ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"06" березня 2024 р. Справа № 911/3842/23

За позовом Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), 01044, місто Київ, вулиця Хрещатик, будинок 36

до ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

про стягнення 5 344,50 грн за договором № 1135/19 тимчасового користування місцем, що перебуває у комунальній власності територіальної громади м.Києва, для розміщення рекламного засобу від 04.11.2019

суддя Н.Г. Шевчук

без виклику представників сторін

встановив:

Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 5 344,50 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором № 1135/19 тимчасового користування місцем, що перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Києва, для розміщення рекламного засобу від 04.11.2019, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача 5 344,50 грн, з яких: 2902,84 грн - основна заборгованість, 204,51 грн - пеня, 435,42 грн - штраф, 316,95 грн - 3% річних та 1484,78 грн - інфляційні втрати.

В обґрунтування підстав звернення з цим позовом до господарського суду, позивач послався на суб`єктний склад та зміст правовідносин сторін, як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою її статусу як фізичної особи - підприємця не припинились.

Керуючись статтями 51, 52, 598-609 Цивільного кодексу України, статтями 202-208 Господарського кодексу України, статтею 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" та статею 176 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою суду від 26.12.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 911/3842/23; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

З метою належної підготовки справи до розгляду по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до статті 125 Конституції України, судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Статтею 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності. Найвищим судом у системі судоустрою є Верховний Суд. Систему судоустрою складають: 1) місцеві суди; 2) апеляційні суди; 3) Верховний Суд.

Частиною третьою статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Підвідомчість визначається як коло справ, віднесених до розгляду і вирішення господарських судів у силу прямої вказівки закону. Підвідомчість визначає також властивості (характер) спірних правовідносин, у силу яких їх вирішення віднесене до компетенції господарського суду.

В основу визначення підвідомчості покладено два критерії: суб`єктний склад правовідносин і характер діяльності суб`єктів (характер спірного правовідношення).

Відповідно до першого критерію господарський суд вирішує господарські спори, що виникають між підприємствами, організаціями (юридичними особами), а також громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності, а у випадках, передбачених чинним законодавством, може вирішувати спори і розглядати справи за участю державних та інших органів, а також громадян, які не є суб`єктами підприємницької діяльності.

Отже, подання позовної заяви за правилами Господарського процесуального кодексу України означає, що позовна заява повинна бути подана за правилами предметної та суб`єктної юрисдикції справ відповідно до статті 20 Господарського процесуального кодексу України. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Згідно зі статтею 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу, тобто, як визначено цією статтею і фізичні особи, які не є підприємцями.

Відтак господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України спорів, у яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

За змістом статей 51, 52, 598-609 Цивільного кодексу України, статей 202-208 Господарського кодексу України, статті 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" (в редакції до 26.11.2015) однією з особливостей підстав припинення зобов`язань для фізичної особи - підприємця є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа - підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019 у справі № 127/23144/18.

Судом встановлено, що згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 16.05.2019 проведено реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця Марущак Ірини Леонідівни на підставі власного рішення.

Натомість, предметом поданого до господарського суду позову є стягнення заборгованості з фізичної особи за договором № 1135/19 тимчасового користування місцем, що перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Києва, для розміщення рекламного засобу, що був укладений між Управлінням з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради та ФО-П Марущак Іриною Леонідівною 04.11.2019, тобто після припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем Марущак Іриною Леонідівною.

З викладеного вбачається, що оспорюваний договір було укладено саме з фізичною особою, а не фізичною особою - підприємцем, що свідчить про те, що даний спір віднесено до юрисдикції загальних судів та належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

За приписами частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Враховуючи наведене, позовна заява Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради із вимогами до ОСОБА_1 відноситься до юрисдикції загальних судів.

Відповідно до частини четвертої статті 231 Господарського процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до частини другої статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно із пунктом 5 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відтак, суд зазначає, що позивач має право повернути сплачену ним суму судового збору, подавши до суду відповідне клопотання.

Керуючись статтями 231, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Закрити провадження у справі № 911/3842/23 за позовом Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.Г. Шевчук

Ухвалу підписано: 06.03.2024