свідчать, що відповідач з 01.09.2022 по 31.12.2022 та з 01.02.2023 по 10.02.2023 користувався об`єктом оренди, наданим йому позивачем, що підтверджується актами надання послуг № 607 від 30.09.2022, № 608 від 31.10.2022, № 609 від 30.11.2022, № 610 від 31.12.2022, № 63 від 10.02.2023, рахунками на оплату № 441 від 02.09.2022, № 565 від 01.10.2022, № 566 від 01.11.2022, № 600 від 06.12.2022, № 38 від 01.02.2023.

Відтак - у орендаря виник обов`язок сплачувати орендні платежі за користування об`єктом оренди.

10.02.2023 об`єкт оренди (2 побутових приміщення) був повернутий орендарем позивачу, про що свідчить акт прийому-передачі приміщення від 10.02.2023.

Згідно з ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 6 ст. 283 ГК України).

Відповідно до ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідач взяті на себе зобов`язання зі сплати орендних платежів у сумі 24 144,00 грн. з 01.09.2022 по 31.12.2022 та з 01.02.2023 по 10.02.2023 не виконав, у зв`язку із чим у відповідача виникла заборгованість за договором у вказаній сумі.

31.08.2023 позивач звертався до відповідача з вимогою сплатити наявний у нього борг за договором оренди, проте, вказана вимога була залишена без відповіді та задоволення.

Згідно зі ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки відповідач доказів, які свідчать про сплату оренди у заявлений період суду не надав, доводів позивача не спростував, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з ТОВ "Ерідан-Н" основної заборгованості у сумі 24 144,00 грн. є правомірними та такими, що підлягають задоволенню у вказаному розмірі.

Крім суми основного боргу позивач також просив стягнути з відповідача неустойку (пеню) у сумі 36 000,00 грн. за період з 06.08.2022 по 06.02.2023.

За змістом ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

У пункті 5.9 договору сторони погодили, що за прострочення сплати орендних платежів орендар зобов`язується сплатити погоджену сторонами неустойку у розмірі 200,00 грн. за кожний день прострочення платежу, а в разі прострочення більше ніж 3 календарних дні орендодавець має право самостійно вилучити об`єкт оренди, що не звільняє орендаря від сплати неустойки за кожний день прострочки.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок суми штрафних санкцій відповідно до наведених норм чинного законодавства, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неустойка (пеня) у сумі 1 520,54 грн., тобто у меншій сумі, ніж просить позивач, оскільки ним було застосовано вищий розмір, ніж подвійна облікова ставка Національного банку України. З цих підстав, в решті частині вимог про стягнення неустойки (пені) у сумі 34 479,46 грн. - суд відмовляє.

За таких обставин, позовні вимоги ТОВ "Пром Модуль" підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, заявлених позивачем у вигляді витрат на правничу допомогу в сумі 4 000,00 грн., суд врахував наступне.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами за результатами розгляду справи. Розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (ст. 126 ГПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (з ч. 8 ст. 129 ГПК України).

У даному випадку на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в сумі 4 000,00 грн. заявник долучив копії:

- свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю, виданого адвокату Лазорко Р. Й. (ЛГ № 000214), на представлення інтересів ТОВ "Пром Модуль" адвокатом Лазорко Р. Й.;

- договору про надання правової допомоги № 45 від 26.03.2021, укладеного ТОВ "Пром Модуль" з адвокатом Лазорко Р. Й., та додаткової угоди № 5 від 16.08.2023, у яких сторони погодили, що вартість послуг адвоката становить 4 000,00 грн.; детальний опис виконаних робіт (наданих послуг) на суму 4 000,00 грн.;

- платіжної інструкції № 895 ід 24.08.2023 на суму 40 000,00 грн.

Наведені вище докази суд вважає достатніми для підтвердження факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для встановлення розумного розміру наданих послуг адвоката слід надати належну правову оцінку договору у сукупності з іншими доказами, складністю справи та виконання адвокатом робіт (наданих послуг), витраченим часом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та виконання робіт, ціною позову та (або) значення справи.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У даному випадку суд враховує наступні критерії для визначення розміру витрат на правову допомогу: категорію справи (пов`язана із договірними правовідносинами); розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін; характер спірних відносин та значення справи для сторін; кількість наданих суду пояснень та доказів представником позивача; обсяг виконаної адвокатом роботи та витраченого часу під час підготовки позову; формування та викладення позиції представником позивача.

У той же час, суд приймає до уваги те, що обсяг виконаної адвокатом роботи під час розгляду справи не вимагав значних витрат часу та вмінь для формування правової позиції для кваліфікованого юриста; спір, що розглядався судом, не є складним; відсутність будь-яких заперечень з боку відповідача, що виключало надання позивачем додаткових пояснень; часткового задоволення позову.

Відповідно до позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 08.02.2022 у справі № 910/20792/20, при визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатом таких витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує і Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" також зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тому, з метою дотримання критерію розумності, співмірності між обсягом роботи, проведеної адвокатом та заявленими витратами, здійсненими на оплату адвокатських послуг, суд вважає за доцільне встановити розмір судових витрат ТОВ "Пром Модуль" на професійну правничу допомогу у сумі 3 000,00 грн. та покласти їх на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 73-79, 129, 236-237, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Пром Модуль" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ерідан-Н" про стягнення 60 144,00 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ерідан-Н" (07300, Київська область, Вишгородський район, місто Вишгород, вулиця Ватутіна, будинок 69б, ідентифікаційний код 23167576) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Пром Модуль" (01013, місто Київ, вулиця Промислова (Голосіївський Р-Н), будинок 4, офіс 7, ідентифікаційний код 41493586) основний борг у сумі 24 144 (двадцять чотири тисячі сто сорок чотири) грн. 00 коп., неустойку (пеню) у сумі 1 520 (одна тисяча п`ятсот двадцять) грн. 54 коп., витрати на правничу допомогу у сумі 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору у сумі 1 145 (одна тисяча сто сорок п`ять) грн. 31 коп.

У решті вимог - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Борисенко І. І.