ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року м. ОдесаСправа № 915/1842/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богатиря К.В.

суддів: Аленін О.Ю., Таран С.В.

секретар судового засідання Арустамян К.А.

за участю представників сторін у справі:

Від Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Південноукраїнська атомна електрична станція» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» - Аксьонов М.В.

розглянувши апеляційну скаргу Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 29.11.2023, суддя суду першої інстанції Семенчук Н.О., м. Миколаїв, повний текст рішення складено та підписано 11.12.2023

по справі №915/1842/19

за позовом Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»

в особі філії «Відокремлений підрозділ «Південноукраїнська атомна електрична станція» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»

до відповідача Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, про стягнення 1 631 276,29 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина.

Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Южноукраїнська атомна електрична станція» звернулось до Господарського суду Миколаївської області із позовом № 32/12103 від 15.07.2019 до Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про стягнення грошових коштів у сумі 1 631 276,29 грн. в якості збитків, понесених у зв`язку із відмовою відповідача встановити економічно обґрунтовані тарифи.

Позов обґрунтований тим, що 17.04.2018 відповідачем було затверджено тарифи на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, які надає споживачам ВП «Южно-Українська АЕС» ДП «АЕК «Енергоатом» в місті Южноукраїнську. У затверджених тарифах було враховано відшкодування ДП НАЕК «Енергоатом» рентних платежів на суму 393,3 тис.грн.

Позивач вказує на те, що після внесення з 01.01.2018 змін у ст.255.1 Податкового кодексу України розмір відшкодування позивачеві рентних платежів, урахованих у тарифі на централізоване водопостачання та водовідведення повинен був збільшитись до 2 024 276,29 грн., натомість рішенням Виконкому Южноукраїнської міської ради від 17.04.2018 №91 було встановлено тарифи на централізоване водопостачання та водовідведення з урахуванням у їх структурі відшкодування позивачеві рентних платежів у меншому розмірі - 393,3 тис. грн.

Вказане стало підставою для звернення ВП «Южно-Українська АЕС» до Виконкома Южноукраїнської міської ради із заявою від 22.08.2018 про коригування тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яку фактично було залишено відповідачем без розгляду. В результаті вказаної бездіяльності відповідача позивач вказує на понесені ним збитки від сплати неврахованої в тарифі рентної плати за спеціальне використання води у структурі діючих тарифів на централізоване водопостачання в сумі 1 631 276,29 грн.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 29.11.2023 позов задоволено частково; стягнуто з Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області на користь Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» 406 978,42 грн збитків та 6 117,29 грн судового збору; в решті позову відмовлено.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що понесення позивачем збитків від сплати не врахованої в тарифі рентної плати за спеціальне використання води у структурі діючих тарифів на централізоване водопостачання у четвертому кварталі 2018 році, у розмірі 406 978,42 грн. стало результатом бездіяльності відповідача при розгляді заяви про коригування тарифів на централізоване водопостачання, поданої позивачем за супровідним листом №51/13985 від 22.08.2018 та отриманої відповідачем 22.08.2018.

Аргументи учасників справи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області на рішення Господарського суду Миколаївської області від 29.11.2023 по справі №915/1842/19.

Апелянт вказав, що вимога про відшкодування різниці в розмірі затвердженого тарифу та економічно обґрунтованого тарифу вимагає встановлення обставин протиправності рішень, дій чи бездіяльності органу місцевого самоврядування. Тобто, відшкодування вищевказаної різниці в тарифі можливе за умови доведення як факту протиправності дій або бездіяльності органу місцевого самоврядування, так і факту встановлення вказаним органом економічно необгрунтованих тарифів.

Апелянт зазначає, що під час розгляду справи №915/1842/19 позивачем не надано до Господарського суду Миколаївської області доказів звернення до адміністративного суду з позовом про визнання протиправної поведінки (бездіяльності) виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради щодо не встановлення ДП НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Південноукраїнська АЕС» у строки, визначені Порядком, економічно обґрунтованого тарифу на послуги централізованого водопостачання та водовідведення. Спори з приводу рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, зокрема щодо встановлення тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення розглядаються в порядку адміністративного судочинства. Відтак, господарський суд в межах даної справи не мав жодних повноважень для встановлення порядку дотримання процедури корегування тарифів, сам розмір економічно обґрунтованого тарифу тощо, оскільки це виходить за межі компетенції господарських судів.

