ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Рівне

"20" лютого 2024 р. Справа № 918/398/23

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В., при секретарі судового засідання Лиманському А.Ю., розглянувши у підсумковому засіданні матеріали справи

за заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_1 )

про неплатоспроможність

В судовому засіданні приймали участь:

від кредиторів: ПАТ АБ "Укргазбанк"- Панас В.С.; ТОВ "ФК "Приватні інвестиції"- Цимбал В.І.;

від боржника: адвокат Федорков В.І.;

від керуючого реструктуризацією: Сокотун В.А..

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в Господарський суду Рівненської області із заявою в якій просив відкрити провадження у справі про неплатоспроможність. В даній заяві ОСОБА_1 зазначає про наявність прострочених зобов"язань перед кредитором розмір яких більше 30 розмірів мінімальної заробітної плати, наявність обставин припинення погашення кредиту чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів упродовж двох місяців, наявність постанови у виконавчому провадженні про відсутність у фізичної особи майна, на яке може бути звернено стягнення, існування інших обставин, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов"язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності).

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 26.04.2023 року заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність прийнято до розгляду. Призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 16.05.2023 року відкрито провадження у справі про неплатоспроможність боржника ОСОБА_1 .

16.05.2023 року оприлюднено на офіційному веб-сайті повідомлення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 25.07.2023 року визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" (04112, м. Київ, вул. Жамбила Жабаєва, буд.7, ) до боржника ОСОБА_1 , що складаються з суми заборгованості за основним боргом 156 695 грн. 57 коп., інфляційних втрат у сумі 112 496 грн.70 коп. за період з 16.07.2020 по 23.02.2022 року, 3% річних у сумі 36 593 грн.20 коп. за період з 16.07.2020 по 23.02.2022 року. Визнано грошові вимоги Головного управління ДПС у Рівненській області (33023, м. Рівне, вул. Відінська, буд.12, ) до боржника ОСОБА_1 у сумі 7 262 грн. 28 коп.. Включено до витрат, пов`язаних з провадженням у справі про неплатоспроможність боржника ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" у сумі 5 368 грн. 00 коп.. Зобов`язано керуючого реструктуризацією провести збори кредиторів у порядку та строк, передбачений статтями 122-123 Кодексу України з процедур банкрутства. Призначено підсумкове засідання.

14.11.2023 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від представника боржника надійшло клопотання, в якому просить визнати боржника банкрутом та ввести процедуру погашення боргів з огляду на те, що збори кредиторів, які неодноразово проводились, не прийняли на протязі 178 днів рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника, внаслідок чого розгляд справи відкладався 11.07.23р., 19.09.23р., 17.10.23р.. Зазначає, що кредиторами безпідставно затягується процедура банкрутства фізичної особи ОСОБА_1 ..

05.12.2023 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду представник кредитора ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" подав Заяву про закриття провадження у справі. В даній Заяві ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" заперечує проти задоволення клопотання представника боржника про визнання боржника ОСОБА_1 банкрутом та введення процедури погашення боргів боржника та вважає, що з огляду на обставини даної справи або має бути закрито провадження у справі про неплатоспроможність, або боржником має бути запропоновано на затвердження план реструктуризації із збільшеною сумою щомісячних платежів, що мають бути направлені на погашення вимог кредиторів, зокрема з огляду на наступне.

На думку кредитора боржник вводить в оману суд та кредиторів стосовно неможливості виконання ним свої зобов`язань щодо погашення заборгованості та штучно занижує суму щомісячного платежу згідно плану реструктуризації. Боржник надає недостовірну інформацію щодо наявності єдиного джерела доходів у вигляді пенсійних виплат, оскільки має можливість як мінімум протягом дев`яти місяців (із наданої частини банківської виписки по рахунку) не знімати кошти із картки. Боржник приховує свої доходи, оскільки навіть вже після відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржник зазначений в оголошеннях у якості роботодавця разом із ОСОБА_2 , а також номер боржника станом на 18.09.2023 року зазначено на сайті онлайн-магазину ОСОБА_2 . Також, на думку представника кредитора ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції", враховуючи сукупний дохід лише членів сім`ї ОСОБА_1 за 2022 рік - 2 115 840 грн., заявлені вимоги кредиторів могли бути погашені і в добровільному порядку шляхом досягнення домовленостей.

05.12.2023 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від представника боржника надійшли додаткові пояснення щодо Заяви кредитора про закриття провадження у справі у яких зазначає наступне. Кредитор ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" у своїх поясненнях зазначає, що ОСОБА_1 був працевлаштований у ФОП ОСОБА_2 та отримував дохід у 2021 році, однак дана інформація не була відображена боржником у відповідній декларації. З цього приводу представник боржника зазначає, що після отримання постанови про звернення стягнення на доход боржника, боржник офіційно звільнився із місця отримання доходів боржник звільнився від ФОП ОСОБА_2 у 2020 році, та перебував у лікарні з туберкульозом. Після цього у 2021 році здав свої лікарняні листи для ФОП та отримав за них оплату після звільнення. Вказана розбіжність у декларації була відображена у уточненій декларації поданій арбітражному керуючому у визначений час.

Представник боржника зазначає, що припущення Кредитора про ухилення від виконання судових рішень у 2021 році необґрунтовані та також спростовуються наведеним вище.

