ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року Справа № 569/18778/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Філіпова Т.Л. , суддя Бучинська Г.Б.

секретар судового засідання Мельников О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Сушко Дениса Володимировича на рішення Господарського суду Рівненської області від 29 листопада 2023 року по справі №569/18778/20 (суддя - Романюк Р.В.)

час та місце ухвалення рішення: 29 листопада 2023 року; м. Рівне, вул. Набережна, 26-А; повний текст рішення складено 30 листопада 2023 року

за позовом ОСОБА_1

до Фізичної особи-підприємця Сушко Дениса Володимировича

про розірвання договору та стягнення коштів

за участю представників:

від Позивача - Гончар Л.В.;

від Відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до Фізичної особи - підприємця Сушко Дениса Володимировича (далі Відповідач) в якому просив: розірвати договір № 001 про надання інформаційно - технологічних послуг від 14 лютого 2018 року (надалі - Договір; том 1, а.с. 9-12), укладений між Позивачем та Відповідачем; стягнути внесену оплату за Договором в розмірі 240 295 грн 32 коп. та пеню в розмірі 32 039 грн 37 коп..

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14 лютого 2018 року між Позивачем (Замовник) та Відповідачем (Виконавець) укладено Договір, предметом якого є надання інформаційно технологічних послуг (розробка та запуск комп`ютерної програми під назвою ТАХІ 1551, що являє собою веб сервіс та мобільні додатки з оговореною функціональністю та дизайном). Згідно Додатку № 1 до Договору кінцевим терміном завершення та передачі виконавцем послуг замовнику визначено червень 2018 року. Позивач вказує, що Відповідачем не виконані зобов`язання за Договором, оскільки роботи не виконані та не передані Актом здачі приймання послуг відповідно до пункту 2.2 Договору.

Позивач зазначає, що останнім на виконання умов Договору, відповідно до товарних чеків № 1 від 19 лютого 2018 року - № 6 від 1 червня 2018 року, було здійснено передоплату за надання послуг на загальну суму 240295 грн 32 коп., що в еквіваленті складає 9000 доларів США. Однак, виконавець не здійснював взяті на себе зобов`язання за укладеним Договором та не здійснював завершення та передачу послуг замовнику відповідно до технічного завдання, та в обумовлені терміни. Крім того, Позивач, за несвоєчасне виконання зобов`язань Відповідачем, нарахував пеню в сумі 32 039 грн 37 коп., які просить стягнути з Відповідача у судовому порядку.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 29 листопада 2023 року в справі №569/18778/20 позов задоволено частково. Розірвано Договір, укладений між Позивачем та Відповідачем. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача кошти у розмірі 240 295 грн 32 коп.. В решті позову відмовити. Також, даним судовим рішенням покладено на Відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 3083 грн 61 коп..

При ухвалені вказаного рішення, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами 14 лютого 2018 року укладено Договір, за умовами якого Відповідач зобов`язувався був надати інформаційно-технологічні послуги, обумовлені розділом 3 і на виконання якого Позивачем сплачено 240 295 грн 32 коп.. Суд констатував, що в ході судового розгляду справи судом не встановлено обставин, які б могли свідчити про належне виконання відповідачем умов Договору і станом на день ухвалення рішення, послуги в повному обсязі не надані, кінцевий продукт - не створено. Крім того, місцевий господарський суд вказав, що згідно висновку експерта в галузі дослідження комп`ютерної техніки та програмних продуктів, у виконаних Відповідачем продуктах більшість функцій, передбачених технічним завданням Додатку № 1 до Договору, не реалізовані, що свідчить про істотне порушення Договору з боку останнього. Враховуючи вказане суд першої інстанції виснував, що обставин позовні вимоги про розірвання Договору в порядку статті 651 Цивільного кодексу України та стягнення 240 295 грн 32 коп. сплачених Позивачем, є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Окрім того, місцевим господарським судом в оскаржуваному рішенні зазначено, що не приймається судом і заява Відповідача про застосування наслідків спливу строків позовної давності, встановлених статтею 267 Цивільного кодексу України, оскільки до вимог про розірвання Договору та стягнення коштів, встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки, яка на день звернення Позивача до суду не спливла.

Водночас, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні вказав щодо вимоги про стягнення пені, нарахованої у зв`язку з простроченням взятих на себе Відповідачем зобов`язань, що згідно з статтею 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до статті 258 Цивільного кодексу України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Суд вказав, що з даним позовом Позивач звернувся до суду 18 листопада 2020 року (про що свідчить відмітка (штамп) АТ "Укрпошта" від 18 листопада 2020 року на конверті). Суд зазначив, що як вбачається з Технічних завдань на розробку додатку TAXI 1551 - для клієнтів, водіїв, диспетчерів та адміністратора, терміном завершення та передачі виконавцем послуг замовнику 5 етапу розробки (тестування додатків) сторони погодили - 29 червня 2018 року. Відтак, в позові про стягнення 32 039 грн 37 коп пені місцевий господарський суд відмовив в зв`язку з спливом строку позовної давності про застосування якої заявлено Відповідачем до прийняття рішення у справі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Відповідач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просив рішення Господарського суду Рівненської області в справі № 569/18778/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову (том 4, а.с. 140-146) повністю.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права та неповним з`ясуванням всіх обставин справи.