З огляду на викладене вище, апелянт просить скасувати рішення Господарського суду Миколаївської області від 29.11.2023 по справі №915/1842/19 та винести нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу.

20.02.2024 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача на рішення Господарського суду Миколаївської області від 29.11.2023 по справі №915/1842/19.

Позивач зазначив, що відповідачем не надано суду доказів розгляду заяви позивача від 22.08.2018 та прийняття щодо неї відповідного рішення. Фактично заява позивача залишилась взагалі не розглянутою. Жодних рішень щодо врахування у тарифі на централізоване водопостачання рентних платежів, що сплачуються позивачем, прийнято та оприлюднено не було, що свідчить про бездіяльність відповідача. За вказаних обставин, суд прийшов до вірного висновку, що понесення позивачем збитків від сплати не врахованої в тарифі рентної плати за спеціальне використання води у структурі діючих тарифів на централізоване водопостачання у четвертому кварталі 2018 році, у розмірі 406 978,42 грн. стало результатом бездіяльності відповідача.

Керуючись викладеним вище, позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги Виконавчого Комітету Южноукраїнської міської ради.

Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №915/1842/19 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Богатир К.В., судді Аленін О.Ю, Таран С.В. що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.01.2024.

На момент надходження апеляційної скарги, матеріали справи №915/1842/19 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.01.2024 відкладено вирішення питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області на рішення Господарського суду Миколаївської області від 29.11.2023 по справі №915/1842/19 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду Миколаївської області невідкладно надіслати матеріали справи №915/1842/19 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №915/1842/29.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.01.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області на рішення Господарського суду Миколаївської області від 29.11.2023 по справі №915/1842/19; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 19.02.2024; призначено справу №915/1842/19 до розгляду на 29 лютого 2024 року о 12:00; встановлено, що засідання відбудеться у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду за адресою: м. Одеса, пр. Шевченка, 29, зал судових засідань № 7, 3-ій поверх; явка представників учасників справи не визнавалася обов`язковою; роз`яснено учасникам судового провадження їх право подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами; роз`яснено учасникам судового провадження їх право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у тому числі із застосуванням власних технічних засобів.

29.02.2024 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Південноукраїнська атомна електрична станція» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про заміну сторони у справі №915/1842/19 її правонаступником.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.02.2024 заяву Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Південноукраїнська атомна електрична станція» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про заміну сторони у справі №915/1842/19 її правонаступником задоволено; замінено позивача у справі №915/1842/19 - Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3; ) в особі відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція» (55001, Миколаївська обл., м. Южноукраїнськ; ) на його правонаступника - Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3; ) в особі філії «Відокремлений підрозділ «Південноукраїнська атомна електрична станція» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (55001, Миколаївська обл., м. Южноукраїнськ; ).

29.02.2024 у судовому засіданні прийняв участь представник позивача Аксьонов М.В.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце його проведення повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Як вбачається з матеріалів справи, копія ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.01.2024, якою призначено справу №915/1842/19 до розгляду на 29 лютого 2024 року о 12:00, була отримана в електронному кабінеті апелянтом - 30.01.2024.

Явка представників сторін у судове засідання, призначене на 29.02.2024, не визнавалась апеляційним господарським судом обов`язковою, про наявність у сторін доказів, які відсутні у матеріалах справи та без дослідження яких неможливо розглянути апеляційну скаргу Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області на рішення Господарського суду Миколаївської області від 29.11.2023 по справі №915/1842/19, до суду не повідомлялося.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в даному судовому засіданні повинен відбутися розгляд апеляційної скарги Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області на рішення Господарського суду Миколаївської області від 29.11.2023 по справі №915/1842/19 по суті, не дивлячись на відсутність представника відповідача, повідомленого про судове засідання належним чином. Відсутність зазначеного представника у даному випадку не повинно заважати здійсненню правосуддя.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг видано Відокремленому підрозділу «Южно-Українська атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» ліцензію серії АЕ №287995 від 09.04.2015 на провадження ліцензованої діяльності «Централізоване водопостачання та водовідведення».