Після звільнення Боржник перебивався випадковими заробітками, в тому числі і шляхом розміщення інформації в інтернеті на прохання інших осіб. До заяви боржник надав свідоцтво про розлучення, іншого шлюбу перевірка ініційована Кредитором не виявила. Представник боржника зазначає, що відсутність коштів на вказаних рахунках станом на дату подачі заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність не може свідчити про відсутність у боржника коштів. Боржник надав арбітражному керуючому відомості про усі свої рахунки. Відомості про інші за 3 останніх роки відсутні. На рахунках відображено фактичний фінансовий стан Боржника. Припущення про наявність коштів не обґрунтовані.

Разом з тим, із деталізованої виписки по рахунку боржника НОМЕР_2 за період з 20.01.2022 року по 20.09,2022 року вбачається, що виплати, які надходили із Пенсійного фонду взагалі не використовувались боржником понад дев`ять місяців. Крім того, станом на 20.01.2022 року згідно виписки про рух коштів боржника вже були на рахунку кошти у сумі 38681,48 грн.. Боржник маючи намір звернутися до господарського суду із заявою про неплатоспроможність, змушений був тривалий час збирати із своїх доходів 40 000 грн. для оплати авансування арбітражного керуючого. Ці кошти було внесено до подання заяви до господарського суду, про що свідчить додана до заяви квитанція.

Припущення кредитора, що син боржника повинен заплатити батькові борги, не ґрунтуються на чинному законодавстві внаслідок того, що син проживає окремо та має власну підприємницьку діяльність, не пов`язану з батьком.

Представник боржника вважає, що аргументи Кредитора ТОВ «Приватні інвестиції» безпідставні, які ґрунтуються лише на припущеннях та домислах. Ухилення кредитора від участі у зборах кредиторів з метою затягнення розгляду справи є недобросовісним.

Представник боржника просить суд винести рішення про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника відповідно до цього Кодексу.

Ухвалою суду від 19.12.2023 року визнано грошові вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк" (03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1, ) до боржника ОСОБА_1 у загальній сумі 75478 грн.31 коп., що складаються із вимог за Рішенням Рівненського міського суду від 12.05.2010 року, а саме: простроченої заборгованості за кредитом у сумі 42585 грн. 98 коп., простроченої заборгованості по нарахованим процентам у сумі 2642 грн. 65 коп., пені за прострочений кредит у сумі 4041 грн.75 коп., пені за прострочені проценти у сумі 274 грн., 84 коп., судових витрат у сумі 622 грн. 33 коп., 3% річних у сумі 6646 грн.75 коп. та 18664 грн. 01 коп. інфляційних втрат за несвоєчасне повернення кредиту і процентів за період з 02.04.2017 по 23.02.2022 року. В решті вимог ПАТ АБ "Укргазбанк" відмовлено у визнанні. Включено до витрат, пов`язаних з провадженням у справі про неплатоспроможність боржника ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору кредитора Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк" у сумі 5 368 грн. 00 коп.. Відкладено розгляд справи у підсумковому засіданні на "16" січня 2024 року.

Ухвалою суду від 16.01.2024 р. відкладено розгляд справи у підсумковому засіданні на "20" лютого 2024 року.

08.02.2024 р. через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від представника боржника надійшли додаткові пояснення, в яких зазначає, що станом на 01.02.2024 року, боржник, маючи намір на добросовісний пошук компромісів з кредиторами, звернувся до останніх з пропозицією частково погасити борг перед останніми. Однак, кредитори ТОВ "ФК "Приватні інвестиції" та ПАТ АБ "Укргазбанк" відмовилися від пропозиції боржника та запропонували повністю погасити борги, а ТОВ "ФК "Приватні інвестиції" взагалі залишило звернення без реагування та відповіді. Добросовісність поведінки боржника проявляється у його співпраці з іншими учасниками справи, його прагненню звільнитись від боргів та відновити свою платоспроможність, у сумлінному виконанні обов"язків боржника, не приховуванні обставин, через які боржник потрапив у стан неплатоспроможності.

15.02.2024 р. через відділ канцелярії та документального забезпечення суду представник ПАТ АБ "Укргазбанк" подав заперечення щодо переходу до процедури погашення боргів боржника. Свої заперечення представник ПАТ АБ "Укргазбанк" обґрунтовує наступним. Матеріали справи не містять інформації ДЗК України (Геокадастр) як по боржнику, так і по членах сім`ї, відсутня інформація щодо членів сім`ї з МВС, БТІ (про нерухомість зареєстровану до 2013 року), ДПСУ (перетин кордону боржником та членами сім`ї), інформація в останніх уточнених деклараціях щодо наявності у власності у членів сім`ї нерухомого майна не відповідає долученим до справи документам. Відсутня повна інформація щодо майна та доходів членів сім`ї, не надано документів та інформації на запит кредитора. Також відсутня інформація щодо наявності рахунків членів сім`ї у банках і коштів на них, як і інформація про витрати боржника та членів сім`ї. Представник ПАТ АБ "Укргазбанк" зазначає, що згідно виписки по рахунку в АТ КБ "Приватбанк" за період з 01.01.2022 по 29.08.2023 р.р. з вересня 2022 р. щомісячно у боржника зафіксовано витрати на суми, що не співрозмірні сумі доходу за місяць (розміру отриманої пенсії). За період з 20.01.2022 по 29.08.2023 загальна на сума витрат становить: на АЗС 12482,15 грн, зняття готівки 52000,00, 00 грн, переказ на карту ОСОБА_3 (син) НОМЕР_3 , 00 грн, сплата послуг ФОП ОСОБА_3 (син) 1603, 00 грн.. Також боржник регулярно здійснював витрати на значні суми за АЗС, але при цьому подані ним декларації не містять інформації про наявність на праві власності або у користуванні транспортних засобів. Вважає, що всі ці обставини в сукупності свідчать про ненадання боржником всієї повної та достовірної інформації про свій майновий стан та майновий стан членів сім`ї. (недобросовісність боржника).

