ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"06" березня 2024 р. Справа № 924/1170/23

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Вибодовського О.Д., при секретарі судового засідання Буй К.В., розглянувши матеріали

За позовом ПАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго", м. Київ

до ТОВ "Хмельницькенергозбут", м. Хмельницький

про стягнення 238 486 578,18 грн. (відстрочення виконання рішення господарського суду Хмельницької області від 21 грудня 2023 року по справі № 924/1170/23)

Представники сторін:

Від позивача: Чугунов І.О. - на підставі довіреності №06/11-55 від 06.11.2023р. (в режимі відеоконференції)

Від відповідача: Царук В.В. - на підставі наказу №21-к від 09.06.2023р.

В судовому засіданні відповідно до ч.1 ст.240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Суть:

Рішенням Господарського суду Хмельницької області (суддя Вибодовський О.Д.) від 21 грудня 2023 року по справі № 924/1170/23 за позовом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницькенергозбут» задоволено позовні вимоги НЕК «Укренерго» про стягнення з ТОВ «Хмельницькенергозбут» 238 486 578,18 грн., з яких: 236 256 275,89 грн. заборгованості, 1 482 230,02 грн. 3% річних, 478 072,27 грн. інфляційних втрат, 939 400,00 грн. витрат по оплаті судового збору.

Постановою Північно - західного апеляційного господарського суду від 08.02.2024 року апеляційну скаргу ТОВ «Хмельницькенергозбут» задоволено, рішення господарського суду Хмельницької області від 21.12.2023 року змінено в частині стягнення з ТОВ «Хмельницькенергозбут» витрат на оплату судового збору, прийнято в цій частині нове рішення, яким стягнуто з ТОВ «Хмельницькенергозбут» на користь НЕК «Укренерго» 473 298,51 грн. судового збору.

На адресу суду 19.02.2024р. від відповідача в порядку ст.331 ГПК України надійшла заява про відстрочення виконання рішення господарського суду Хмельницької області від 21 грудня 2023 року по справі № 924/1170/23 на один рік з дня його ухвалення.

Ухвалою суду від 26.02.2024р. заяву ТОВ «Хмельницькенергозбут» про відстрочення виконання рішення господарського суду Хмельницької області від 21 грудня 2023 року по справі № 924/1170/23 на один рік з дня його ухвалення призначено до розгляду в засіданні суду.

В обгрунтування поданої заяви заявник зазначає, що з початку 2022 року і на сьогоднішній день заборгованість перед ТОВ «Хмельницькенергозбут» побутових споживачів становить 274 440,1 тис. грн., заборгованість перед ТОВ «Хмельницькенергозбут» юридичних споживачів становить 423 698,1 тис. грн. та постійно зростає.

ТОВ «Хмельницькенергозбут» не має змоги протягом тривалого часу акумулювати достатній обсяг коштів для належного розрахунку з НЕК «Укренерго», в тому числі згідно рішення суду по справі № 924/1170/23.

Заява ТОВ «Хмельницькенергозбут» про відстрочення виконання рішення суду від 21.12.2023р. у справі №924/1170/23 зумовлена скрутним фінансовим становищем ТОВ «Хмельницькенергозбут», яке як постачальник універсальних послуг, забезпечує електричною енергією не лише населення області, а й життєдіяльність важливих соціальних об`єктів.

Арешт рахунків при примусовому стягненні наявної заборгованості у ТОВ «Хмельницькенергозбут» унеможливить закупівлю електричної енергії для споживачів, в тому числі населення, об`єктів критичної інфраструктури, державних підприємств, об`єктів оборонної сфери та призведе до погіршення фінансового стану ТОВ «Хмельницькенергозбут».

Наявну заборгованість ТОВ «Хмельницькенергозбут» зобов`язується погасити шляхом отримання коштів від ДП «Гарантований покупець», а також споживачів боржників ТОВ «Хмельницькенергозбут».