Вартість наданої послуги оплачується споживачами відповідно до діючих тарифів, встановлених для ВП Южно-Українська АЕС уповноваженим органом.

На підставі заяви позивача №54/12508 від 01.09.2017 рішенням Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області №91 від 17.04.2018 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, які надає відокремлений підрозділ «Южно-Українська АЕС» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в місті Южноукраїнську» вирішено:

1. Встановити тарифи на послуги з централізованого водопостачання, які надає ВП ЮУ АЕС ДП «НАЕК «Енергоатом» в місті Южноукраїнську в наступних розмірах:

1.1. Для споживачів, які є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання - 6,92 грн за 1 куб.м без ПДВ;

1.2. Для споживачів, які не є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання - 8,38 грн за 1 куб.м без ПДВ.

Структура тарифів наведена у додатку.

2. Встановити тарифи на послуги з централізованого водовідведення, які надає ВП ЮУ АЕС ДП «НАЕК «Енергоатом» в місті Южноукраїнську в наступних розмірах:

2.1. Для споживачів, які є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водовідведення - 6,24 грн за 1 куб.м без ПДВ;

2.2. Для споживачів, які не є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водовідведення - 6,89 грн за 1 куб.м без ПДВ.

До такого рішення Виконкому Южноукраїнської міськради складено додаток «Структура тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, які надає ВП «Южно-Українська АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» (т.1 а.с.80-81).

Як зазначає позивач, у структурі тарифів було враховано відшкодування ДП НАЕК «Енергоатом» рентних платежів на суму 393 300,00 грн.

Посилаючись на зміни в діючому законодавстві України (зміни до ст.255.1 Податкового кодексу України в частині визначення платників рентної плати, які набрали чинності 01.01.2018), які призвели до того, що встановлені тарифи згодом вже не забезпечували для ВП «Южно-Українська АЕС» відшкодування всіх тих витрат, які підприємство несло, надаючи послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, позивач 22.08.2018 звернувся до Виконкому Южноукраїнської міської ради, як до органу уповноваженого на встановлення тарифу на централізоване водопостачання, з листом №51/13985, в якому посилаючись на Порядок формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, затвердженого постановою КМУ від 01.06.2011 №869, зазначив, що направляє заяву про корегування діючих тарифів на централізоване водопостачання та просив розглянути матеріали та встановити тарифи для ВП «Южно-Українська АЕС» згідно з наданим розрахунком в установлені порядком терміни (т.1 а.с.82).

Згідно доданого до заяви обґрунтування щодо зміни тарифів підставою для коригування тарифів на послуги з централізованого водопостачання, які надає ВП «Южно-Українська АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом», є включення до розрахунку уточнених обсягів витрат за статтею «Загальновиробничі витрати» в частині рентної плати за спеціальне використання води. Враховуючи зміну розміру податкових зобов`язань у зв`язку з внесенням змін до Податкового кодексу України, позивачем здійснено розрахунок планованих витрат на сплату рентної плати за спеціальне використання води. З урахуванням відкоригованих витрат на сплату рентної плати планована собівартість питного водопостачання, за даними позивача, зросла на 7,4% та дорівнює 7,83 грн за 1 куб.м. Тарифи на централізоване водопостачання з урахуванням виконаного позивачем коригування планованих загальновиробничих витрат мають становити: - для споживачів, які є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання - 7,44 грн за 1 куб.м без ПДВ; - для споживачів, які не є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання - 9,01 грн за 1 куб.м без ПДВ (т.1 а.с.83-86).

Виконком Южноукраїнської міської ради, у відповідь на вищевказане звернення, листом №15/02-34/2570 від 06.09.2018 повідомив позивача про те, що за результатами розгляду наданих розрахунків щодо корегування тарифу на послуги з централізованого водопостачання та у зв`язку зі значним підвищенням рентної плати за спеціальне використання води для ВП «Южно-Українська АЕС», що суттєво впливає на збільшення розміру тарифу на послуги з централізованого водопостачання, Виконавчий комітет Южноукраїнської міської ради звернувся до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства та до Державної фіскальної служби України з листом щодо надання роз`яснень стосовно зменшення розміру рентної плати у зв`язку з тим, що основним споживачем вироблених ВП «Южно-Українська АЕС» послуг є житлово-комунальне господарство КП «ТВКГ», яке придбаває послуги водопостачання для подальшого надання їх населенню. Також у листі відповідач зазначив, що після отримання відповіді буде оприлюднено відповідний проект рішення щодо корегування тарифу на послуги з централізованого водопостачання (т.1 а.с.92).