20.02.2024 р. через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від представника боржника надійшли додаткові пояснення на заперечення ПАТ АБ "Укргазбанк", у яких зазначає наступне. У запереченнях від 14.02.2024 року, наданих арбітражному керуючому, кредитор посилається на відсутність інформації за періоди діяльності Боржника, які надовго передують зверненню із заявою про неплатоспроможність Боржника.

Представник боржника зазначає, що кредиторам відомо, що у 2008 році Боржником отримано в кредит від кредиторів кошти, які ним до даного часу повністю не повернуто банкам. Зазначене відбулося внаслідок того, що на господарські відносини заснованого Боржником приватного підприємства «Агроніка», у які боржник спрямував отримані і банках кошти, вплинула світова економічна криза 2008-2010 років. Внаслідок чого приватне підприємство «Агроніка» припинило свою діяльність внаслідок банкрутства. При цьому отримані у 2008 р. кредитні кошти отримані Боржником були арештовані та вилучені у нього у ході кримінального провадження № 569/11989/13-к порушеного проти нього у 2013 році за ч.2 ст.364, ч.2 ст.366, ч.З ст.358 КК України відносно господарської діяльності підприємства «Агроніка» у 2009 році, та закритого у 2021 році у зв`язку із закінченням терміну давності. Жодних підстав до справи про неплатоспроможність вказане кримінальне провадження не має. Однак кримінальне переслідування протягом 8 років, із арештом усіх активів та рахунків, окрім пенсійного з якого ДВС постійно стягувало по 20%, підірвало будь яку господарську діяльність Боржника та довело його до банкрутства. Жодні пропозиції Боржника спрямовані на пошук компромісів та можливостей для реального погашення заборгованості перед кредиторами не знайшли у кредиторів відгуку. Внаслідок зазначених обставин Боржник змушений був звернути до суду із даною заявою про визнання його неплатоспроможним, що відповідає дійсності.

Представник боржника зазначає, що припущення кредиторів щодо нелегальної діяльності та недобросовісності Боржника не ґрунтуються на жодних доказах, тому не можуть слугувати підставами для прийняття судових рішень.

Розглянувши в судовому засіданні 20.02.2023 року заяви кредиторів щодо закриття провадження у справі та заяву боржника про визнання його банкрутом та введення процедуру погашення боргів, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 звернувся в Господарський суду Рівненської області із заявою в якій просив відкрити провадження у справі про неплатоспроможність. В даній заяві ОСОБА_1 зазначає про наявність прострочених зобов`язань перед кредитором розмір яких більше 30 розмірів мінімальної заробітної плати, наявність обставин припинення погашення кредиту чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів упродовж двох місяців, наявність постанови у виконавчому провадженні про відсутність у фізичної особи майна, на яке може бути звернено стягнення, існування інших обставин, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності).

Ухвалою суду від 16.05.2023 року відкрито провадження у справі про неплатоспроможність боржника ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 113 Кодексу України з процедур банкрутства (далі по тексту КУзПБ) провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених Книгою четвертою цього Кодексу.

Віповідно до частини першої статті 123 КУзПБ протягом трьох робочих днів після постановлення ухвали за результатами попереднього засідання господарського суду арбітражний керуючий згідно з цією ухвалою письмово повідомляє кредиторів про місце і час проведення зборів кредиторів та організовує їх проведення. Участь кредиторів у зборах кредиторів, визначення кількості голосів кредиторів з правом вирішального голосу та учасників зборів кредиторів з правом дорадчого голосу здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

До основних завдань зборів кредиторів у процедурі реструктуризації боргів боржника відноситься: 1) розгляд звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларації про майновий стан боржника; 2) розгляд проекту плану реструктуризації боргів боржника; 3) прийняття рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або про звернення з клопотанням до господарського суду про перехід до процедури погашення боргів боржника або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність (ч. 2 ст. 123 Кодексу України з процедур банкрутства).

Згідно частини 8 ст. 123 Кодексу України з процедур банкрутства, до компетенції зборів кредиторів належить прийняття рішення про: 1) схвалення плану реструктуризації боргів боржника; 2) відмову у схваленні плану реструктуризації боргів та звернення до господарського суду з клопотанням про визнання боржника банкрутом та введення процедури погашення боргів боржника або з клопотанням про закриття провадження у справі про неплатоспроможність; 3) звернення у випадках, передбачених цим Кодексом, до господарського суду з клопотанням про призначення керуючого реструктуризацією або керуючого реалізацією; 4) звернення до господарського суду з клопотанням про закриття процедури реструктуризації боргів у зв`язку з невиконанням або неможливістю виконання плану реструктуризації боргів та введення процедури погашення боргів боржника; 5) звернення до господарського суду з клопотанням про припинення повноважень арбітражного керуючого; 6) інші питання, передбачені законодавством.