Скаржник зазначає, що пунктом 3.2 Договору передбачено, що кінцевий продукт - результат реалізації проекту (а саме: комп`ютерна програма під назвою «ТАХІ 1551», що являє собою веб-сервіс та мобільні додатки з оговореною функціональністю та дизайном), повинна відповідати якості, технічним характеристикам, технологічним вимогам, що визначені в додатку № 2 до Договору. Разом з тим, апелянт констатує, що Додаток №2 до Договору сторонами підписано не було, що було підтверджено в ході судового розгляду, та даний факт жодною зі сторін оспорено не було. За твердженнями Відповідача, кінцевий продукт - комп`ютерна програма під назвою «ТАХІ 1551», який повинен був бути визначений у додатку №2, та є предметом Договору, не був погоджений сторонами так як і строк закінчення виконання робіт. Апелянт вказує, що як умови Договору так і додаток №1 до такого, місять чітко встановлені строки початку за закінчення виконання робіт, тому враховуючи непідписаний Додаток №2, Відповідач вважає, що був фактично позбавлений можливості виготовити кінцевий продукт у встановлені строки, тому через відсутність зустрічного виконання своїх зобов`язань Позивачем (зокрема на підписання Додатку №2), Відповідач мав цілком законне право, передбачене статею 538 Цивільного кодексу України на зупинення виконання своїх обов`язків.

Крім того, апелянт зауважує, що суд першої інстанції помилково відніс Договір до категорії договорів про надання послуг та застосував відповідні положення Цивільного кодексу, що регулюють такі правовідносини. З таким висновком суду Відповідач не погоджується та вважає, що Договір відповідно до його предмета та умов за своєю правовою природою є змішаним договором, що містить елементи як договору про надання послуг, так і договору підряду, та є підставою для виникнення у сторін відповідних господарських зобов`язань. При цьому, переважаючими на думку апелянта є саме елементи договору підряду, оскільки для Позивача (замовника) в першу чергу інтерес становить упредметнений (матеріальний) результат виконаних робіт, а не сам процес надання послуг.

Ухвалою Північнозахідного апеляційного господарського суду від 8 січня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Відповідача на рішення Господарського суду Рівненської області від 29 листопада 2023 року та запропоновано Позивачу надати відзив на апеляційну скаргу (том 4, а.с. 168).

На адресу Північно-західного апеляційного господарського суду 16 січня 2024 року від Позивача надійшов відзив в котрому Відповідач просив залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційну скаргу Відповідача без задоволення. Позивач вказав, що Відповідач помилково припускає, що момент оплати наданих послуг поставлено у залежність від виконання Відповідачем певних етапів роботи. Вказує, що Позивача відповідно до підпукту 4.2.2 Договору було покладено обов`язок своєчасно, в передбачені цим Договором терміни, і в повному обсязі оплачувати послуги Відповідача. Позивач при цьому констатує, що окремим підпуктом 4.2.3 Договору передбачено зобов`язання Позивача в установлені терміни здійснювати приймання виконаних Відповідачем послуг. Позивач, діючи добросовісно, згідно Договору сплатив грошові кошти на загальну суму 240 295 грн 32 коп., що в еквіваленти на час оплати складало 9000 доларів США., оскільки в підписаному Сторонами Додатку №1 до Договору погоджено вартість послуги із зазначенням дати оплати. Позивач наголошує, що він дотримувався погодженого сторонами графіку оплат, при цьому Відповідач не дотримувався графіку щодо виконання ним робіт, однак дані зобов`язання ним були взяті відповідно до умов укладеного Договору. Звертає увагу, що згідно пункту 5.2 Договору оплата Позивачем послуг здійснюється частинами на протязі дії всього Договору на основі проміжних рахунків та Акту здачі-приймання послуг та, що згідно підпункту 4.1.6 Договору саме на Відповідача покладено обов`язок інформувати Позивача про хід надання послуг та надавати Позивачу звіт за кожним етапом розробки. Наголошує, що Відповідачем відповідно до підпункту 4.1.6 Договору не проводилось інформування Позивача про хід надання послуг та не надавався звіт за кожним етапом розробки згідно Додатку №1 до Договору. Як вказує Позивач, дані порушення були підтверджені самим Відповідачем під час допиту його судом та представником Позивача, під час якого Відповідач не заперечував того, що ним в порушення умов Договору не проводилось звітування за кожним етапом, не підписувались будь які проміжні акти приймання-здачі наданих послуг чи виконаних робіт, тому Позивач не приймав проміжні етапи робіт. Саме з огляду на вказане за твердженнями Позивача, лише єдиним актом Відповідач відзвітувався про проміжний результат послуг був акт від 19 лютого 2018 року, який включав в себе збір необхідної інформації, уточнення деталей та інші підготовчі дії. Також у відзиві представник Позивача просив стягнути з Відповідача понесені витрати на правову допомогу в розмірі 10000 грн з долученням відповідних доказів (том 4, а.с. 171-177; 180-182).

