РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.03.2024Справа № 910/18270/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

За позовом ОСОБА_1

до Виробничого кооперативу «Олексія Лук`янова»

про розірвання договору та стягнення 175.000,00 грн

Представники сторін: не викликались

СУТЬ СПОРУ:

29.11.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Виробничого кооперативу «Олексія Лук`янова» про розірвання договору та стягнення 175.000,00 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі укладеного між сторонами договору № ВКДВ-0000320 від 28.12.2020 про умови участі асоційованого члена в Програмі розбудови мережі ломбардів «Ростовщик», позивачем були здійснені пайові внески а саме: 11.11.2021 на суму 65.000,00 грн, 13.12.2021 на суму 60.000,00 грн, 29.12.2021 на суму 50.000,00 грн, отримавши пайові свідоцтва. Відповідно до підпункту 2.1.2.1. п. 2.1. договору позивач набуває право на отримання результату діяльності у вигляді регулярних грошових виплат в розмірі прогнозованого обсягу пайових виплат, що складає 34% річних від суми пайового внеску один раз на місяць. Оскільки відповідачем жодного разу не були сплачені кошти, позивач 03.02.2023 направив на адресу відповідача заяву-вимогу про повідомлення ситуації про співпрацю, та у разі відсутності таких дій прохання повернути грошові кошти. Відповідач пайові внески на загальну суму 175.000,00 грн позивачу не повернув. У зв`язку з вищевказаним, позивач звернувся до суду з вимогою розірвати договір про умови участі асоційованого члена в програмі розбудови мережі ломбардів «Ростовщик» № ВКДВ-0000320, укладений 28.12.2020 між позивачем (асоційованим членом кооперативу) та відповідачем (кооператив) та стягнути грошові кошти (сплачені позивачем пайові внески) на загальну суму 175.000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/18270/23 від 06.12.2023 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання відповідних документів.

25.12.2023 позивачем усунено недоліки позовної заяви шляхом подання до суду відповідних документів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.01.2024 відкрито провадження у справі № 910/18270/23 та прийнято позовну заяву до розгляду, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Даною ухвалою суду встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позов з урахуванням вимог ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 01.01.2024 було 05.01.2024направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 500 за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 04050, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 2/10, корпус 14, яка згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є місцезнаходженням відповідача.

Проте, конверт разом з ухвалою від 01.01.2024 (номер відправлення 500) було повернуто до суду поштовим відділенням зв`язку без вручення адресату з довідкою форми Ф-20 без дати з позначкою «за закінченням терміну зберігання».

При цьому згідно інформації з офіційного сайту АТ «Укрпошта» в мережі Інтернет вбачається, що поштове відправлення № 500 повернуто за зворотною адресою «за закінченням встановленого терміну зберігання» 06.02.2024.

Згідно з ч. 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно приписів ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Виходячи зі змісту статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, суд дійшов висновку, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.08.2020 року у справі № 904/2584/19.

З огляду на викладене, день (06.02.2024) невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Відповідач вимог ухвали про відкриття провадження у справі від 01.01.2024 не виконав, письмовий відзив на позовну заяву не подав.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

28.12.2020 між ОСОБА_1 (асоційований член кооперативу, позивач) та Виробничим кооперативом «Олексія Лук`янова» (кооператив, відповідач) укладено договір про умови участі асоційованого члена в програмі розбудови мережі ломбардів «Ростовщик» № ВКДВ-0000320 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору за ним асоційований член кооперативу надає право кооперативу направляти кошти, які є додатковим майновим внеском в кооперативі, в сумі згідно придбаного майнового свідоцтва № ВК0000320 від 28.12.2020 на реалізацію Програми на термін 12 місяців 0 днів.

11.11.2021 ОСОБА_1 створено заяву № ВКДВК-0002598 про приєднання до договору про умови участі асоційованого члена Кооперативу в Програмі розвитку мережі ломбардів «Ростовщик», згідно якої позивач надає право Кооперативу направляти кошти, які є пайовим внеском в Кооперативі, в сумі згідно пайового свідоцтва № ВКДВК-0002598 на реалізацію Програми розвитку мережі ломбардів «Ростовщик» строком на 24 місяці з 11.11.2021 до 11.11.2023 з правом на отримання регулярних грошових виплат в розмірі прогнозованого обсягу пайових виплат, що складає 46.0% річних від суми пайового внеску один раз на місяць.