Як вбачається з матеріалів, Виконкомом Южноукраїнської міськради рішень щодо корегування тарифу на послуги з централізованого водопостачання не приймалось та не оприлюднювалось.

Як зазначено позивачем, в межах дозволу на спеціальне водокористування №УКР670А/НИК у 2018 році позивачем забрано води з річки Південний Буг 4 024 461 куб.м, з яких частина використана для власних потреб, а частина в обсязі 3 164 884 куб.м, відпущена стороннім споживачам.

З довідок про об`єми використаної води за чотири квартали 2018 року вбачається, що позивачем було відпущено стороннім споживачам води: - у 1-му кварталі 720 960 куб.м.; - у 2-му кварталі 914 451 куб.м; - у 3-му кварталі 841 645 куб.м; - у 4-му кварталі 687 828 куб.м (т.1, а.с.19, 32, 45, 58). Загальний об`єм відпущеної води становить 3 164 884 куб.м.

На підтвердження факту декларування та сплати податкового зобов`язання з рентної плати за звітний період - 2018 рік зі спеціального використання води ВП «Южно-Українська АЕС» в межах дозволу на спецводокористування №УКР670А/НИК від 19.09.2016, позивачем подано до матеріалів справи: податкові декларації з рентної плати за звітні періоди: перший - четвертий квартали 2018 (т. 1 а.с. 20-30, 33-43, 46-56, 59-69).

Мотивувальна частина.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 ст. 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ст. 144 Господарського кодексу України встановлено, що майнові права та майнові обов`язки суб`єкта господарювання можуть виникати, у тому числі, внаслідок заподіяння шкоди іншій особі.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.

Терміном збитки (шкода) позначаються наслідки правопорушення, які виражаються у зменшенні майнової сфери потерпілого у результаті порушення належного йому права або блага. Протиправною поведінкою (дією або бездіяльністю) є будь-яка поведінка, яка суперечить правовим нормам. Причинний зв`язок - це відповідний об`єктивно існуючий зв`язок між явищами, при якому одне явище, яке передує, при відповідних умовах породжує, викликає інше явище - наступне. Відповідальність за заподіяні протиправною поведінкою збитки виникає при наявності вини особи, що заподіяла збитки (шкоду).

Загальні норми про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди наведено, зокрема, у ст.ст.1166, 1173, 1174 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст.1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю, зокрема, органу державної влади при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цих органів.

Норми ст.19 Конституції України встановлюють обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України передбачено право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 1173 Цивільного кодексу України закріплено спеціальний випадок відшкодування шкоди, що має певні особливості порівняно з загальними правилами про деліктну відповідальність, отже, зазначеною правовою нормою встановлено відповідальність за завдання шкоди особливим суб`єктом, здійснення ним особливих функцій, тощо. Суб`єктом відповідальності за даною статтею є держава, Автономна Республіка Крим, орган місцевого самоврядування, які відшкодовують шкоду, завдану безпосереднім заподіювачем шкоди - органом державної влади, органом Автономної Республіки Крим та органом місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень.

На відміну від загальної норми статті 1166 Цивільного кодексу України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювача шкоди), спеціальна норма статті 1173 Цивільного кодексу України допускає можливість відшкодування шкоди незалежно від вини державних органів. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 22.11.2019 у справі №910/906/18.

Наявність сукупності всіх вищезазначених умов є обов`язковою для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди. При цьому, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою полягає у тому, що наслідки у вигляді шкоди настають лише в результаті неправомірної поведінки відповідача, і є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки тієї особи, яка заподіяла шкоду.

Чинним законодавством України обов`язок доведення факту наявності збитків та їх розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками покладено на позивача.

Статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як витікає з положень статей 77, 78 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до змісту статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Предметом розгляду у даній справі є вимога про стягнення з Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради збитків у розмірі 1 631 276,29 грн., яких зазнав позивач у 2018 році (різниці між затвердженими та економічно обґрунтованими тарифами), у зв`язку з бездіяльністю (лист відповідача від 06.09.2018 №15/02-34/2570) у встановлені нових тарифів.