08.01.2024 року керуючим реструктуризацією проведено збори кредиторів, на яких прийнято рішення відкласти засідання зборів кредиторів на 08.02.2024 року для вжиття заходів по перевірці наявності майна у членів сім`ї, витребування банківських виписок по рахунках боржника та членів сім`ї, отримання інформації про перетин кордону, інформації з БТІ та Держгеокадастру про наявність майна та земельних ділянок, а також щодо прийняття рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника, переходу до процедури погашення боргів боржника або закриття провадження у справі. Вказане підтверджується Протоколом зборів кредиторів у справі №918/398/23 від 08.01.2024

Як вбачається із матеріалів справи, отримавши уточнений звіт арбітражного керуючого Сокотуна В.А. із зазначеними недоліками у поданих боржником деклараціях про доходи та майновий стан, боржник подав суду виправлені декларації за 2020, 2021,2022, а також декларацію станом на 01.03.2023 року.

Одночасно боржник зазначає, що ним у попередніх деклараціях про майновий стан зазначена повна та достовірна інформація про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, однак у поданих до суду деклараціях не були відображені зміни до форми декларації, які були внесені з 15.04.2023 року щодо врахування у деклараціях електронних грошей, в той час як заява про визнання ОСОБА_1 банкрутом була сформована 21.04.2023 року, як зазначено на самій заяві.

Внаслідок незначного проміжку часу від внесених у декларацію змін, до подання заяви з деклараціями до суду, ці зміни не були у них враховані. Однак доповнення форми декларації додатковими відомостями жодним чином на вплинуло на об`єктивність, повноту та достовірність зазначеної боржником у раніше поданих до суду деклараціях, внаслідок відсутності у боржника та членів його сім`ї електронних грошей.

Для усунення зазначених арбітражним керуючим у уточненому звіті недоліків, сформовані уточнені декларації про доходи та майновий стан боржника - заявника, які приєднані до матеріалів справи.

Також, боржником надані наступні письмові пояснення стосовно заперечень кредиторів.

Боржником 26.01.1999 року у судовому порядку розірвано шлюб із ОСОБА_2 , що засвідчено актовим записом Рівненського ВРАЦС від 16.09.2002 року №747. В іншому шлюбі чи фактичних шлюбних відносинах він не перебуває. Внаслідок чого до членів сім`ї Заявника колишня дружина не може відноситися. Діти Заявника: син ОСОБА_3 (проживає у м. Київ) та дочка ОСОБА_4 ( проживає у Румунії), також проживають окремо та не ведуть із заявником спільного господарства чи бізнесу. На підтвердження зазначеного до заяви ОСОБА_1 про відкриття провадження про неплатоспроможність надавалися в копіях свідоцтво про розлучення та відповідні витяги з державних реєстрів.

Боржник до даного часу зареєстрований за своїм попереднім місцем проживання у однокімнатній квартирі в АДРЕСА_2 , площею 26.2 кв.м., яку він приватизував у 1989 році та подарував, за умовами розлучення, своїм дітям та дружині згідно договору від 17.05.1999 року. Пов`язувати розлучення у судовому порядку 1999 року та подаровану при розлучені дітям та дружині квартиру у 1999 році із заборгованістю Заявника, яка виникла у 2008 році немає жодних підстав.

Боржник фактично проживає по місцю свого народження у с. Удрицьк Сарненського району, розташованого за 160 км. від обласного центру (Рівне) у будинку з двох кімнат, зведеному у 1947 року, який належить на праві приватної власності його колишній дружині ОСОБА_2 . У 2019 році Заявник тяжко захворів та понад 10 місяців перебував на стаціонарному лікуванні (лікарняні листи на 9 арк. додаються). Будинок стояв порожнім та потребував постійного догляду та утримання, внаслідок чого власниця дозволила Боржнику тимчасово проживати у ньому в обмін на його догляд та утримання. На даний час частина будинку, за рішенням власниці, використовується для проживання осіб, задіяних у охороні державного кордону. Жодні розрахунки між Боржником та власницею не проводяться, комунальні платежі здійснює Заявник від імені власниці. А у випадку сплати комунальних платежів власницею, боржник їх відшкодовую для неї.

Боржнику 66 років і у зв`язку із пенсійним віком та хворобою він вже не в змозі працювати, внаслідок чого має єдиний стабільний дохід у вигляді соціального забезпечення від держави - пенсії у сумі 2 760 грн. на місяць, в той час як прожитковий мінімум на даний час визначений в розмірі 3028 грн. Цей дохід використовується наступним чином: комунальні послуги; господарські потреби; продукти харчування; оплата за ПММ на АЗС за поїздки до обласного центру для лікування, участі у судових засіданнях по даному провадженню та для купівлі продуктів та побутових товарів найнятим авто.

Всього за період з 01.01.2020р . по 01.01.2024 р. на рахунок боржника надійшло 160 632,63 грн., ( 40 тис. грн. на рік, 3 330 грн. на місяць) у т.ч. пенсії, а також лікарняних за попередню роботу 21078,27 грн. та запозичення від сина ОСОБА_3 - 30 525 грн., які не відображаються у декларація у зв`язку з тим, що вони, як і інші незначні надходження та витрати не перевищують обов`язкового до декларування розміру 30 мінімальних заробітних плат.

У відділі ДВС у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з 2010-2011 років перебувають на виконанні 3 виконавчих провадження ВП 62467193, ВП 63601225, ВП 65950436, про стягнення з заявника заборгованості по кредитам, отриманим у 2008 році, у період загальновизнаної міжнародної фінансової кризи.