Ухвалою Північнозахідного апеляційного господарського суду від 26 січня 2024 року справу №569/18778/20 призначено до розгляду на 6 березня 2024 року на 14 год 00 хв. (том 4, а.с. 189).

На адресу Північнозахідного апеляційного господарського суду 8 січня 2024 року надійшло клопотання Відповідача про відкладення розгляду справи, з огляду на участь представника Відповідача у невідкладних слідчих діях, без долучення при цьому будь-яких доказів на підтвердження обставин зазначених у такому клопотанні.

В судове засідання від 6 березня 2024 року представник Відповідача не з`явився.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Крім того, суд не викликав учасників справи у судове засідання, відповідно до частини 1 статті 120 ГПК України, що вказує на те, що ухвалою суду від 13 жовтня 2023 року явка сторін обов`язковою не визнавалась.

В той же час, колегія суду дослідивши клопотання про відкладення розгляду справи зауважує, що як підставу для відкладення розгляду справи представник зазначає участь у невідкладних слідчих діях.

При цьому, невідкладна слідча (розшукова) дія може бути розпочата до постановлення ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом, за рішенням слідчого, узгодженого з прокурором, або прокурора.

Відтак, дана дія про участь в якій зазначає представник Відповідача, мала бути призначена відповідним процесуальним документом, в той же час, представником Відповідача до клопотання не долучено будь-яких доказів, котрі б вказували на призначення, в тому числі за участю даного представника, невідкладних (негласних) слідчих дій.

Дане в свою чергу, вказує на необгрунтованість поданого клопотання.

Разом з тим суд констатує, що відкладення розгляду апеляційної скарги, визначено статтею 273 Господарського процесуального кодексу України, що по суті є неприпустимим з огляду на те, що це суперечить одному із завдань господарського судочинства, визначених частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України (своєчасне вирішення судом спорів). При цьому апеляційний господарський суд наголошує на тому, що в силу дії частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

В силу дії частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

В той же час судова колегія звертає увагу на те, що за положеннями статті 129 Конституції України, статті 2 Господарського процесуального кодексу України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

При цьому, колегія суду наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

В той же час суд першої інстанції констатує і факт того, що в даній справі закінчується 60-ти денний строк розгляду апеляційної скарги, що вказує на те, що відкладення такого розгляду призведе до порушення даного строку.

З огляду на усе вищеописане та те, що Відповідачем не долучено будь-яких доказів на підтвердження обставин наведених у клопотанні в розрізі того, що основною передумовою для відкладення є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні та враховуючи закінчення 60-ти денного строку розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд вважає за можливе здійснити розгляд за відсутності представника Відповідача, за наявними у матеріалах справи доказами.

В судовому засіданні від 6 березня 2024 року представник Позивача просив залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційну скаргу Відповідача без задоволення. Позивач вказав, що Відповідач помилково припускає, що момент оплати наданих послуг поставлено у залежність від виконання Відповідачем певних етапів роботи. Предствник зауважив, що на Позивача відповідно до підпункту 4.2.2 Договору було покладено обов`язок своєчасно, в передбачені Договором терміни, і в повному обсязі оплачувати послуги Відповідача. Вказав, що окремим підпуктом 4.2.3 Договору передбачено зобов`язання Позивача в установлені терміни здійснювати приймання виконаних Відповідачем послуг. Представник констатував, що Позивач, діючи добросовісно, згідно Договору сплатив грошові кошти на загальну суму 240 295 грн 32 коп., що в еквіваленти на час оплати складало 9000 доларів США., оскільки в підписаному сторонами Додатку №1 до Договору погоджено вартість послуги із зазначенням дати оплати. Позивач, за доводами представника, дотримувався погодженого Сторонами графіку оплат, при цьому Відповідач не дотримувався графіку щодо виконання ним робіт, однак дані зобов`язання ним були взяті відповідно до умов укладеного Договору. Вказав, що лише єдиним актом Відповідач відзвітувався про проміжний результат послуг від 19 лютого 2018 року, який включав в себе збір необхідної інформації, уточнення деталей та інші підготовчі дії. Також Позивача просив стягнути з Відповідача понесені витрати на правову допомогу в розмірі 10000 грн.

Заслухавши пояснення представника Позивача, дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу Відповідача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Відповідача на судове рішення слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та як вбачається з матеріалів справи, 14 лютого 2018 року між Позивачем (Замовник) та Відповідачем (Виконавець) укладено Договір (том 1, а.с. 9-12).