Щодо такого елементу складу правопорушення як протиправна поведінка, колегія суддів зазначає наступне.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Згідно статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до п.2 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

У відповідності до статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: 1) перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг; 2) друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; 3) третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін).

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець має право розробляти і подавати на затвердження розрахунки щодо рівня цін/тарифів на житлово-комунальні послуги першої і другої групи (пункти 1 та 2 частини першої статті 14 цього Закону) в порядку, встановленому законодавством.

У статті 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зазначено, що порядок формування тарифів на кожний вид житлово-комунальних послуг другої групи (пункт 2 частини першої статті 14 цього Закону) визначає Кабінет Міністрів України (такий порядок встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 №869). Виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів. Порядок доведення до споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обґрунтуванням її необхідності та про врахування відповідної позиції територіальних громад розробляється і затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво (надання).

Постановою Кабінету Міністрів України «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» №869 від 01.06.2011, з метою забезпечення єдиного для всіх регіонів підходу до формування тарифів у сфері житлово-комунальних послуг постановлено затвердити, зокрема, Порядок формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення (далі - Порядок).

Згідно п.1 Порядку, порядок визначає механізм формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення для суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках, які провадять або мають намір провадити господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

Пунктом 2 Порядку встановлено, що цей Порядок застосовується під час установлення органами місцевого самоврядування (далі - уповноважені органи) тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення для суб`єктів природних монополій, а також для суб`єктів господарювання на суміжних ринках, зазначених у пункті 1 цього Порядку, та поширюється на таких суб`єктів під час розрахунку таких тарифів.

У відповідності до п.9 Порядку, для встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення ліцензіат подає уповноваженим органам у друкованому та електронному вигляді заяву та розрахунки тарифів на плановий період за встановленими такими органами формами з відповідними розрахунками, підтвердженими матеріалами і документами, що використовувались під час їх проведення.

Згідно п.34 Порядку розгляд розрахунків тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, поданих ліцензіатом, здійснюється уповноваженим органом протягом одного календарного місяця, а у разі коригування тарифів - протягом десяти календарних днів з дня отримання відповідної заяви у порядку, встановленому Мінрегіоном.

Відповідно до п.42 Порядку, під час перегляду (у тому числі коригування) тарифів уповноважений орган аналізує структуру тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення в частині відповідності/невідповідності фактичних витрат, понесених на надання відповідного обсягу послуг протягом планованого періоду, та витрат, які було враховано у встановлених тарифах, і за результатами такого аналізу здійснює перерахування тарифів (у разі відхилення відповідних показників).

Пунктом 35 Порядку визначено, що рішення про встановлення тарифів оприлюднюється уповноваженим органом у засобах масової інформації та/або на офіційному веб-сайті уповноваженого органу невідкладно, але не пізніше п`яти робочих днів з дати його прийняття.

Враховуючи внесення змін до ст.255.1 Податкового кодексу України, які набрали чинності 01.01.2018, ДП НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «ЮУ АЕС» як первинний водокористувач стало платником рентної плати за спеціальне використання води та почало сплачувати відповідні податкові зобов`язання.

Враховуючи викладене, позивач у відповідності до вимог Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, затвердженого постановою КМУ №869 від 01.06.2011, звернувся до відповідача із заявою (листом №51/13985 від 22.08.2018) про коригування тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення(т.1 а.с.82).

Виконком Южноукраїнської міської ради, у відповідь на вищевказане звернення, листом №15/02-34/2570 від 06.09.2018 повідомив позивача про те, що за результатами розгляду наданих розрахунків щодо корегування тарифу на послуги з централізованого водопостачання та у зв`язку зі значним підвищенням рентної плати за спеціальне використання води для ВП «Южно-Українська АЕС», що суттєво впливає на збільшення розміру тарифу на послуги з централізованого водопостачання, Виконавчий комітет Южноукраїнської міської ради звернувся до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства та до Державної фіскальної служби України з листом щодо надання роз`яснень стосовно зменшення розміру рентної плати у зв`язку з тим, що основним споживачем вироблених ВП «Южно-Українська АЕС» послуг є житлово-комунальне господарство КП «ТВКГ», яке придбаває послуги водопостачання для подальшого надання їх населенню. Також у листі відповідач зазначив, що після отримання відповіді буде оприлюднено відповідний проект рішення щодо корегування тарифу на послуги з централізованого водопостачання (т.1 а.с.92).