Вказана заборгованість слугувала підставою звернення із заявою у цьому провадженні про відновлення платоспроможності боржника шляхом звернення до господарського суду.

На виконання зазначених виконавчих проваджень ДВС здійснило стягнення з боржника майна та коштів у сумі біля 35 тис. грн., які скеровувалися кредиторам в рахунок погашення заборгованості. Однак кредитори свої вимоги до заявника, у даному провадженні, обґрунтовують сумами заборгованості визначеними у судових рішеннях.

Так ДВС було арештовано та продано за 25 тис.грн. автомобіль ВАЗ-2110, який належав заявнику. Також ДВС стягнуто з пенсійного рахунку Заявника 10 322,73 грн. на погашення заборгованості перед кредиторами. А саме з 18 вересня 2020 року по 22 квітня 2022 року ДВС стягувалося по 20% з пенсії щомісячно, та 26 серпня 2023 року ДВС стягнуто весь залишок коштів на пенсійному рахунку у сумі 1 602,73 грн. (Згідно банківської виписки). Витрачено з рахунку 162 369,84 грн., ( 40 тис. грн. на рік, 3 330 грн. на місяць) на харчування, господарські та побутові потреби, з них : на рахунок сина ОСОБА_3 повернення отриманих запозичень - 17 303 грн.; на рахунок колишньої дружини сплачені нею комунальні послуги - 4 943 грн.; сплачено комунальних послуг та послуг зв`язку - 20 204 грн.; сплачено 15 038 грн. за ПММ для заправки, 7 раз за 4 роки, найманого на поїздку автомобіля.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КУзПБ щодо боржника-фізичної особи застосовуються такі судові процедури: реструктуризація боргів боржника; погашення боргів боржника. Процедура погашення боргів боржника вводиться у справі про неплатоспроможність разом з визнанням боржника банкрутом.

Згідно зі ст. 1 КУзПБ реструктуризація боргів боржника це судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника.

Особливості застосування процедури банкрутства до боржника - фізичної особи-підприємця визначено Книгою четвертою КУзПБ.

Відповідно до ч. 4 ст. 116 КУзПБ разом із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржник зобов`язаний подати пропозиції щодо реструктуризації боргів (проект плану реструктуризації боргів).

Відповідно до вимог ч. 5 ст.119 КУзПБ відкриття провадження у справі супроводжується одночасним введенням процедури реструктуризації боргів боржника та призначення керуючого реструктуризацією.

При поданні до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, обов`язком боржника є складення реального (виконуваного) проекту плану реструктуризації, який після розгляду господарським судом грошових вимог та формування реєстру кредиторів розробляється, уточнюється та погоджується з кредиторами (постанова Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 25.08.2021 р. у справі № 925/473/20).

У силу ч. 1 ст. 124 КУзПБ план реструктуризації боргів боржника розробляється з метою відновлення платоспроможності боржника.

Суд зазначає, що виконання мети процедури реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність фізичної особи можливе лише за умови, коли боржник істинно бажає виконати взяті на себе грошові зобов`язання, але через певні майнові/фінансові причини не може їх виконати в повному обсязі належним чином.

З наведеного та аналізу положень ст. 116 КУзПБ, що визначають обсяг та перелік документів та відомостей, які боржник - фізична особа зобов`язаний додати до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, суд вважає, що такий боржник повинен повно та всебічно сприяти кредиторам та керуючому реструктуризацією у встановленні свого реального майнового стану, а також запропонувати обґрунтований та виконуваний (реальний) проект плану реструктуризації своїх зобов`язань.

Пунктами 2, 3 ч. 2 ст. 123 КУзПБ встановлено, що основними завданнями зборів кредиторів у процедурі реструктуризації боргів боржника є, зокрема, розгляд проекту плану реструктуризації боргів боржника, прийняття рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або про звернення з клопотанням до господарського суду про перехід до процедури погашення боргів боржника або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Відтак метою і завданням процедури реструктуризації боргів є забезпечення розгляду кредиторами розробленого боржником проекту плану реструктуризації боргів для відновлення його платоспроможності. Розроблення боржником такого документу є закономірними очікуваннями кредиторів, як в частині розгляду, так і в частині фактичного погашення вимог в межах процедури.

У свою чергу, розроблення проекту плану реструктуризації має відбуватися відповідно до вимог ст. 124 КУзПБ, зокрема, у відповідності до вимог закону щодо форми і змісту проекту плану, що дасть змогу розгляду такого плану реструктуризації зборами кредиторів, можливості прийняття рішення про його схвалення та подання на затвердження господарському суду або відхилення і прийняття рішення про перехід до процедури погашення боргів.

Таким чином, при поданні до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, обов`язком боржника є складення реального (виконуваного) проекту плану реструктуризації, який після розгляду господарським судом грошових вимог та формування реєстру кредиторів розробляється, уточнюється та погоджується з кредиторами.

Суд зауважує, що провадження у справах про неплатоспроможність є самостійним видом судового провадження і характеризується особливим процесуальним порядком розгляду справ, специфічністю цілей і завдань, особливим суб`єктним складом, тривалістю судового провадження, що істотно відрізняють це провадження від позовного.

На переконання суду, з огляду на положення процесуального закону, у справах позовного провадження господарський суд, здійснюючи правосуддя, обмежений принципами диспозитивності та змагальності сторін, водночас у справах про банкрутство (неплатоспроможність) судовий контроль є невід`ємною складовою цього провадження.