За умовами пунктів 1.2, 2.2 Договору: Позивач в порядку та на умовах, визначених цим Договором, дає завдання Відповідачу та зобов`язався оплатити його послуги, а Відповідач зобов`язався надавати Позивачу відповідно до його завдання інформаційно-технологічні послуги в обсязі та на умовах, визначених цим Договором. На підтвердження факту надання Відповідачем Позивачу послуг за цим Договором складається відповідний акт здачі приймання послуг в письмовій формі.

Відповідно до пунктів 3.1 та у 3.2 Договору, Відповідач зобов`язався надати інформаційно-технологічні послуги Позивачу, найменування, тривалість та вартість яких визначається в Технічному завданні на комп`ютерну програму "TAXI 1551" (додаток № 1 до Договору), що діє на моменту укладення цього Договору, та передати Позивачу кінцевий продукт (комп`ютерну програму під назвою "TAXI 1551", що являє собою веб-сервіс та мобільні додатки з оговореною функціональністю та дизайном), а Позивач зобов`язався оплатити надані послуги. Кінцевий продукт - результат реалізації проекту, а саме: комп`ютерна програма під назвою "TAXI 1551", що являє собою вебсервіс та мобільні додатки з оговореною функціональністю та дизайном, повинна відповідати якості, технічним характеристикам, технологічним вимогам, що визначені в Додатку № 2 до Договору.

Згідно пункту 4.1 Договору, Відповідач зобов`язався: створити робочу групу по проекту Позивача; якісно і в передбачені цим Договором і технічним завданням на комп`ютерну програму "TAXI 1551" (додаток № 1 до Договору) терміни надавати послуги, передбачені цим Договором; своєчасно надавати Позивачу доступ до результатів послуг за умови виконання Позивачем зобов`язань по відношенню до Відповідача відповідно до умов цього Договору; на вимогу Позивача робити правки, якщо вони не являються циклічними правками; передати кінцевий продукт, всі майнові права та виключні права інтелектуальної власності на нього Позивачу; інформувати Позивача про хід надання послуг та надавати Позивачу звіт за кожним етапом розробки згідно Додатку № 1, Додатку № 2 до Договору; передати Позивачу вихідний текст на аркушах паперу сторінок 8-10, або на USB носії (фрагмент вихідного тексту (коду), фрагмент лістингу комп`ютерної програми) в обсязі, необхідному для ідентифікації програми (кінцевого продукту); передати Позивачу настанову щодо використання програми (кінцевого продукту).

Згідно пункту 4.2 Договору: Позивач зобов`язався: своєчасно надавати Відповідачу всю інформацію, документи та інші відомості, необхідні виконавцю для належного виконання зобов`язань цього Договору; термін їх надання може бути узгоджений сторонами і вказаний в Технічному завданні; своєчасно, в передбачені цим Договором терміни, і в повному обсязі оплачувати послуги Відповідача; в установлені цим Договором терміни здійснювати приймання виконаних Відповідачем послуг.

Пунктами 5.1-5.6 Договору визначено, що: ціна Договору встановлена в Додатку № 1 є остаточною та не може бути змінена Відповідачем; оплата Позивачем послуг здійснюється частинами на протязі дії всього Договору на основі проміжних рахунків та акту здачі приймання послуг; на кожний проміжний результат послуг Позивачу видається проміжний рахунок із зазначеною сумою оплати; за виконану роботу Позивач зобов`язався оплатити рахунки у розмірі, зазначеному у Технічному завданні (Додаток №1 до Договору); ціна послуг за цим Договором включає всі витрати Відповідача, пов`язані з виконанням його зобов`язань за цим Договором; вартість послуг визначається згідно з фактичними обсягами наданих послуг відповідно до чинного Технічного завдання, з яким Позивач ознайомлений при укладенні цього Договору і згоден керуватися ним при виконанні Договору; оплата послуг проводиться Позивачем на основі проміжних рахунків та підписаного сторонами Акту здачі приймання послуг, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Відповідача або готівковим розрахунком, протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання виставлених Відповідачем проміжних рахунків на підставі затверджених Позивачем звітів і підписаного сторонами акту здачі приймання послуг.

Згідно пункту 6.1 Договору, створення кінцевого продукту Відповідачем здійснюється у відповідності з термінами, зазначеними у Додатку № 1 та іншими умовами виконання послуг, погодженими сторонами в цьому Договорі. Відповідач інформує Позивача про завершення робіт, після чого для перевірки функціонування створеного кінцевого продукту сторони здійснюють тестування роботи кінцевого продукту за взаємно погодженим алгоритмом і в погодженому порядку.

