ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" лютого 2024 р. м. Рівне Справа № 918/31/24

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Пашкевич І.О., за участі секретаря судового засідання Ярощук О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бобли-Агро" (вул. Центральна, 148, с. Бобли, Волинська обл., Ковельський р-н, 44842, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненське аграрне підприємство" (вул. Центральна 3 Б, с. Мутвиця, Рівненська обл., Вараський р-н, 34023, )

про стягнення 414 844 грн 98 коп.

у судове засідання з`явився:

- від позивача: Стецюк Роман Сергійович;

- від відповідача: не з`явився

Відповідно до ч. 14 ст. 8, ст. 222 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), при розгляді судової справи здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою наявних технічних засобів звукозапису.

ВСТАНОВИВ:

08 січня 2024 року на поштову адресу господарського суду Рівненської області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Бобли-Агро" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненське аграрне підприємство" про стягнення 414 844 грн 98 коп. (з яких: 393 312 грн 94 коп. - основний борг, 19 654 грн 43 коп. - пеня, 1 877 грн 61 коп. - 3 % річних).

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на невиконання відповідачем зобов`язань за Договором оренди сільськогосподарської техніки з забезпеченням обслуговуючим екіпажем № 20/10-2 від 20.10.2023 в частині повного та своєчасного проведення розрахунків.

Ухвалою від 11.01.2024 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Бобли-Агро" залишено без руху. Встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Бобли-Агро" строк та спосіб на усунення недоліків позовної заяви.

Позивачем усунуто недоліки позовної заяви в межах процесуального строку, встановленого судом.

Ухвалою від 22.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 918/31/24. Постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи призначено на 20.02.2024. Запропоновано сторонам подати заяви по суті спору та встановлено процесуальні строки для подання таких заяв.

26 січня 2024 року через підсистему "Електронний суд" від представника відповідача надійшла заява про проведення судового засідання 20.02.2024 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою від 26.01.2024 заяву представника відповідача по справі № 918/31/24 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено. Постановлено провести судове засідання 20.02.2024 із представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненське аграрне підприємство" Багнюком Ігорем Вячеславовичем (ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в режимі відеоконференції.

31 січня 2024 року через підсистему "Електронний суд" від представника відповідача надійшов відзив із запереченнями проти задоволення позовних вимог.

16 лютого 2024 року від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання.

Ухвалою від 20.02.2024 розгляд справи відкладено на 29.02.2024.

29 лютого 224 року відповідач не забезпечив явку свого повноважного представника у судове засідання, хоча належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, отримавши 23.02.2024 ухвалу про відкриття провадження у своєму електронному кабінеті через підсистему "Електронний суд".

Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, серед іншого, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Причини неявки свого представника відповідачем не повідомлено. Клопотань про проведення судового засідання 29.02.2024 в режимі відеоконференції, про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Зважаючи на те, що явка представників учасників справи у судове засідання не визнавалася обов`язковою, суд дійшов висновку про можливість проведення судового засідання з розгляду справи по суті без участі представника відповідача.

Судом встановлено, що строк на подання відповіді на відзив сплинув, дана заява по суті спору від позивача не надходила.

Присутній у судовому засіданні представник позивача підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються аргументи позивача та заперечення відповідача, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 20.10.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бобли-Агро» (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рівненське аграрне підприємство» (орендар) укладено договір оренди сільськогосподарської техніки з забезпеченням обслуговуючим екіпажем № 20/10-2 (далі Договір) за умовами якого орендодавець зобов`язався передати орендареві в строкове платне користування сільськогосподарську техніку (далі - техніка), а орендар зобов`язався прийняти техніку орендодавця та використовувати її відповідно до цільового призначення.

Згідно із п. 6.1. розділу 6 Договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за ним та закінчення розрахунків між сторонами. Закінчення терміну дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії даного договору.

Відповідно до пункту 1.2. розділу 1 Договору під сільськогосподарською технікою в даному Договорі розуміються: комбайни та навісне обладнання, модель, кількість яких вказуються в Акті № 1 та № 2 прийому-передачі сільськогосподарської техніки в оренду.

Відповідно до п. 2.1.1. розділу 2 Договору орендодавець зобов`язується передати орендарю в користування техніку в термін орієнтовно з 20.10.2023 по 05.11.2023 в належному технічному стані. Передача техніки фіксується Актом № 1 приймання-передачі техніки, який підписується уповноваженими представниками орендаря та орендодавця.