На адресу суду 05.03.2024р. від представника НЕК «Укренерго» надійшло заперечення на заяву відповідача про відстрочення виконання рішення господарського суду Хмельницької області від 21 грудня 2023 року по справі № 924/1170/23 на один рік з дня його ухвалення, в якому зазначає, що у своїй заяві відповідач зазначає про скрутне фінансове становище підприємства, при цьому посилаючись на постанови Кабінету Міністрів України, постанови НКРЕКП, накази Міністерства енергетики України, заборгованості контрагентів перед відповідачем на наявність виконавчих проваджень на користь відповідача.

Однак, відповідачем до заяви про відстрочення виконання рішення не додано жодних актуальних фінансових документів, які б свідчили про фінансове становище відповідача на момент розгляду заяви, а саме балансу (звіту про фінансовий стан підприємства), не надав доказів по заборгованостям контрагентів та по виконавчим провадженням.

На підтвердження скрутного фінансового становища відповідач не надав звіт про фінансові результати.

Відповідач і надалі продовжує систематично порушувати умови договору з передачі електричної енергії від 01.01.2029р. № 0281-02024 в частині оплати за надані послуги, оскільки станом на 04.03.2024 року у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 522 269 987,31 грн., яка добровільно не сплачується.

Заборгованість відповідача у разі задоволення судом заяви про відстрочення виконання рішення буде тільки зростати і погіршувати фінансове становище позивача.

Відповідач не додає жодних доказів, які б свідчили про здійснення всіх можливих заходів для покращення стану розрахунків із споживачами чи інших заходів щодо покращення свого матеріально-фінансового стану. Не міститься у заяві про відстрочення виконання рішення жодного обґрунтованого плану дій, яким би визначалося за рахунок яких заходів та ресурсів збирається у разі відстрочення виконання рішення покращувати своє матеріально-фінансове становище та здійснювати виконання судового рішення.

Враховуючи наведене, позивач вважає, що заявником не доведено відповідно до ст. 331 ГПК України належними доказами винятковості випадку (виключності обставин), що спричинили неможливість виконання судового рішення у даній справі в повному обсязі, як і не надано доказів вжиття заходів до повного виконання рішення та наявності правових підстав для відстрочки виконання рішення суду.

Зважаючи на викладене, позивач просить суд відмовити у задоволенні заяви ТОВ "Хмельницькенергозбут", м.Хмельницький від 19.02.2024р. про відстрочення виконання рішення господарського суду Хмельницької області від 21 грудня 2023 року по справі № 924/1170/23 на один рік з дня його ухвалення.

Присутній в засіданні суду представник ТОВ "Хмельницькенергозбут" подану заяву про відстрочення виконання рішення господарського суду Хмельницької області від 21 грудня 2023 року по справі № 924/1170/23 на один рік з дня його ухвалення підтримав на наполягав на її задоволенні.

Присутній в засіданні суду представник ПАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" (в режимі відеоконференції) заперечував щодо задоволення заяви ТОВ "Хмельницькенергозбут" про відстрочення виконання рішення господарського суду Хмельницької області від 21 грудня 2023 року по справі № 924/1170/23 на один рік з дня його ухвалення з підстав викладених у письмовому запереченні на заяву.

При розгляді заяви про відстрочення виконання рішення суду у справі судом враховується таке.

Відповідно до Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковим до виконання; обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (ст. 129-1, п. 9 ч. 1 ст. 129).

Обов`язковість судового рішення є однією із засад (принципів) також господарського судочинства (п. 7 ч.3 ст.2 ГПК України).

Згідно зі ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Аналогічні положення закріплені в ст. 326 ГПК України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Конституційним Судом України у п. 2 мотивувальної частини рішення № 18-рп/2012 від 13.12.2012р. зазначено, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

За практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (рішення у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року).

Відповідно до ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Статтею 33 Закону України "Про виконавче провадження" також передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення» Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Згідно зі ст. 331 ГПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках, майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні, зокрема, у справі "Жовнер проти України", заява № 56848/00, рішення від 29.0б.2004р., зазначив, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею б, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка "поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін.