Пунктом 8.5 Договору визначено, що у випадку невідповідності технічним характеристикам, технологічним вимогам кінцевого продукту на момент здачі-приймання послуг, а також протягом гарантійного строку обслуговування, Відповідач зобов`язався усунути усі виявлені недоліки та/або невідповідності технічним характеристикам своїми силами і за власний рахунок протягом гарантійного строку обслуговування. У випадку неспроможності Відповідача виправити недоліки та/або невідповідності кінцевого продукту технічним характеристикам, технологічним вимогам, визначеним Додатком № 2 до Договору протягом гарантійного строку обслуговування, Відповідач зобов`язався повернути Позивачу грошові кошти, сплачені за всі етапи розробки та відшкодувати завдані Позивачу збитки за вимогою Позивача. Під "невідповідністю технічним характеристикам, технологічним вимогам Кінцевого продукту" розуміється: програма або ж одна з її складових не може бути запущена через мобільні пристрої та комп`ютер; програма або окремі її складові не підтримують алгоритм дій користувача програми, що визначений Додатком № 2 до Договору.

Відповідно до пунктів 9.1 та 9.3 Договору: за невиконання та (або) неналежне виконання зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України; у випадку порушення строків передачі кінцевого продукту Позивачу в строки, встановлені Додатком № 1 до цього Договору, Відповідач сплачує Позивачу штраф в розмірі 10 % від загальної вартості Договору.

Відповідно до пункту 10.1 Договору, термін дії цього Договору починає свій перебіг з моменту підписання цього Договору та закінчується після виконання сторонами своїх обов`язків, засвідчених Актом здачі-приймання послуг.

Відповідно до Технічного завдання на комп`ютерну програму "TAXI 1551", що включає Технічне завдання на розробку сервісу "TAXI 1551" та Технічне завдання на розробку додатку "TAXI 1551" для клієнтів, водіїв, диспетчерів та адміністратора (Додаток № 1 до Договору), загальна вартість послуг за Договором становить 12 000 дол. США, що в еквіваленті складає 320 393 грн 76 коп. за офіційним курсом НБУ станом на 14 лютого 2018 року.

Технічне завдання на розробку додатку TAXI 1551 - для клієнтів, водіїв, диспетчерів та адміністратора містить такі етапи:

· Етап проектування: збір необхідної інформації затвердження технічного завдання, уточнення деталей. Підготовка необхідного обладнання для розробки додатку. Термін завершення та передачі Відповідачем послуг Позивачу - протягом 10 робочих днів від дати підписання Договору сторонами. Вартість послуг - 1500 дол. США, що в еквіваленті складає 40 049 грн 22 коп. за офіційним курсом НБУ станом на 14 лютого 2018 року (передоплата);

· Розробка додатку для Позивача мобільний додаток "TAXI 1551": створення макетів зовнішнього вигляду додатку; розробка функціоналу головної сторінки додатку. Підключення та синхронізація з Google Maps; створення логіки визначення вартості поїздки. Підключення та налаштування безготівкової оплати та оплати через QR код; розробка функціоналу меню, налаштувань клієнта, розробка функціоналу обміну повідомленнями з водієм. Термін завершення та передачі Відповідачем послуг Позивачу- 19 березня 2018 року. Вартість послуг 3000 доларів США, що в еквіваленті складає 80 098 грн 44 коп. за офіційним курсом НБУ станом на 14 лютого 2018 року;

· Розробка додатку для водія мобільний додаток "TAXI 1551": створення макетів зовнішнього вигляду додатку; розробка функціоналу головної сторінки додатку. Синхронізація з додатком для диспетчера, виведення замовлень на головний екран додатку; розробка функціоналу статусів водія під час замовлення та відпочинку; розробка функціоналу обміну повідомлень між водієм та клієнтом, клієнтом та диспетчером. Функціонал кнопки SOS; розробка меню додатку та налаштувань. Термін завершення та передачі Відповідачем послуг Позивачу 23 квітня 2018 року. Вартість послуг 3000 доларів США, що в еквіваленті складає 80 098 грн 44 коп. за офіційним курсом НБУ станом на 14 лютого 2018 року;

· Розробка додатку для диспетчера та адміністратора таксомоторної служби, веб-сервіс "TAXI 1551": створення макетів зовнішнього вигляду додатку; розробка функціоналу головної сторінки додатку. Функціонал прийому та розміщення замовлень в ефірі, підключення Google Maps; розробка сторінки замовлень, фільтрація замовлень, налаштування; розробка функціоналу довідників, реєстрації та налаштування водіїв, автомобілів, диспетчерів, оплати; розробка звітності та статистики; синхронізація з додатком для водіїв. Термін завершення та передачі Відповідачем послуг Позивачу 1 червня 2018 року. Вартість послуг 3000 доларів США, що в еквіваленті складає 80 098 грн 44 коп. за офіційним курсом НБУ станом на 14 лютого 2018 року;

· Тестування додатків. Мануальне та автоматичне тестування. Правки. Тестування, перевірка роботи комп`ютерної програми "TAXI 1551". Термін завершення та передачі Відповідачем послуг Позивачу 29 червня 2018 року. Вартість послуг 1500 доларів США, що в еквіваленті складає 40 049 грн 22 коп. за офіційним курсом НБУ станом на 14 лютого 2018 року (передоплата).