За умовами п.п. 3.1., 3.2. та 3.3. Договору розмір орендної плати визначається сторонами в Акті прийому-передачі виконаних робіт/послуг і розраховується виходячи із ціни за 1 га, що становить 2196 грн 71 коп. в т.ч ПДВ за 1 га обмолоту сільськогосподарських культур. Акт оформляється Орендодавцем щотижнево у письмовій формі у двох оригінальних примірниках і передається Орендарю для узгодження. Останній має право перевірити вірність вказаних у Акті даних та протягом 1 банківського дня з дати одержання зобов`язаний підписати або надати мотивовану письмову відмову від підписання Акту. Підписаний обома Сторонами Акт є підставою для розрахунків між Сторонами і являється невід ємною частиною Договору.

Орендар сплачує орендну плату за цим Договором шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Орендодавця в такому порядку:

- 80 % суми коштів вказаних в підписаному Акті виконаних робіт протягом 1 (одного) календарного дня з дати підписання Акту;

- 20 % суми коштів вказаних в підписаному Акті виконаних робіт протягом 1 (одного) календарного дня після реєстрації Орендодавцем податкової накладної.

Судом встановлено, що Акт № 1 (надання) прийому-передачі в оренду ТЗ (комбайнів та навісного обладнання) підписаний сторонами 33.10.2023. Акт № 2 (повернення) прийому-передачі за оренду ТЗ (комбайнів та навісного обладнання) підписаний сторонами 07.11.2023.

Із матеріалів справи вбачається, що 31.10.2023 сторонами підписано Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 29 по договору, згідно з яким сторонами визначено, що загальна вартість орендної плати на 31.10.2023 складає 74 840,89 грн в тому числі ПДВ 12473,48 грн, при цьому проведено роботи сільськогосподарською технікою орендодавця по збиранню ріпаку ярого на площі 34,3 га. Замовник по строках і якості претензій не має.

Відтак суд виснує, що 01.11.2023 у орендаря виник обов`язок з оплати 80 % від суми вказаної в Акті від 31.10.2023 - 59 872,71 грн.

31 жовтня 2023 року орендодавцем складена податкова накладна № 8 на суму 74 840,89 грн., яка зареєстрована в ЄРПН 13.11.2023 за № .

Відповідно, 14.11.2023 у орендаря виник обов`язок по оплаті 20 % від суми вказаної в Акті від 31.10.2023 - 14 968.18 грн.

Позивач вказує, що відповідачем не здійснено оплати за Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 29 від 31.10.2023 у загальному розмірі 74 840,89 грн.

Також вбачається, що 05.11.2023 сторонами підписано Акт здачі-приймання робіт (наданих послуг) № 30 по договору, згідно з яким сторонами визначено, що загальна вартість орендної плати на 05,11.2023 складає 262 245,49 грн, в тому числі ПДВ 43 707,58 грн. При цьому орендар провів роботи сільськогосподарською технікою орендодавця по збиранню ріпаку ярого на площі 120,52 га. Замовник по строках і якості претензій не має.

Відтак суд виснує, що 06.11.2023 у орендаря виник обов`язок з оплати 80 % від суми вказаної в Акті від 05.11.2023 - 209 796 грн 39 коп.

05 листопада 2023 року позивачем складена податкова накладна № 12 на суму 26 2245,49 грн., яка зареєстрована в ЄРПН 13.11.2023 за № .

Відповідно, 14.11.2023 у орендаря виник обов`язок по оплаті 20 % від суми вказаної в Акті від 05.11.2023 - 52 449,10 грн.

Позивач вказує, що відповідачем не здійснено оплати за Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 30 у загальному розмірі 262 245,49 грн.

Також 07.11.2023 сторонами підписано Акт здачі-приймання робіт (наданих послуг) № 38 по Договору, згідно з яким сторонами визначено, що загальна вартість орендної плати станом на 07.11.2023 складає 56 226,56 грн в тому числі ПДВ 9 371,09 грн. При цьому орендар провів роботи сільськогосподарською технікою орендодавця по збиранню ріпаку ярого на площі 26 га. Замовник по строках і якості претензій не має.

Відтак суд виснує, що 08.11.2023 у Орендаря виник обов`язок з оплати 80 % від суми вказаної в Акті від 07.11.2023 - 44 981,25 грн.