У справах про неплатоспроможність фізичних осіб існує ризик ігнорування боржниками мети і завдань процедури реструктуризації боргів, що може полягати у не розробленні та неподанні на розгляд кредиторам проекту плану реструктуризації, надання фіктивного (зазначення вигаданих розмірів сум погашення чи інших відомостей) та невиконуваного плану реструктуризації, який не відповідатиме вимогам ст. 124 Кодексу України з процедур банкрутства, пасивній участі боржника в цій процедурі.

Така поведінка може пояснюватись прагненням боржників спонукати кредиторів до відхилення такого плану (не прийняття рішення щодо його схвалення зборами кредиторів), що зі спливом 120 днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 1 ст. 130 КУзПБ) створює формальні підстави для переходу в процедуру погашення боргів.

Суд зауважує, що вказане безперечно не повинно залишатись поза судовим контролем, оскільки господарський суд та сторони (учасники) справи не позбавлені можливості надавати оцінку поведінці боржника: чи є вона відкритою, зрозумілою, своєчасною та добросовісною чи, навпаки, недобросовісною, такою, що містить ознаки ухилення від виконання зобов`язань, маючи на меті фактичне списання заборгованості перед кредиторами, що може свідчити про зловживання правом на доступ до суду зі зверненням із заявою про неплатоспроможність.

Таким чином, у випадку неподання до господарського суду протягом трьох місяців погоджений боржником і схвалений кредиторами план реструктуризації боргів боржника, суд, через призму судового контролю, повинен за своїм внутрішнім переконанням оцінити за наявними у матеріалах справи доказами причини неподання погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів, які можуть полягати за одних обставин у діях/бездіяльності кредиторів, за інших обставин - у діях/бездіяльності боржника, при цьому, враховуючи добросовісність поведінки учасників провадження у справі про неплатоспроможність. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.08.2021 у справі N 925/473/20.

Новелою законодавства України, що регулює умови та порядок відновлення платоспроможності боржників, є введення у Кодекс процедури банкрутства фізичних осіб. Зокрема, статтею 1 Кодексу передбачено, що боржник це юридична особа або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав.

Суд відмічає, що завданням Кодексу України з процедур банкрутства є розв`язання проблем заборгованості громадян, які через відповідні обставини чи їх збіг неспроможні оплатити свої борги повністю чи частково.

Саме з метою позбавлення боргів фізичних осіб, які потрапили у фінансову скруту (фінансову неспроможність) четвертою Книгою Кодексу "Відновлення платоспроможності фізичної особи" введено порядок провадження у справах про неплатоспроможність боржників - фізичних осіб.

Відповідно до ч. 11 ст. 126 КУзПБ, якщо протягом трьох місяців з дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність і введення процедури реструктуризації боргів боржника до господарського суду не поданий погоджений боржником і схвалений кредиторами план реструктуризації боргів боржника, господарський суд має право прийняти рішення про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника відповідно до цього Кодексу або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Однією з процесуальних гарантій захисту інтересів сторін та ухвалення справедливого рішення за ч. 11 ст. 126 Кодексу України з процедур банкрутства є закріплена у цій нормі дискреція господарського суду - можливість обрати з двох варіантів рішення (про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність) такий, що є найбільш оптимальним у правових і фактичних умовах вирішення конкретної справи, з урахуванням принципів добросовісної поведінки боржника, неналежної реалізації кредиторами власних правомочностей та судового контролю у відносинах неплатоспроможності, а також відповідно до основної мети провадження у справі про неплатоспроможність фізичних осіб.

Як вбачається із Протоколу зборів кредиторів від 19.02.2023 року, на збори виносилися питання про: розгляд нового уточненого звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларації про майновий стан боржника станом на 06.02.2024 року; розгляд проекту плану реструктуризації боргів боржника; прийняття рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або про звернення з клопотанням до господарського суду про перехід до процедури погашення боргів боржника або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

На вказаних зборах вирішено відмовити у затверджені нового уточненого звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларації про майновий стан боржника станом на 06.02.2024 року, відмовити у затверджені плану реструктуризації боргів боржника. Прийнято рішення звернутись з клопотанням до господарського суду Рівненської області про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

У відповідності до положень ч.7 ст. 123 КУзПБ, суд приймає рішення про закриття провадження у справі за клопотанням зборів кредиторів, сторони у справі або з власної ініціативи, якщо боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та/або недостовірна інформація про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, якщо боржник упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації не надав суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів сім`ї.

Так, Верховний Суд у Постанові №918/920/22 від 04.10.2023 року дійшов до висновків, щодо неможливості закриття провадження у справі про неплатоспроможність з підстав, що боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та/або недостовірна інформація про майно, доходи та витрати боржника та членів її сім`ї відсутня, оскільки боржником подані виправлені декларації за 2019, 2020, 2021 роки, в яких усунуто виявлені недоліки (виправлені декларації боржником подавались тричі).

Також, Верховний Суд зазначив в згаданій постанові, що саме по собі клопотання кредитора про закриття провадження у справі про неплатоспроможність, за відсутності передбачених спеціальним законом підстав та обставин, не можуть бути достатньою та безумовною підставою для їх задоволення господарським судом.

Отже, на підставі повідомлення керуючого реструктуризацією в семи денний строк боржником надано суду виправлені декларації про майновий стан.