Сторони затвердили Проміжний результат послуг від 19 лютого 2018 року (том 1, а.с. 22), відповідно до якого, Позивач підтверджує, що інформаційно технологічні послуги були надані повною мірою та вчасно. У вказаному проміжному результаті послуг зазначено, що Відповідачем були надані такі інформаційно технологічні послуги як: збір необхідної інформації, затвердження технічного завдання, уточнення деталей; підготовка необхідного обладнання для розробки, установка та налаштування програмного оточення проекту; розробка архітектури проекту, планування кількості та тривалості етапів (спринтів). Загальна вартість послуг становить: 1500 дол. США, що в еквіваленті складає 40 049 грн 22 коп. за офіційним курсом НБУ станом на 14 лютого 2018 року.

Позивач сплатив кошти за інформаційно технологічні послуги згідно Договору на рахунок Відповідач на загальну суму 240 295 грн 32 коп. відповідно до таких товарних чеків: № 1 від 19 лютого 2018 року 40 049 грн 22 коп. (що в еквіваленті складає 1500,00 дол. США); № 2 від 19 березня 2018 року 40 049 грн 22 коп. (що в еквіваленті складає 1500,00 дол. США); № 3 від 20 березня 2018 року 40 049 грн 22 коп. (що в еквіваленті складає 1500,00 дол. США); № 4 від 23 квітня 2018 року 40 049 грн 22 коп. (що в еквіваленті складає 1500,00 дол. США); № 5 від 24 квітня 2018 року 40 049 грн 22 коп. (що в еквіваленті складає 1500 дол. США); № 6 від 1 червня 2018 року 40 049 грн 22 коп. (що в еквіваленті складає 1500 дол. США; том 1, а.с. 16-21).

Позивач звернувся до Відповідача з вимогою від 25 лютого 2020 року в якій просив припинити порушення умов Договору, виконати взяті на себе відповідно до Договору зобов`язання протягом трьох місячного терміну з дня отримання листа (том 1, а.с. 27).

Позивач звернувся до Відповідача рекомендованим листом від 27 лютого 2020 року в якому просив припинити порушення умов Договору, виконати взяті на себе відповідно до Договору зобов`язання.

Відповідач листом від 27 лютого 2020 року у відповідь на вимогу від 27 лютого 2020 року, щодо припинення порушення умов Договору, запропонував Позивачу варіанти врегулювання складеної конфліктної ситуації. При цьому, у вказаному листі зазначено про затримку виконання Договору (яка була спровокована, як зі сторони Відповідача, так і зі сторони Позивача) та затримку передачі програмного продукту (том 1, а.с. 25).

Враховуючи, що Відповідач припустився прострочення виконання зобов`язань відповідно до Договору, Позивач, звернувся до суду за захистом порушеного, на його думку права, з позовом про розірвання Договору та стягнення коштів.

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції приймає до уваги наступні положення діючого законодавства з урахуванням фактичних обставин справи.

Положеннями статті 20 Господарського кодексу України передбачено, що держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання.

Відповідно до статей 12, 15, 16, 20 Цивільного кодексу України, особа здійснює свої цивільні права, в тому числі право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права, на власний розсуд. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

В силу дії статті 173 Господарського кодексу України господарський договір є однією з підстав виникнення господарських зобов`язань і є обов`язковим для виконання сторонами.

Аналогічні приписи містяться в статті 629 Цивільного кодексу України.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений законом чи договором строк, однобічна відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Згідно зі статтею 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковий для виконання сторонами.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у сфері надання послуг на підставі укладеного між ними договору про надання інформаційно-технологічних послуг.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 905 Цивільного кодексу України визначено, що строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 906 Цивільного кодексу України, збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням договору про безоплатне надання послуг, підлягають відшкодуванню виконавцем у розмірі, що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо інший розмір відповідальності виконавця не встановлений договором.

Згідно з статтею 907 Цивільного кодексу України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази в сукупності з вищенаведеною нормативно-правовою базою Законодавства України, колегія суду досліджує доводи та заперечення Відповідача, наведені в апеляційній скарзі, які зводяться до того, що судом першої інстанції безпідставно стягнуто кошти та розірвано спірний Договір, колегія суддів зауважує наступне.

Частиною 1 статті 25 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що апеляційні господарські суди переглядають в апеляційному порядку судові рішення місцевих господарських судів, які знаходяться у межах відповідного апеляційного округу (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного господарського суду).

Колегія суддів констатує, що статтею 269 Господарського процесуального кодексу України визначено, що: суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї; суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З урахуванням меж розгляду справи судом апеляційної інстанції, визначених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд здійснює перегляд справи за наявними у ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зважаючи на заперечення Відповідача, наведені в апеляційній скарзі, щодо того, що кінцевий продукт комп`ютерна програма який повинен був бути визначений у Додатку № 2, який не підписаний сторонами, а відтак знаходиться на стадії розроблення, і що ніби-то позбавляє Відповідача визначити кінцевий термін робіт та вимоги до такого продукту, а в цілому вказує на відсутність підстав для стягнення коштів, то апеляційний господарський судом зауважує наступне.