07 листопада 2023 року орендодавцем складена податкова накладна № 18 на суму 56 226,56 грн, яка зареєстрована в ЄРПН 08.12.2023 за № .

Відповідно, 09.12.2023 у орендаря виник обов`язок по оплаті 20 % від суми вказаної в Акті від 07.11.2023 - 11245,31 грн.

Позивач вказує, що відповідачем не здійснено оплати за Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 38 у загальному розмірі 56 226,56 грн.

Згідно із п.п 2.2.1 п. 2.2. розділу 2 Договору орендар зобов`язується своєчасно сплачувати орендну плату.

Відповідно до п. 4.1. розділу 4 Договору у разі порушення своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, визначену цим договором і чинним законодавством України. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Оскільки відповідач не виконав умови Договору в частині сплати орендної плати, його заборгованість, як вказує позивач, становить 393 312,94 грн, у зв`язку із чим позивач змушений був звернутись до суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав. Крім того, у позовній заяві позивачем, серед іншого, заявлено до стягнення пеню та 3 % річних.

У відзиві на позов відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог у повному обсязі з огляду на таке.

Як зазначає відповідач, зобов`язання орендаря зі сплати орендної плати виникають лише після виставлення рахунків на оплату орендодавцем. Відтак момент несплати або прострочення сплати орендної плати за договором починає обраховуватись в наступний день з моменту отримання рахунку (рахунку-фактури) поштовим відправленням або кур`єром, або з моменту вручення уповноваженій особі під розписку такого рахунку (рахунку - фактури).

Таким чином, відповідач стверджує, що позивачем не обґрунтовано дату виникнення такої заборгованості, оскільки останнім не надано доказів щодо направлення на адресу відповідача поштовим відправленням або кур`єрським відправленням рахунків на оплату орендної плати за Договором, як наслідок, момент настання зобов`язання не настав, а позов є передчасним. Також не можуть підлягати задоволенню заявлені позивачем вимоги зі сплати пені, 3% річних, оскільки останні нерозривно пов`язані з виконанням основного зобов`язання та, як наслідок, моментом настання такого зобов`язання.

Судом установлено, що між сторонами виникли правовідносини, пов`язані із неналежним виконанням умов договору оренди сільськогосподарської техніки з забезпеченням обслуговуючим екіпажем в частині здійсненні орендних платежів та відповідальністю за порушення строків оплати, регулювання яких здійснюється ГК України та ЦК України.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

За змістом ст. 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судом установлено, що правовідносини сторін виникли з договору, який за своєю правовою природою є договором найму транспортного засобу з екіпажем, який його обслуговує.

Згідно з ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

За ч. 1, 2 ст. 798 ЦК України предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо. Договором найму транспортного засобу може бути встановлено, що він передається у найм з екіпажем, який його обслуговує.

Частиною 1 ст. 805 ЦК України передбачено, що управління та технічна експлуатація транспортного засобу, переданого у найм з екіпажем, провадяться його екіпажем. Екіпаж не припиняє трудових відносин з наймодавцем. Витрати на утримання екіпажу несе наймодавець.

Приписами ч. 1 ст. 762 ЦК України унормовано, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ч. 1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У силу вимог ч. 1, 6, 7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються зі ст. 525, 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як установлено судом із матеріалів справи, заборгованість відповідача зі сплати орендної плати за договором перед позивачем становить 393 312 грн 94 коп.

Щодо заперечень відповідача про необхідність виставлення рахунку, то за своєю правовою природою рахунок на оплату товару не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер.

Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів ст. 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні ст. 613 ЦК України, а тому не звільняє відповідача від обов`язку оплатити товар (відповідна правова позиція є сталою в судовій практиці і викладена в постановах Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 910/32579/15, від 22.05.2018 у справі № 923/712/17, від 21.01.2019 у справі № 925/2028/15, від 02.07.2019 у справі № 918/537/18, від 29.08.2019 у справі № 905/2245/17, від 26.02.2020 у справі № 915/400/18).