Статтею 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 86 ГПК України),

У своїй заяві відповідач зазначає про скрутне фінансове становище підприємства, при цьому посилаючись на постанови Кабінету Міністрів України, постанови НКРЕКП, накази Міністерства енергетики України, заборгованості контрагентів перед відповідачем на наявність виконавчих проваджень на користь відповідача,

Однак, відповідачем до самої заяви про відстрочення виконання рішення не додано жодних актуальних фінансових документів, які б свідчили про фінансове становище відповідача на момент розгляду заяви, а саме балансу (звіту про фінансовий стан підприємства), не надано доказів по заборгованостям контрагентів та по виконавчим провадженням.

Статтею 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Постановою Кабінету Міністрів України № 419 від 28.02.2000р. та Національним положенням (стандарту) бухгалтерського обліку 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності", затвердженого наказом Міністерства фінансів України №73 від 07.02.2013р., затверджено норми Порядку подання фінансової звітності.

Пунктом 1 розділу II наведеного Національного положення (стандарту) встановлено, що фінансова звітність складається з балансу (звіту про фінансовий стан), звіту про фінансові результати (звіту про сукупний дохід), звіту про рух грошових коштів, звіту про власний капітал і приміток до фінансової звітності.

Пунктом 7 розділу II Національного положення (стандарту) визначено, що у балансі відображаються активи, зобов`язання та власний капітал підприємства.

У звіті про фінансові результати зазначається інформація про доходи, витрати, прибутки і збитки, інший сукупний дохід та сукупний дохід підприємства за звітний період (п. 8 розділу II Національного положення (стандарту).

На підтвердження скрутного фінансового становища відповідач не надав звіт про фінансові результати.

Відповідач до заяви не додав жодних доказів, які б свідчили про здійснення відповідачем всіх можливих заходів для покращення стану розрахунків із споживачами чи інших заходів щодо покращення свого матеріально-фінансового стану. Не міститься у заяві про відстрочення виконання рішення жодного обґрунтованого плану дій, яким би визначалося за рахунок яких заходів та ресурсів відповідач збирається у разі відстрочення виконання рішення покращувати своє матеріально-фінансове становище та здійснювати виконання судового рішення.

При цьому, збитковість діяльності підприємства, наявність у нього кредиторської заборгованості є результатом провадження господарської діяльності відповідачем, як самостійним суб`єктом господарювання, а тому вказані обставини не є самостійними та достатніми підставами для відстрочки та/або розстрочки виконання судового рішення. Зазначеної правової позиції дотримується Верховний Суд у прийнятій постанові від 27.06.2018р. у справі № 813/8842/13-а.

Відповідач є підприємством, а відповідно до ст. 42 та абзацу 5 ст. 44 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку, а принципами підприємницької діяльності є комерційний розрахунок та власний комерційний ризик.

Враховуючи те, що існування заборгованості, підтверджене судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, "легітимні сподівання" на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить "майно" цієї особи у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі "Понолларьов проти України" від 03.04.2008р.), то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувана як "потерпілої сторони"; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

У цьому контексті для виправдовування затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника коштів. Обов`язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення.

Оскільки п. 1 ст. 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, еони не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення ЄСПЛ у справі "Горнсбі проти Греції", у справі "Ясюнієне проти Литви").

Складне фінансове становище відповідача, яким обґрунтована винятковість обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, з урахуванням того, що господарська діяльність здійснюється ним на власний ризик, не може бути безумовною підставою для надання розстрочення виконання судового рішення; при цьому, розстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувана і боржника.

Наведені заявником обставини не свідчать про неможливість виконання рішення суду у цій справі, а лише відображають стан господарської діяльності відповідача на певний момент (який є не актуальним на момент подання даної заяви відповідачем), що не є обставинами, з якими закон пов`язує можливість відстрочення виконання судового рішення, а обставини, на які посилається відповідач, лише вказують на несприятливість виконання рішення суду для нього у цей час та можливість настання негативних наслідків у зв`язку з цим.