Для з`ясування питання чи реалізовані в програмному продукті (програмному коді) комп`ютерної програми "ТАХІ 1551" функції, передбачені технічним завданням Додатку № 1 до Договору 001, ухвалою Господарського суду Рівненської області від 2 березня 2021 року, за клопотанням Відповідача, призначено у справі судову комп`ютерно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено наступне питання:

"Чи реалізовані у даному програмному продукті (програмному коді) комп`ютерної програми "ТАХІ 1551" функції, передбачені технічним завданням додатку № 1 до Договору 001 із зазначенням хронології створнення даного програмного продукту?"

Згідно з висновком експерта № СЕ-19/114-21/21235-КТ від 30 червня 2022 року за результатами проведення судової комп`ютерно технічної експертизи (том 1, а.с. 219-221) встановлено:

"У даних програмних продуктах, а саме: client.apk, driver.apk, dispetcher_administrators_ client.apk, сервісу "TAXI 1551" більшість функцій не реалізовані, передбачені технічним завданням додатку № 1 до Договору № 001 із зазначенням хронології створення даного програмного продукту".

Позивачем на виконання умов укладеного Договору сплачено грошові кошти на загальну суму 240 295 гн 32 коп. (том 1, а.с. 16-21), що в еквіваленти на час оплати складало 9000 доларів США. За кожним проміжним етапом, який мав би бути виконаний Відповідачем, Позивачем було оплачено послуги згідно графіку (том 1, а.с. 13). В той же час, Відповідачем після перших етапів виконання робіт почав затягування виконання Договору в повному обсязі, та як свідчить лист Відповідача від 27 лютого 2020 року останні йпропонував Позивачу збільшення ціни Договору, хоча предмет Договору не змінився і обсяги робіт залишились такими ж, які були обумовлені сторонами при укладенні Договору (докази будь-яких змін цін та предмету Договору не долучені Відповідачем до даного листа).

Згідно пункту 4.1.6 Договору, на Відповідача покладено обов`язок інформувати Позивача про хід надання послуг та надавати Позивачу звіт за кожним етапом розробки.

При цьому, Відповідачем відповідно до пункту 4.1.6 Договору не проводилось інформування Позивача про хід надання послуг та не надавався звіт за кожним етапом розробки згідно Додатку №1 до Договору.

З матеріалів спарви вбачається, що єдиним актом Відповідач відзвітувався про проміжний результат послуг від 19 лютого 2018 року, який включав в себе збір необхідної інформації, уточнення деталей та інші підготовчі дії. Відповідачем не виконані свої зобов`язання за Договором, оскільки станом на час звернення до суду з позовом роботи не були виконані та не передані за Актом здачі - приймання послуг, відповідно до пункту 2.2 Договору.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, долученими до матеріалів справи встановлено, що між сторонами укладено Договір про надання інформаційно - технологічних послуг, за умовами якого Відповідач зобов`язувався надати інформаційно-технологічні послуги, обумовлені розділом 3 і на виконання якого Позивачем сплачено 240 295 грн 32 коп..

Разом з тим, Відповідачем не долучено до матеріалів справи та не спростовано позицію Позивача щодо невиконання умов Договору, оскільки послуги в повному обсязі не надані, кінцевий продукт - не створено. Крім того, згідно висновку експерта в галузі дослідження комп`ютерної техніки та програмних продуктів, у виконаних Відповідачем продуктах більшість функцій, передбачених технічним завданням Додатку № 1 до Договору, не реалізовані, що свідчить про істотне порушення Договору з боку останнього.

В той же час, скаржник зазначає в апеляційній скарзі, що сторонами не дотримано вимог щодо обов`язкової письмової форми додатків до Договору (а саме Додатку № 2) і щодо наявності згоди щодо усіх істотних умов Договору, однак колегія суду вважає такі доводи безпідставними з огляду на таке. Укладеним між сторонами умовами Договором не було визначено обов`язку Позивача розробляти Додаток №2 до Договору, оскільки Позивач не є спеціалістом у сфері розроблення комп`ютерних програм. Сам же Відповідач не заперечує, що йому направлявся у лютому 2020 року для підписання Додаток №2 (том 1, а.с. 25), однак Відповідач не підписав даного додатку, не надав своїх заперечень. Попри відсутність підписаного сторонами Додатку № 2 Відповідач приступив до виконання Договору, про що свідчить затверджений сторонами проміжний результат послуг від 19 лютого 2018 року, та що не заперечується і самим Відповідачем в апеляційній скарзі та у листі від 27 лютого 2020 року.

Водночас, аналізуючи умови Договору суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що сторонами узгоджено всі істотні умови Договору, Відповідач не повідомляв про те, що якісь умови є непогодженими та не пропонував свій проект Договору чи певних умов, а тому приступив до виконання Договору та отримував за ним грошові кошти.