Однак, відповідачем не надано жодних доказів подальшого розгляду заяви позивача від 22.08.2018, з урахуванням очікуваних відповідей, прийняття відповідного рішення (зокрема, рішення про відмову у встановленні нових тарифів чи коригуванні попередньо встановлених) за вказаної заявою та його оприлюднення.

Вказане свідчить про те, що відповідачем взагалі не було розглянуто заяву від 22.08.2018, ні у терміни визначені п.34 Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, ні пізніше.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що відповідачем при розгляді заяви про коригування тарифів на централізоване водопостачання, поданої позивачем за супровідним листом №51/13985 від 22.08.2018 та отриманої відповідачем 22.08.2018, було допущено бездіяльність, що свідчить про протиправну поведінку відповідача.

Щодо наявності шкоди, колегія суддів зазначає наступне.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода це не тільки обов`язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті 1166 ЦК України, завдана шкода відшкодовується у повному обсязі. Мова йде про реальну шкоду та упущену вигоду.

У даному випадку, заявлені вимоги про стягнення збитків від сплати, не врахованої в тарифі рентної плати за спеціальне використання води у структурі діючих тарифів на централізоване водопостачання ВП «Южно-Українська АЕС» за 2018 рік.

На підтвердження факту надання послуг з централізованого водопостачання контрагентам, об`єкти яких розташовані на території Южноукраїнської громади в матеріалах справи містяться: первинні документи про відпуск води стороннім споживачам у 2018 році (звіти по водопостачанню та водовідведенню, акти витрат питної води на нецентралізоване водопостачання, акти звірки взаєморозрахунків) (т.1 а.с.111-259, т.2 а.с.1-240, т.3 а.с.1-127).

Зазначені докази відповідачем не заперечені та не спростовані.

На підтвердження факту декларування та сплати податкового зобов`язання з рентної плати за звітний період - 2018 рік зі спеціального використання води ВП «Южно-Українська АЕС» в межах дозволу на спецводокористування №УКР670А/НИК від 19.09.2016, позивачем подано до матеріалів справи: податкові декларації з рентної плати за звітні періоди: перший - четвертий квартали 2018 (т. 1 а.с. 20-30, 33-43, 46-56, 59-69).

Дані докази також не були спростовані чи оспорені відповідачем.

В розрахунках №2 з рентної плати за спеціальне використання води (додатки №5 до податкової декларації) відображено, що ставка рентної плати визначена статтею 255.5. Податкового кодексу України та становить 63,97 грн. за 100 куб.м.

Таким чином, позивач сплатив не враховані в тарифі рентні платежі у розмірі 63,97 грн. за 100 куб.м (ставка рентної плати визначена статтею 255.5.1 Податкового кодексу України).

Враховуючи обставини щодо звернення тільки 22.08.2018 позивача до Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради із заявою про коригування тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, листа відповіді Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради від 06.09.2018 щодо тарифів, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що обґрунтованим періодом для здійснення розрахунку збитків є саме IV квартал 2018 року.

Дані обставини не були оскаржені позивачем.

Виходячи з фактичного обсягу води, який використовувався позивачем для надання послуги з централізованого водопостачання у IV кварталі 2018 року (за документами у матеріалах справи складає 687 828 куб.м), беручи до уваги розрахунок рентної плати за спеціальне використання води, нарахованої за фактично спожиті обсяги з централізованого водопостачання споживачами Южноукраїнської громади, колегія суддів провела власний розрахунок збитків у вигляді обов`язкових платежів, а саме сплати рентної плати, які не були відшкодовані позивачу за IV квартал 2018 року:

- IV квартал 2018 року - 687 828 куб.м / 100 х 63,97 грн = 440 003,57 грн.

В той же час, як визнається самим позивачем к тексті позовної заяви та не заперечується відповідачем, у структурі тарифів, затверджених відповідачем на 2018 рік, було враховано відшкодування ДП НАЕК «Енергоатом» рентних платежів на суму 393 300,00 грн.