Доказів сплати орендних платежів станом на дату розгляду справи відповідачем суду не надано, відтак вимога в цій частині є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

За ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, ураховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування 3 % річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Як вбачається із розрахунків, доданих до позовної заяви, Товариство з обмеженою відповідальністю "Бобли-Агро" просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненське аграрне підприємство" 3% річних у розмірі 1 877 грн 61 коп., які нараховані позивачем на суму орендної плати:

- по акту № 29 від 31.10.2023 із 01.11.2023 до 04.01.2024 (сума основного боргу 59 872 грн 71 коп) та із 114.11.2023 до 04.01.2024 (сума основного боргу 14 968 грн 18 коп);

- по акту № 30 від 05.11.2023 із 06.11.2023 до 04.01.2024 (сума основного боргу 209 796 грн 39 коп) та із 14.11.2023 до 04.01.2024 (сума основного боргу 52 449 грн 10 коп);

- по акту № 39 від 07.11.2023 із 08.11.2023 до 04.01.2024 (сума основного боргу44 981 грн 25 коп) та із 09.12.2023 до 04.01.2024 (сума основного боргу 11 245 грн 31 коп).

При перевірці вказаного розрахунку господарський суд встановив, що позивач при нарахуванні 3 % річних помилково здійснив її нарахування починаючи із дня, коли ще тривав строк на виконання відповідачем зобов`язання.

Так, по акту № 29 від 31.10.2023 відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання із 02.11.2023 на суму основного боргу 59 872 грн 71 коп, а із 15.11.2023 на суму основного боргу - 14 968 грн 18 коп.

По акту № 30 від 05.11.2023 відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання із 07.11.2023 на суму основного боргу 209 796 грн 39 коп та із 15.11.2023 на суму основного боргу 52 449 грн 10 коп.

По акту № 39 від 07.11.2023 відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання із 09.11.2023 на суму основного боргу 44 981 грн 25 коп та із 10.12.2023 на суму основного боргу 11 245 грн 31 коп.

Судом перевірено розрахунки 3 % річних долучені позивачем до матеріалів справи за допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу та встановлено, що останні не є арифметично вірними, оскільки обґрунтований розмір стягнення з відповідача 3 % становить 1 849 грн 33 коп.

Розрахунок 3 % річних, які здійснено господарським судом долучено до матеріалів справи.

Зважаючи на викладене, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог у частині стягнення за Договором 3 % річних у розмірі 1 849 грн 33 коп.

При цьому господарський суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 3 % річних у розмірі 28 грн 28 коп.

Щодо стягнення пені, то суд зазначає наступне.

За порушення умов договору позивачем нараховано та заявлено до стягнення 19 654 грн 43 коп., які нараховані позивачем на суму орендної плати:

- по акту № 29 від 31.10.2023 із 01.11.2023 до 04.01.2024 (сума основного боргу 59 872 грн 71 коп) та із 114.11.2023 до 04.01.2024 (сума основного боргу 14 968 грн 18 коп);

- по акту № 30 від 05.11.2023 із 06.11.2023 до 04.01.2024 (сума основного боргу 209 796 грн 39 коп) та із 14.11.2023 до 04.01.2024 (сума основного боргу 52 449 грн 10 коп);

- по акту № 39 від 07.11.2023 із 08.11.2023 до 04.01.2024 (сума основного боргу 44 981 грн 25 коп) та із 09.12.2023 до 04.01.2024 (сума основного боргу 11 245 грн 31 коп).

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 546, ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Як вбачається із ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Неустойка має подвійну правову природу - є одночасно способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно забезпечення дисципліни боржника стосовно виконання зобов`язання (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі, у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Законодавець пов`язує можливість застосування штрафних санкцій за порушення строків виконання зобов`язань саме з умовами їх встановлення у договорі за відсутності законодавчого врегулювання розміру таких санкцій.

Водночас ч. 6 ст. 231 ГК України передбачено можливість встановлення санкції за порушення грошових зобов`язань у відсотках до облікової ставки НБУ як одиниці вимірювання такої санкції. Однак саме зобов`язання зі сплати пені має визначатися згідно з укладеним сторонами договором, інакше буде порушуватися принцип свободи договору, оскільки сторони мають право і не встановлювати жодних санкцій за порушення строків розрахунку.

З аналізу чинних норм законодавства вбачається, що неустойка може бути договірною та позадоговірною (законною). Умову про договірну неустойку має бути зазначено в договорі (ч. 1 ст. 547 ЦКУ). Недотримання письмової форми зазначення в договорі умови про сплату неустойки робить його нікчемним (ч. 2 ст. 547 ЦКУ).