При цьому, фінансове становище відповідача є результатом його власної господарської діяльності, в ході якої відповідач мав планувати свої видатки.

У рішенні від 29.06.2004р. Європейський суд з прав людини у справі "Півень проти України" дійшов висновку, що державний орган або інша юридична особа не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням. У такому випадку не можна прийняти аргумент Уряду, що визначає таку відсутність як "виняткові обставини".

На державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005р. у справі "Чижов проти України", заява № 6962/02).

Стаття 331 ГПК України не містить вичерпного переліку обставин, за наявності яких суд має право надати відстрочку або розстрочку виконання рішення і суди вирішують, виходячи з обставин справи. Проте, принципами цивільного законодавства є розумність, добросовісність та справедливість (ст. 2 ГПК України) та обов`язковість судових рішень, яка визначена статтею 129 Конституції України.

Заява сторони про відстрочення виконання рішення суду може бути задоволена лише у виняткових випадках, які мають бути визначені з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. У будь-якому випадку закон пов`язує відстрочку виконання рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Отже, виключні обставини повинні свідчити саме про неможливість виконання рішення, між такими обставинами та неможливістю (ускладненістю) виконання такого рішення повинен бути причинний зв`язок.

Натомість, боржник, як на підставу необхідності у відстроченні виконання рішення посилається на скрутне фінансове становище підприємства,

Однак, така підстава як скрутне фінансове становище не є виключною, винятковою чи такою, що свідчить про неможливість чи ускладненість виконання рішення на стадії його виконання. Відповідачем не доведено жодних заходів, за рахунок яких він збирається погашати заборгованість перед НЕК «Укренерго» у разі відстрочення виконання рішення,

Суд при вирішенні питання про відстрочку виконання рішення повинен враховувати можливі негативні наслідки як для боржника при виконання рішення у встановлений строк, так і враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення суду та не допускати їх настання.

Відстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 21.02.2019р, у справі № 2-54/08).

НЕК «Укренерго» виконує функції оператора системи передачі - юридичної особи, відповідальної за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії (п. 55 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії»). Водночас у разі відстрочення виконання рішення по сплаті заборгованості та штрафних санкцій - заохочуватиме до порушення зобов`язань з оплати послуг з передачі електричної енергії та сприятиме завданню збитків позивачу, безвідповідальному ставленню користувачів послуг до виконання договірних зобов`язань, розбалансуванню розрахунків на ринку електричної енергії та подальшому зниженню платіжної дисципліни, що поставить під загрозу енергетичну безпеку держави в цілому.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що заявником не доведено відповідно до ст. 331 Господарського процесуального кодексу України належними доказами винятковості випадку (виключності обставин), що спричинили неможливість виконання судового рішення у даній справі в повному обсязі, як і не надано доказів вжиття заходів до повного виконання рішення та наявності правових підстав для відстрочки виконання рішення суду.

Зважаючи на вищезазначене у сукупності, положення законодавства, зокрема, принцип обов`язковості судового рішення, суд доходить висновку, що заявником не доведено наявності обставин, які би слугували достатньою підставою для відстрочки виконання рішення суду у цій справі, а тому заява ТОВ "Хмельницькенергозбут", м.Хмельницький від 19.02.2024р. про відстрочення виконання рішення господарського суду Хмельницької області від 21 грудня 2023 року по справі № 924/1170/23 на один рік з дня його ухвалення не підлягає задоволенню, в її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 234, 235, 236, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ТОВ "Хмельницькенергозбут", м.Хмельницький від 19.02.2024р. про відстрочення виконання рішення господарського суду Хмельницької області від 21 грудня 2023 року по справі № 924/1170/23 на один рік з дня його ухвалення відмовити.

Ухвала набирає законної сили 06.03.2024р.

Ухвала може бути оскаржена у строки та порядку, встановлені ст. ст. 256, 257 ГПК України до Північно - західного апеляційного господарського суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 07.03.2024р.

Суддя О.Д. Вибодовський

Віддрук. 2 прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу -

3 - відповідачу - .