РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.03.2024Справа № 910/19739/23
за позовом фізичної особи-підприємця Сушина Сергія Володимировича

до Комунального підприємства "Київпастранс"

про стягнення 91 847,00 грн

Суддя Зеленіна Н.І.

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Сушин Сергій Володимирович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства "Київпастранс" про стягнення заборгованості за неналежне виконання зобов`язань за договором №52.23-95 від 12.04.2023 у розмірі 91 847,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.12.2023 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Ухвала суду від 28.12.2023 була направлена та доставлена до електронного кабінету Комунального підприємства "Київпастранс" 29.12.2023 о 01:10 год., що підтверджується повідомленням про доставку електронного листа.

Відповідач не подав до суду відзив на позов, тобто не скористався наданим їм процесуальним правом, передбаченим статтею 178 ГПК України.

01.02.2024 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

12.02.2024 через відділ діловодства суду від позивача надійшли заперечення на клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

12.04.2023 між Комунальним підприємством "Київпастранс" (покупець) та фізичною особою-підприємцем Сушиним Сергієм Володимировичем (постачальник) було укладено договір №52.23-95, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцю товар - засоби індивідуального захисту, а покупець сплатити за товар, визначений в асортименті, кількості та за цінами, які зазначені у специфікації, що додається до цього договору та є його невід`ємною частиною.

Відповідно до п. 3.1 договору, сума цього договору визначається згідно з специфікацією, що є невід`ємною частиною цього договору і становить 2 700 617,50 грн без ПДВ.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що розрахунок за поставлений товар здійснюється покупцем у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 30 календарних днів з дати підписання покупцем видаткової накладної на фактично поставлену окрему партію товару.

Цей договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до 31.12.2023 включно, але у будь-якому випадку - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань, які виникли під час дії цього договору (п. 10.1 договору).

Додатком №1 до договору є специфікація, у якій сторони погодили найменування товару, кількість та ціну товару.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 91 847 грн, що підтверджується видатковою накладною №0811/1 від 08.11.2023.

У зв`язку із ненадходженням від відповідача оплати за поставлений товар, позивач направив відповідачу претензію №1386 від 11.12.2023, у якій вимагав сплатити заборгованість у розмірі 91 847,00 грн у п`ятиденний термін.

Відповіді на претензію матеріали справи не містять.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідачем допущено неналежне виконання зобов`язань за договором в частині проведення розрахунків, у результаті чого у останнього виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступних висновків.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачає, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Судом встановлено, що позивачем було здійснено поставку товару відповідачу на загальну суму 91 847 грн, що підтверджується видатковою накладною №0811/1 від 08.11.2023, яка підписана представниками сторін та скріплена печатками підприємств.

У відповідності до положень пункту 4.1 договору, строк оплати товару є таким, що настав, та відповідно, з 09.12.2023 відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язань з оплати товару.

Належних та достатніх доказів відповідно до ст. 76, 77 ГПК України на підтвердження оплати поставленого позивачем товару, в тому числі станом на час розгляду справи в суді, до матеріалів справи не надано.

Окрім того, відповідачем не заперечується факт поставки товару за вказаною видатковою накладною.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем неналежно виконано зобов`язання за укладеним договором.

Суд звертає увагу на те, що відповідачем не вчинено жодної дії і не надано жодного доказу з метою спростування факту існування у нього заборгованості перед позивачем на заявлену до стягнення суму основного боргу.

Відтак, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 91 847,00 грн підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Як встановлено ст. 73, 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 ст. 78 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними, обґрунтованими, такими, що відповідають фактичним обставинам справи і не спростовані належним чином у встановленому законом порядку відповідачем, а відтак підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Окрім того, позивачем заявлено до стягнення витрати на правову допомогу у розмірі 4 000,00 грн (згідно прохальної частини позовної заяви).

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу позивачем надано копії: договору №8/2023 про надання правової допомоги від 02.01.2023, укладеного між ФОП Сушиним Сергієм Володимировичем (клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Легал Партнерс Юкрейн" (адвокатське об`єднання), додатку №1 до договору "Прайс-лист", акту про надання правової допомоги від 18.12.2023 та підтвердження про отримання винагороди за надані послуги у загальному розмірі 4 000,00 грн.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до Акту про надання правової допомоги від 18.12.2023 адвокатське об`єднання надано позивачу правову допомогу вартістю 8 592,35 грн ( 4 000 грн - підготовка позовної заяви та 4 592,35 грн - гонорар успіху).

Від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, в якому він просить відмовити позивачу у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу в частині гонорару успіху, посилаючись на те, що такий розмір витрат на правничу допомогу є необґрунтованим, завищеним, не співмірним з реальною складністю справи та не відповідає критерію розумності, а тому не підлягає задоволенню.

Від позивача надійшли заперечення на клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, в яких він зазначає, що розмір гонорару за прийняття рішення на його користь у розмірі 5% не є завищеним і таким, що не відповідає реальності.

Згідно з ч. 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 ст. 126 ГПК України).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №905/1795/18.

У даному випадку ціна позову становить 91 847,00 грн, а витрати позивача на адвоката - 8 592,35 грн, тобто в даному випадку сам розмір витрат є релевантним до ціни позову.

Однак, спір у справі є малозначним, заборгованість складається лише з несплаченої вартості товару за однією видатковою накладною, складення позовної заяви не потребувало великої кількості робочого часу для адвоката, дана справа не становила складності для підготовки правової позиції у справі, наявність заборгованості не заперечується відповідачем, розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а тому на переконання суду в даному випадку відсутні підстави для стягнення з відповідача гонорару успіху, оскільки позивачем не обґрунтовано доцільність гонорару успіху.

Разом з тим, відповідач не надав заперечень проти витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 4 000 грн.

Отже, на переконання суду, розумним і обґрунтованим розміром витрат на професійну правничу є 4 000,00 грн.

За таких обставин, з огляду на те, що витрати позивача на професійну правничу допомогу підтверджені, а відтак, суд приходить до висновку про покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу позивачу у розмірі 4 000,00 грн.

Керуючись ст. 86, 129, 233, 236-240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги фізичної особи-підприємця Сушина Сергія Володимировича - задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Київпастранс" (04070, м. Київ, вул. Набережне шосе, буд. 2, код ЄДРПОУ - 31725604) на користь фізичної особи-підприємця Сушина Сергія Володимировича ( АДРЕСА_1 , ІПН - НОМЕР_1 ) 91 847 (дев`яносто одна тисяча вісімсот сорок сім) грн - суми основного боргу, 4 000 (чотири тисячі) грн - витрат на правову допомогу та 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн - витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня підписання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.І. Зеленіна