Дослідивши матеріали справи в розрізі надання оцінки добросовісності боржника у справі № 918/398/23 та наявності підстав для закриття провадження у справі про неплатоспроможність на підставі п. 1 ч. 7 ст. 123 КУзПБ, суд доходить висновку, що поведінка Боржника у справі є відкритою, зрозумілою, чесною по відношенню до кредиторів, своєчасною та добросовісною, містить ознаки сприяння до встановлення усіх обставин, що необхідні при розгляді справи про неплатоспроможність, демонструє дієве прагнення до реабілітації в рамках процедур, передбачених КУзПБ для відновлення платоспроможності фізичних осіб.

Як вбачається із матеріалів справи боржник звернувся до господарського суду з легітимними очікуваннями, добросовісно виконує свої обов`язки під час провадження у справі.

Натомість майновий стан боржника реально не дозволяє йому виконати зобов`язання перед кредиторами шляхом реалізації Плану реструктуризації боргів боржника.

Суд зауважує, що боржник не може бути примушений до врахування пропозицій кредиторів чи погодження плану реструктуризації боргів у запропонованій ними редакції.

Майнових активів та доходів для повного погашення кредиторських вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, боржник не має, відновлення його платоспроможності шляхом реалізації реструктуризації боргів боржника є неможливим, а відтак і є неможливим розроблення такого Плану реструктуризації боргів боржника, який би відповідав сподіванням кредитора, тобто в якому відображається повне погашення боргів за рахунок майна боржника чи його доходів.

Таким чином, суд зазначає, що поведінка боржника, пов`язана із усуненням недоліків, виявлених у Деклараціях про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність, в межах встановленого законом процесуального строку є добросовісною, своєчасною та прозорою.

Із огляду на викладене, суд критично ставиться до аргументів представників кредиторів про наявність підстав для закриття провадження у справі з у зв`язку із неповнотою відомостей про майно і доходи, що відображені у Деклараціях боржника.

Суд зазначає, що Боржник скористався наданим йому Законом правом на усунення в межах 7-денного строку недоліків Деклараціях про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність, а відтак твердження кредиторів про недобросовісність боржника є надуманими.

У сукупності, суд вважає, що доводи кредиторів є необґрунтованими, безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи, а виправлені помилки Боржника у деклараціях не мають юридичного наслідку для кредиторів,, що підтверджено матеріалами справи, зокрема арбітражним керуючим. Натомість матеріалами справи підтверджується добросовісне виконання боржником своїх обов`язків.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 року Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 року у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Слід також зазначити, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 року у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994 року серія A, №303-A, п.29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 01.07.2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див.рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v.Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

З огляду на вищевикладене, всі інші аргументи, доводи та міркування кредиторів не прийняті судом до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Відтак, враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотань кредиторів про закриття провадження у справі №918/398/23 .

Щодо клопотання представника боржника про визнання боржника банкрутом та введення процедури погашення боргів, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства, боржником є юридична особа або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав.

Відповідно до частини 2 статті 6 Кодексу України з процедур банкрутства, до боржника - фізичної особи застосовуються такі судові процедури: реструктуризація боргів боржника; погашення боргів боржника. Процедура погашення боргів боржника вводиться у справі про неплатоспроможність разом з визнанням боржника банкрутом.

Відповідно до Кодексу України з процедур банкрутства під реструктуризація боргів боржника розуміється судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника.

Статтею 113 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Згідно з нормами частини 2 статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства, основними завданнями зборів кредиторів у процедурі реструктуризації боргів боржника є: 1) розгляд звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларації про майновий стан боржника; 2) розгляд проекту плану реструктуризації боргів боржника; 3) прийняття рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або про звернення з клопотанням до господарського суду про перехід до процедури погашення боргів боржника або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника.

Відповідно до частини 1 статті 126 КУзПБ, план реструктуризації боргів має бути погоджений з боржником, та згідно пункту 7 частини 8 статті 126 КУзПБ відсутність погодження плану реструктуризації боргів боржником є підставою для відмови у затвердженні плану реструктуризації боргів боржника.

Відповідно до ч. 11 ст. 126 Кодексу України з процедур банкрутства, якщо протягом трьох місяців з дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність і введення процедури реструктуризації боргів боржника до господарського суду не поданий погоджений боржником і схвалений кредиторами план реструктуризації боргів боржника, господарський суд має право прийняти рішення про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника відповідно до цього Кодексу або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 Кодексу України з процедур банкрутства Господарський суд ухвалює постанову про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника у разі, якщо протягом 120-ти днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зборами кредиторів не прийнято рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів боржника.

Постановою про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника господарський суд також призначає керуючого реалізацією майна в порядку, визначеному цим Кодексом.

Повідомлення про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника офіційно оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України протягом трьох днів з дня прийняття відповідної постанови суду.

Не пізніше 30 днів з дня введення процедури погашення боргів боржника керуючий реалізацією майна спільно з боржником проводить інвентаризацію майна боржника та визначає його вартість.

Відповідно до статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства, боржником є юридична особа або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав.

Відповідно до частини 2 статті 6 Кодексу України з процедур банкрутства, до боржника - фізичної особи застосовуються такі судові процедури: реструктуризація боргів боржника; погашення боргів боржника. Процедура погашення боргів боржника вводиться у справі про неплатоспроможність разом з визнанням боржника банкрутом.

Відповідно до Кодексу України з процедур банкрутства під реструктуризація боргів боржника розуміється судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника.