Враховуючи те, що позивач отримав відшкодування рентних платежів на суму 393 300,00 грн, то розмір збитків у вигляді обов`язкових платежів, а саме сплати рентної плати, які не були відшкодовані позивачу за IV квартал 2018 року необхідно зменшити на дану суму, тому сума понесених позивачем збитків складає 46 703,57 грн (440 003,57 грн - 393 300,00 грн).

Третьою обов`язковою умовою покладання на особу відповідальності за спричинені збитки є наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою, який передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Колегія суддів встановлено, що рішенням виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області №91 від 17.04.2018 встановлено тарифи на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, які надає ВП «Южно-Українська АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» споживачам в місті Южноукраїнську.

В подальшому, в зв`язку зі змінами в податковому законодавстві, позивач за супровідним листом №51/13985 від 22.08.2018 звернувся до відповідача із заявою про корегування тарифу на централізоване водопостачання.

При цьому, позивач продовжував надавати послуги з централізованого водопостачання контрагентам, об`єкти яких розташовані на території Южноукраїнської громади та сплачувати у 2018 році рентні платежі до держбюджету.

Відповідачем не надано суду доказів розгляду заяви позивача від 22.08.2018 та прийняття щодо неї відповідного рішення. Фактично заява позивача залишилась взагалі не розглянутою. Жодних рішень щодо врахування у тарифі на централізоване водопостачання рентних платежів, що сплачуються позивачем, прийнято та оприлюднено не було, що свідчить про бездіяльність відповідача.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що понесення позивачем збитків від сплати не врахованої в тарифі рентної плати за спеціальне використання води у структурі діючих тарифів на централізоване водопостачання у четвертому кварталі 2018 році, у розмірі 46 703,57 грн стало результатом бездіяльності відповідача.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про задоволення позовних вимог саме в частині стягнення з Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області 46 703,57 грн збитків.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що господарський суд в межах даної справи не мав жодних повноважень для встановлення порядку дотримання процедури корегування тарифів, оскільки це виходить за межі компетенції господарських судів, з огляду на наступне.

Спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, якщо: він не є підвідомчим господарському суду, тобто предмет спору не охоплюється ст. 20 ГПК України; спір за предметною ознакою підвідомчий господарському суду, але одна зі сторін не може бути учасником господарського процесу, а її право чи інтерес не підлягають судовому захисту у господарському суді.

Згідно із ч. 5 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Таким чином, єдиним винятком у вказаній нормі КАС України, що визначає юрисдикцію адміністративних судів з розгляду спорів про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, є об`єднання таких вимог з вимогою про вирішення публічно-правового спору.

Разом з тим господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб`єктами господарської діяльності, а також спори, пов`язані з вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктом публічно-правових відносин, - за умови, що такі вимоги не об`єднуються з вимогою вирішити публічно-правовий спір і за своїм суб`єктним складом підпадають під дію ст. 4 ГПК України.

Судом апеляційної інстанції установлено, що предметом розгляду у даній справі є вимога ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Южноукраїнська АЕС» про стягнення з Виконкому збитків у розмірі 1 631 276,29 грн.

В обґрунтування позовної вимоги позивач зазначив, що після внесення з 01.01.2018 змін у ст. 255.1 Податкового кодексу України розмір відшкодування позивачеві рентних платежів, урахованих у тарифі на централізоване водопостачання та водовідведення повинен був збільшитись до 2 024 276,29 грн, натомість рішенням Виконкому від 17.04.2018 № 91 було встановлено тарифи на централізоване водопостачання та водовідведення з урахуванням у їх структурі відшкодування позивачеві рентних платежів у меншому розмірі 393,3 тис. грн.

22.08.2018 позивач звернувся до Виконкому із заявою про коригування тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення (встановлення економічно обґрунтованих тарифів), у задоволенні якої Виконкомом було відмовлено, у результаті чого позивач у 2018 році поніс збитки у розмірі 1 631 276,29 грн, що є різницею між затвердженим та економічно обґрунтованим тарифом.

Разом з тим судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач, звертаючись із позовом про стягнення з відповідача збитків у розмірі 1 631 276,29 грн, не ставить позовної вимоги про вирішення публічно-правового спору.