Стосовно позадоговірної неустойки відповідно до ч. 1 ст. 231 ГК України законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначено розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Розмір штрафних санкцій відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України встановлюється законом. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі.

Господарське правопорушення може полягати як у порушенні нормативно встановлених правил здійснення господарської діяльності, так і у порушенні договірних зобов`язань. Господарсько-правова відповідальність за порушення договірних зобов`язань також поділяється на встановлену законом і договірну. Необхідною умовою застосування такої відповідальності є визначення у законі чи у договорі управненої та зобов`язаної сторони, виду правопорушення, за вчинення якого застосовується відповідальність, штрафні санкції і конкретний їх розмір (подібний висновок міститься у пункті 6.13 постанови Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 904/4156/18; п. 37 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.01.2024 у справі № 914/2994/22).

Отже, якщо сторони не передбачили умовами договору можливість сплати пені за порушення строків виконання зобов`язань та не визначали її розміру, то немає підстав для стягнення пені у розмірі, не погодженому в договірному порядку та прямо не встановленому законом.

Судом встановлено, що сторони на підставі вільного волевиявлення та свободи договору не узгодили між собою та не зафіксували у Договорі відповідальність у вигляді пені, а також не визначили її розміру.

Ураховуючи той факт, що умови договору не містять положень щодо можливості стягнення пені за несвоєчасну оплату орендних платежів, відтак у суду відсутні підстави для задоволення вимоги в цій частині.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про порушення майнових прав позивача та про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

У позовній заяві позивачем зазначено попередній розрахунок судових витрат, що складаються із судового збору в розмірі 6 222 грн 69 коп. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн 00 коп.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У відповідності до п. п. 1, 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви немайнового характеру становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом спору у даній справі при поданні позовної заяви є стягнення з відповідача 414 844 грн 98 коп.

Враховуючи положення Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви з майновими вимогами у розмірі 414 844 грн 98 коп. позивачу слід сплатити судовий збір в розмірі 6 222 грн 67 коп.

Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір у більшому розмірі, аніж необхідно, що підтверджується копією платіжного доручення № 5773 від 04.01.2024 на суму 6 222 грн 69 коп.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, зокрема, в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

За таких обставин, у зв`язку із внесенням судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, - суд дійшов висновку, що сума судового збору яка підлягає поверненню Товариству з обмеженою відповідальністю "Бобли-Агро" з Державного бюджету України становить 00 грн 02 коп.

Відтак суд роз`яснює Товариству з обмеженою відповідальністю "Бобли-Агро" про його можливість звернення до суду із письмовим клопотанням про повернення з Державного бюджету України 00 грн 02 коп. у зв`язку із сплатою судового збору із надлишком.

Зважаючи, що позов задоволено частково, відтак судовий збір в розмірі 5 927 грн 43 коп. покладається на відповідача.

Решта судового збору у розмірі 295 грн 24 коп. залишається за відповідачем.

Крім того, оскільки в матеріалах справи відсутня заява позивача про стягнення з відповідача витрат на відшкодування професійної правничої допомоги, судом не досліджувались докази, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу.

У судовому засіданні 29.02.2024 представник позивача усно виявив намір про подання у майбутньому доказів понесених судових витрат, а саме протягом 5 днів після ухвалення рішення у даній справі у порядку передбаченому абз. 2 ч. 8 ст. 129, ч. 1 ст. 221 ГПК України, та вчинив відповідну заяву 29.02.2024.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 202, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Бобли-Агро" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненське аграрне підприємство" про стягнення 414 844 грн 98 коп. задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненське аграрне підприємство" (вул. Центральна 3 Б, с. Мутвиця, Рівненська обл., Вараський р-н, 34023, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бобли-Агро" (вул. Центральна, 148, с. Бобли, Волинська обл., Ковельський р-н, 44842, ) 393 312 (триста дев`яносто три тисячі триста дванадцять) 94 коп. - основний борг, 1 849 (одну тисячу вісімсот сорок дев`ять) грн 33 коп. - 3% річних та 5 927 (п`ять тисяч дев`ятсот двадцять сім) грн 43 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. В решті позовних вимог про стягнення 19 654,43 грн - пені, та 28,28 грн - 3% річних - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно - західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку визначеному ст. 257 ГПК України.

Повне рішення складено та підписано "05" березня 2024 року.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя І.О. Пашкевич