Статтею 113 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Згідно з нормами частини 2 статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства, основними завданнями зборів кредиторів у процедурі реструктуризації боргів боржника є: 1) розгляд звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларації про майновий стан боржника; 2) розгляд проекту плану реструктуризації боргів боржника; 3) прийняття рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або про звернення з клопотанням до господарського суду про перехід до процедури погашення боргів боржника або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника.

Відповідно до частини 1 статті 126 КУзПБ, план реструктуризації боргів має бути погоджений з боржником, та згідно пункту 7 частини 8 статті 126 КУзПБ відсутність погодження плану реструктуризації боргів боржником є підставою для відмови у затвердженні плану реструктуризації боргів боржника.

Відповідно до ч. 11 ст. 126 Кодексу України з процедур банкрутства, якщо протягом трьох місяців з дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність і введення процедури реструктуризації боргів боржника до господарського суду не поданий погоджений боржником і схвалений кредиторами план реструктуризації боргів боржника, господарський суд має право прийняти рішення про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника відповідно до цього Кодексу або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

З наданого керуючим реструктуризацією боргів боржника протоколу зборів кредиторів вбачається, що 8 лютого 2024 року відбулися збори кредиторів фізичної особи ОСОБА_1 на яких зборами кредиторів було вирішено звернутись до суду з клопотанням про визнання боржника банкрутом та введення процедури погашення боргів боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 Кодексу України з процедур банкрутства Господарський суд ухвалює постанову про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника у разі, якщо протягом 120-ти днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зборами кредиторів не прийнято рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів боржника.

Постановою про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника господарський суд також призначає керуючого реалізацією майна в порядку, визначеному цим Кодексом.

Повідомлення про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника офіційно оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України протягом трьох днів з дня прийняття відповідної постанови суду.

Не пізніше 30 днів з дня введення процедури погашення боргів боржника керуючий реалізацією майна спільно з боржником проводить інвентаризацію майна боржника та визначає його вартість.

Щодо призначення керуючого реалізацією майна боржника, необхідно зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 Кодексу України з процедур банкрутства, постановою про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника господарський суд також призначає керуючого реалізацією майна в порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 28 Кодексу України з процедур банкрутства, кандидатура арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією визначається судом шляхом автоматизованого відбору із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з числа арбітражних керуючих, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України, за принципом випадкового вибору. Арбітражний керуючий для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією, у разі відсторонення розпорядника майна або керуючого реструктуризацією, визначеного Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою, від виконання повноважень, керуючий санацією, керуючий реалізацією та ліквідатор призначаються господарським судом за клопотанням комітету кредиторів.

З матеріалів справи вбачається, що арбітражним керуючим Сокотуном В.А. заявлено про згоду на його призначення у даній справі керуючим реалізацією майна боржника.

Інші арбітражні керуючі заяви про участь у справі до суду не подавали.

Розглянувши кандидатуру арбітражного керуючого Сокотуна В.А., який виконував обов`язки керуючого реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_1 , судом встановлено, що останній здійснює свою діяльність арбітражного керуючого на підставі свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого від 02.04.2013 р. №247, 33022, м. Рівне, вул. Драгоманова, буд.27, офіс 10), не належить до категорії осіб, які відповідно до ст. 28 Кодексу України з процедур банкрутства не можуть бути призначені керуючим реструктуризацією, має договір добровільного страхування цивільно-правової відповідальності арбітражного керуючого, має технічні можливості для виконання вказаних обов`язків.

Заперечень щодо кандидатури арбітражного керуючого Сокотуна В.А. до суду не надходило.

Враховуючи, що зазначена кандидатура відповідає встановленим Кодексом України з процедур банкрутства вимогам, суд дійшов висновку про можливість призначення керуючим реалізацією майна боржника фізичної особи - ОСОБА_1 арбітражного керуючого Сокотуна В.А..

Відтак, враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про припинення процедури реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_1 , припинення повноважень керуючого реструктуризацією боргів Сокотуна В.А., визнання банкрутом фізичної особи ОСОБА_1 , введення процедури погашення боргів боржника та призначення керуючим реалізацією майна банкрута арбітражного керуючого Сокотуна В.А..

Керуючись статтями 2, 9, 12, 130 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" та Публічному акціонерному товариству Акціонерному банку "Укргазбанк" у задоволенні клопотань про закриття провадження у справі.

2. Припинити процедуру реструктуризації боргів ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_1 ).

3. Припинити повноваження керуючого реструктуризацією боргів ОСОБА_1.

4. Визнати боржника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_1 ) банкрутом та ввести процедуру погашення боргів боржника.

5. Призначити арбітражного керуючого Сокотуна Віталія Аполлінарійовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого від 02.04.2013 р. №247, 33022, м. Рівне, вул. Драгоманова, буд.27, офіс 10) керуючим реалізацією майна боржника ОСОБА_1.

6. Оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України оголошення про визнання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_1 ) банкрутом.

7. Зобов`язати керуючого реалізацією не пізніше 30 днів з дня введення процедури погашення боргів боржника провести спільно з боржником інвентаризацію майна боржника та визначити його вартість; здійснити процедуру погашення боргів боржника в порядку, встановленому Кодексом України з процедур банкрутства; надати суду документально підтверджений звіт про виконану роботу з інформацією про фінансове становище і майно боржника при проведенні процедури погашення боргів боржника станом на день подання звіту.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 04.03.2024 року.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Марач В.В.