13.12.2021 ОСОБА_1 створено заяву № ВКДВК-0003124 про приєднання до договору про умови участі асоційованого члена Кооперативу в Програмі розвитку мережі ломбардів «Ростовщик», згідно якої позивач надає право Кооперативу направляти кошти, які є пайовим внеском в Кооперативі, в сумі згідно пайового свідоцтва № ВКДВК- 0003124 на реалізацію Програми розвитку мережі ломбардів «Ростовщик» строком на 24 місяці з 13.12.2021 до 13.12.2023 з правом на отримання регулярних грошових виплат в розмірі прогнозованого обсягу пайових виплат, що складає 46.0% річних від суми пайового внеску один раз на місяць.

29.12.2021 ОСОБА_1 створено заяву № ВКДВК-0003340 про приєднання до договору про умови участі асоційованого члена Кооперативу в Програмі розвитку мережі ломбардів «Ростовщик», згідно якої позивач надає право Кооперативу направляти кошти, які є пайовим внеском в Кооперативі, в сумі згідно пайового свідоцтва № ВКДВК- 0003340 на реалізацію Програми розвитку мережі ломбардів «Ростовщик» строком на 24 місяці з 29.12.2021 до 29.12.2023 з правом на отримання регулярних грошових виплат в розмірі прогнозованого обсягу пайових виплат, що складає 46.0% річних від суми пайового внеску один раз на місяць.

Надання позивачем відповідачу коштів паю в загальному розмірі 175.000,00 грн підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру № 318 від 11.11.2021 на суму 65.000,00 грн, № 435 від 13.12.2021 на суму 60.000,00 грн та № 476 від 29.12.2021 на суму 50.000,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем видано позивачу наступні пайові свідоцтва, що посвідчують участь асоційованого члена в кооперативі і права на отримання виплати на пай

№ВКДВК-0002598 від 11.11.2021 (серія АТ № 002209), згідно якого вартість паю становить 65.000,00 грн;

№ВКДВК-0003124 від 13.12.2021 (серія АБ № 002249), згідно якого вартість паю становить 60.000,00 грн;

№ВКДВК-0003340 від 29.12.2021 (серія АБ № 002258), згідно якого вартість паю становить 50.000,00 грн.

Позивач зазначає, що з моменту укладення договору відповідачем жодного разу не було сплачено грошові кошти в розмірі прогнозованого обсягу пайових виплат, що становлять 34% річних від суми пайового внеску, а також не повернуто пайові внески позивача.

З матеріалів справи вбачається, що 03.02.2023 позивачем надіслано на адресу відповідача заяву від 03.02.2023, в якій позивач просив повідомити про плани на співпрацю або повернути його кошти, яка залишена без відповіді та задоволення.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідач в порушення умов договору прогнозовані обсяги пайових виплат не здійснив, а тому є підстави для розірвання договору на підставі ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України та повернення сплачених позивачем пайових внесків в сумі 175.000,00 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Відповідно до п. 9.1 договору він вступає в законну силу з моменту його підписання повноваженими представниками сторін і діє протягом усього періоду виконання сторонами взятих на себе зобов`язань і обмежений тільки терміном діяльності кооперативу.

Відповідно до п. 2.1.2 договору асоційований член кооперативу має право отримувати прогнозований обсяг майнових виплат згідно умов програми.

Згідно з п. 2.1.2.1 договору сторонами погоджено, що в процесі реалізації програми асоційований член кооперативу набуває права на отримання результату діяльності у вигляді регулярних грошових виплат в розмірі прогнозованого обсягу пайових виплат, що складає 34% річних від суми пайового внеску один раз на місяць.

Як погоджено в п. 2.1.2.2 договору, після закінчення строку, зазначеного в п. 1.1 договору, асоційований член кооперативу набуває права на повернення коштів свого додаткового пайового внеску в грошовій формі в повному обсязі. Після повернення коштів додаткового пайового внеску, оригінал пайового свідоцтва, що видане під час оформлення цього внеску, анулюється та повертається кооперативу.

Таким чином, у позивача виникло право на звернення до відповідача із вимогою про повернення коштів свого пайового внеску в грошовій формі в повному обсязі, а саме 11.11.2022 в розмірі 65.000,00 грн; 13.12.2022 в сумі 60.000,00 грн та 29.12.2022 в сумі 50.000,00 грн.

Згідно із п. 2.3.3. договору кооператив зобов`язується сумлінно виконувати умови цього договору та нести відповідальність за завдані шкоди асоційованому члену кооперативу, встановленого цим договором, чинним законодавством України, Статутом та внутрішніми положеннями кооперативу.