Таким чином, заявлена у позові вимога має розглядатись за правилами господарського судочинства з огляду на предмет позову та суб`єктний склад учасників спору, оскільки відсутні підстави для віднесення цієї справи до юрисдикції адміністративних судів.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.09.2019 у справі №910/13174/18 та постановах Верховного Суду від 27.05.2020 у справі №915/1842/19; від 09.09.2021 у справі №915/1853/19 і від 09.09.2021 у справі №915/640/20, на які посилається сам апелянт.

Зокрема, п. 5.23 вищезазначеної постанови Великої Палати Верховного Суду вказано, що якщо позивач, заявляючи вимогу про відшкодування шкоди заподіяної протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, не ставить позовної вимоги про вирішення публічно-правового спору, то відповідно до ч. 5 ст. 21 Кодексу адміністративного судочинства України, заявлені у позові вимоги мають вирішуватися за правилами цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу учасників спору.

Вирішуючи спір про відшкодування шкоди, суд вправі самостійно встановити наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, яке має містити такі складові, як неправомірність поведінки особи, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, безвідносно наявності судового рішення, яким встановлено факт протиправної поведінки відповідача.

Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 09.09.2021 у справі № 915/1853/19.

У даній справі позивачем заявлено вимогу про стягнення збитків з Виконкому Южненської міської ради у зв`язку з наданням послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за тарифами нижче економічно обґрунтованих.

Вимога про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень Виконкома Южненської міської ради позивачем у даній справі не заявлялась.

Враховуючи, що позивачем заявлена вимога про відшкодування шкоди без вимоги про вирішення публічно-правового спору, спір у цій справі належить до юрисдикції господарських судів, а тому доводи апелянта про те, що даний спір підвідомчий адміністративному суду, не заслуговують на увагу.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У даному випадку, судом першої інстанції не було з`ясовано обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню з прийняттям в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У даному випадку апеляційну скаргу відповідача було задоволено частково, а саме на 88,53 %, тому 88,53 % судових витрат зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги необхідно покласти на позивача, а 11,47 % на відповідача.

Колегія суддів прийняла у справі нове рішення, яким вирішила позов задовольнити частково, а саме на 2,86%, тому 2,86% витрат зі сплати судового збору за подачу позовної заяви слід покласти на відповідача, а 97,14% на позивача.

Керуючись статтями 269-271, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області на рішення Господарського суду Миколаївської області від 29.11.2023 по справі №915/1842/19 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 29.11.2023 по справі №915/1842/19 скасувати в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення збитків у сумі 360 274,85 грн.

Прийняти в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення збитків у сумі 360 274,85 грн.

В іншій частині рішення Господарського суду Миколаївської області від 29.11.2023 по справі №915/1842/19 залишити без змін.

Викласти резолютивну частину рішення Господарського суду Миколаївської області від 29.11.2023 по справі №915/1842/19 в наступній редакції:

« 1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області (55002, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, вул. Дружби Народів, 48, ) на користь Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м.Київ, вул.Назарівська, буд.3; ) в особі філії «Відокремлений підрозділ «Південноукраїнська атомна електрична станція» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (55001, Миколаївська обл., м.Южноукраїнськ; ) 46 703,57 грн збитків.

3.Стягнути з Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області (55002, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, вул. Дружби Народів, 48, ) на користь Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м.Київ, вул.Назарівська, буд.3; ) в особі філії «Відокремлений підрозділ «Південноукраїнська атомна електрична станція» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (55001, Миколаївська обл., м.Южноукраїнськ; ) витрати зі сплати судового збору за подачу позовної заяви у сумі 700,55 грн.

4.В решті позову відмовити.»

Стягнути з Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м.Київ, вул.Назарівська, буд.3; ) в особі філії «Відокремлений підрозділ «Південноукраїнська атомна електрична станція» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (55001, Миколаївська обл., м.Южноукраїнськ; ) на користь Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області (55002, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, вул. Дружби Народів, 48, ) витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги у сумі 8 106,18 грн.

Зобов`язати Господарський суд Миколаївської області видати накази з дотриманням Закону України «Про виконавче провадження» щодо вимог до виконавчого документа.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 05.03.2024.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: О.Ю. Аленін

С.В. Таран