Посилання ж Відповідача в апеляційній скарзі про неукладеність оспорюваного правочину, як на підставу для відмови у позові є безпідставними, оскільки, сторони укладаючи Договір у встановленому законом порядку досягли згоди щодо усіх істотних умов, необхідних для такого виду правочину та вчиняли дії, які свідчать про його схвалення (оплата з боку Позивача та прийняття коштів з боку Відповідача, а також виконання певного обсягу робіт з боку Відповідача), тобто вказаний правочин є таким, що відбувся та міг бути виконаним, за умови належного виконання Відповідачем взятих на себе зобов`язань.

При цьому, стаття 204 Цивільного кодексу України закріплює презумпцію правомірності правочину, зокрема, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Це означає, що кожний вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована.

Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватись, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Проте, правомірність правочину може бути оспорена однією зі сторін або іншою заінтересованою особою, а відтак правочин може бути визнаний судом недійсним. Про те відповідно до частини третьої статті 215 Цивільного кодексу України суд може визнати правочин недійсним на підставах, встановлених законом. Тобто, і в цих випадках презумпція правомірності може бути спростована лише за наявності припису закону, що забороняє такі дії.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги щодо того, що укладений сторонами Договір не відноситься до категорії договорів про надання послуг, а є договором підряду, то колегія суду зазначає таке.

Дослідивши умови Договору судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли у сфері надання послуг на підставі укладеного між ними договору саме про надання інформаційно-технологічних послуг.

Згідно зі статтею 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

При цьому предметом договору про надання послуг є вчинення виконавцем певних дій або здійснення певної діяльності. Предметом договору є надання послуг різного роду за завданням замовника. Специфічні характеристики послуги відрізняють її від товару. Для послуги характерна непомітність (її не можна взяти в руки, зберігати, транспортувати, складувати); послуга є невичерпною (незалежно від кількості разів її надання її власні кількісні характеристики не змінюються). Всім послугам властива одна спільна ознака - результату передує здійснення дій, які не мають матеріального змісту, тобто під час надання послуг продається не сам результат, а дії, які до нього призвели. Послуги відрізняються також від робіт. Якщо у зобов`язаннях підрядного типу результат виконаних робіт завжди має речову форму, то у зобов`язаннях про надання послуг результат діяльності виконавця не має речового змісту. Корисний ефект від діяльності з надання послуги полягає не у вигляді певного осяжного матеріального результату, як це має місце при виконанні роботи, а полягає в самому процесі надання послуги. Сама ж послуга споживається у процесі її надання, тому її визначають як діяльність, спрямовану на задоволення будь-яких потреб.

Аналогічна правова позиція наведена і в постанові Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі № 923/1067/19.

Отже, з огляду на зміст Договору, укладеного між сторонами, вказаний договір є саме договором про надання послуг, а доводи апелянта про те, що його переважними умовами є елементи підряду - є безпідставними та надуманими.

За таких обставин, діючи в правовому полі статті 907 Цивільного кодексу України позовні вимоги про розірвання Договору в порядку статті 651 Цивільного кодексу України та стягнення 240 295 грн 32 коп. сплачених Позивачем коштів на виконання умов Договору, є обгрунтованими та підставними, а відтак колегія суду задововолює дані позовні вимоги.

Окрім того, не приймається до уваги і заява Відповідача про застосування наслідків спливу строків позовної давності, встановлених статтею 267 Цивільного кодексу України, оскільки до вимог про розірвання договору та стягнення коштів, встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки, яка на день звернення Позивача до місцевого господарського суду не спливла.

Окрім того, доказами, долученими до матеріалів справи не підтверджено того, що спір в даній справі виник саме з огляду на виконання робіт неналежної якості, оскільки а ні Позивач, а ні Відповідач не вказували про те, що роботи які виконані Відповідачем є неякісними роботами, питання в даній же справі стосується неналежного виконання Відповідачем своїх зобов`язань по Договору, а саме виконання всього комплексу робіт для досягнення кінцевого продукту в обумовлені сторонами строки.

З огляду на все вищевказане суд задовільняє позов в оспореній його частині, а саме в частині стягнення 240295 грн 32 коп. коштів, сплачених на виконаня умов Договору.

Відповідне рішення було прийняте і місцевим господарським судом, відповідно Північно-західний апеляційний господарський суд лишає без змін оспорюване судове рішення, в частині розірвання Договору та стягнення коштів, відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині.

Водночас суд апеляційної інстанції не переглядає рішення в частині відмови в стягненні пені, з огляду на його не оскарження в цій частині у апеляційному порядку.

Таким чином, колегія суддів вважає посилання Позивача, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору та розподілу судових витрат (в тому числі на адвокатські послуги) судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на Позивача, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 269-276, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Сушко Дениса Володимировича на рішення Господарського суду Рівненської області від 29 листопада 2023 року - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Рівненської області від 29 листопада 2023 року в справі №569/18778/20 - залишити без змін.

3. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

5. Справу №569/18778/20 повернути Господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови виготовлено 11 березня 2024 року.

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Бучинська Г.Б.