Відповідно до положень ст.ст. 93, 94 Господарського кодексу України підприємствами колективної власності є виробничі кооперативи, підприємства споживчої кооперації, підприємства громадських та релігійних організацій, інші підприємства, передбачені законом. Кооперативи як добровільні об`єднання громадян з метою спільного вирішення ними економічних, соціально-побутових та інших питань можуть створюватися у різних галузях (виробничі, споживчі, житлові тощо). Діяльність різних видів кооперативів регулюється законом. Господарська діяльність кооперативів повинна здійснюватися відповідно до вимог цього Кодексу, інших законодавчих актів.

Правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні визначаються Законом України «Про кооперацію».

Відповідно до ст. 2 вказаного Закону кооператив - це юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування. Пай - це майновий поворотний внесок члена (асоційованого члена) кооперативу у створення та розвиток кооперативу, який здійснюється шляхом передачі кооперативу майна, в тому числі грошей, майнових прав, а також земельної ділянки.

Статтею 14 Закону України «Про кооперацію» визначено, що у кооперативі допускається асоційоване членство для осіб, які визнають його статут та внесли пай. Асоційований член кооперативу - фізична чи юридична особа, яка внесла пайовий внесок і користується правом дорадчого голосу в кооперативі. Порядок вступу до кооперативу та участь асоційованого члена в його господарській та іншій діяльності, права та обов`язки такого члена, розміри паїв та виплат на паї визначаються статутом кооперативу.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про кооперацію» пай кожного члена кооперативу формується за рахунок разового внеску або часток протягом певного періоду. Майнові внески оцінюються у грошовій формі.

Згідно з ч. 2, ч. 3 статті 26 Закону України «Про кооперацію» виплати на паї - виплати частини доходу кооперативу на паї члена та асоційованого члена кооперативу. Розмір виплат на паї встановлюється рішенням загальних зборів членів кооперативу після відрахувань обов`язкових коштів на формування і поповнення його фондів. Виплати можуть здійснюватися у грошовій формі, товарами, цінними паперами, а також у формі збільшення паю та в інших формах, передбачених статутом кооперативу.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Матеріали справи свідчать, що відповідач всупереч умовам договору не сплачував позивачу щомісячні регулярні пайові виплати, а також не повернув пайовий внесок у загальному розмірі 175.000,00 грн, у зв`язку із закінченням строку встановленого у п. 1.1. договору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, розірвання договору.

В силу приписів ч. 1 ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

За приписами ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Частиною 2 статті 651 Цивільного кодексу України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Оцінка порушення умов договору, як істотне, повинна здійснюватись судом відповідно до критерію, що встановлений абзацом другим ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, а саме істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Отже, оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що сталися у сторони, яка вимагає розірвання договору. Обґрунтування істотності (значної міри) порушення умов договору відповідачем і підлягає дослідженню і оцінці в межах цієї справи.

Метою позивача під час укладання договору було отримання щомісячних прогнозованих обсягів пайових внесків, право на що було обумовлено умовами договору, проте жодних виплат позивачем здійснено не було та матеріали справи відповідних доказів не містять. Відповідно позивач своєї мети не досяг, кошти не отримав, тобто був позбавлений того, на що він розраховував при укладанні договору та зазнав фінансових втрат в сумі 175.000,00 грн.

Судом на підставі наявних у справі доказів встановлено, а відповідачем не спростовано факт істотного порушення останнім умов договору, а відтак, і свідчить про наявність передбачених ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України підстав для його розірвання.

З огляду на наведене, вимоги позивача щодо розірвання договору про умови участі асоційованого члена в програмі розбудови мережі ломбардів «Ростовщик» № ВКДВ-0000320 від 28.12.2020 обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Пунктом 6.3 договору визначено, що при достроковому розірванні цього договору з ініціативи асоційованого члена кооперативу, пайові внески повертаються асоційованому члену кооперативу з відрахуванням раніше отриманих пайових виплат в термін, передбачений статутом кооперативу.

З огляду на те, що договір підлягає розірванню в судовому порядку та за відсутності документального підтвердження виплати відповідачем позивачу прогнозованих обсягів пайових виплат суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 175.000,00 грн сплачених ним пайових внесків є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Зважаючи на вищенаведене, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Розірвати договір про умови участі асоційованого члена в програмі розбудови мережі ломбардів «Ростовщик» № ВКДВ-0000320, укладений 28.12.2020 між ОСОБА_1 та Виробничим кооперативом «Олексія Лук`янова».

3. Стягнути з Виробничого кооперативу «Олексія Лук`янова» (04050, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 2/10, корпус 14; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; код НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 175.000 (сто сімдесят п`ять тисяч) грн 00 коп. пайових внесків, 5.368 (п`ять тисяч триста шістдесят вісім) грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя В.В.Сівакова