ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" лютого 2024 р. Cправа № 902/557/23

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Тварковського А.А.,

за участю секретаря судового засідання Данелюк Х.О.,

позивача - Захаренкова А.В.,

у відсутності представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом: Фізичної особи-підприємця Захаренкова Артура Валентиновича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

до: PODYMA IMPORT TRADE EXPORT PODYMA DAVID (вул. Дояздова, 1, м. Требачев, Республіка Польща, 98-355, NIP: , REGON: 386110130)

про стягнення 14 522,69 євро,

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Захаренкова Артура Валентиновича про стягнення з PODYMA IMPORT TRADE EXPORT PODYMA DAVID 14 522,69 євро, обґрунтована неналежним виконанням відповідачем умов Контракту №17.10-2022 від 17.10.2022 в частині оплати вартості поставленої продукції та умов Контракту №17.10-22/1 від 17.10.2022 в частині оплати вартості послуг з транспортування товару.

Територіальна підсудність справи позивачем обрана з підстав визначення за умовами Контрактів, що господарський суд України є виключно компетентним за всіма розв`язаннями спорів, що виникають із контрактних взаємин.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.04.2023 вказану позовну заяву передано на розгляд судді Тварковському А.А.

Ухвалою суду від 01.05.2023 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/557/23 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 26.09.2023 о 10:00 год. Цією ж ухвалою провадження у справі №902/557/23 зупинено до 26.09.2023 у зв`язку із зверненням з клопотанням про вручення судових документів.

Так, доказів наявності у відповідача представництва в Україні позивачем не надано.

Відповідно до ст. 365 Господарського процесуального кодексу України іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Оскільки відповідачем у справі є іноземний суб`єкт господарювання (юридична особа створена за законодавством республіки Польща - PODYMA IMPORT TRADE EXPORT PODYMA DAVID), то до правовідносин щодо повідомлення іноземної сторони про розгляд справи застосовано положення Договору між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах від 24.05.1993.

18.05.2023 до суду від позивача надійшов супровідний лист, до якого додано нотаріально засвідчений переклад документів на польську мову у трьох примірниках.

Суд листом від 25.05.2023 № 902/557/23/796/23 звернувся до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про направлення судового доручення про вручення документів відповідачу через Окружний суд м. Лодзь - Середмістя в Лодзі.

Під час підготовчого провадження у справі, строк якого протокольною ухвалою від 28.09.2023 продовжено на 30 днів на підставі ч. 3 ст. 177 ГПК України, учасники справи скористалися правом на подання заяв по суті спору: відповідачем подано відзив на позовну заяву (вх. № 01-34/8018/23 від 30.08.2024; а.с. 61-64, т. 1), позивачем - відповідь на відзив відповідача (вх. № 01-34/9649/23 від 12.10.2024; а.с. 75-80, т. 1).

Пояснення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, зводяться до заперечення позову в частині стягнення 3600 євро з підстав поставки товару в кількості 8000 кг неналежної якості. При цьому PODYMA IMPORT TRADE EXPORT PODYMA DAVID підтверджує знаходження товару на зберіганні відповідача, стверджуючи про погашення грошового зобов`язання в сумі 6300 євро.

У відповіді на відзив позивач акцентує увагу, що відповідач не виконав умови Контракту №17.10-2022 від 17.10.2022 щодо порядку прийняття товару за якістю, зокрема, не здійснив жодного лабораторного дослідження товару протягом трьох днів з моменту його розвантаження на складі PODYMA IMPORT TRADE EXPORT PODYMA DAVID та не направив позивачу обґрунтованої претензії щодо якості поставленого товару з підтверджуючими доказами. Тому відповідно до умов Контракту поставлений товар є таким, що повністю відповідає усім вимогам щодо його якості та має бути оплачений.

Виконавши завдання підготовчого провадження, судом закрито таку стадію судового процесу та призначено справу до розгляду по суті на 30.01.2024 о 10:00 год. (з визначенням резервної дати 27.02.2024 о 10:00 год.), про що постановлено відповідну ухвалу від 05.12.2023.

У судове засідання ані 30.01.2024, ані 27.02.2024 представник відповідача не з`явився. Поряд з цим судом виконано обов`язок щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення через Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) до Окружного суду м. Лодзь - Середмістя в Лодзі клопотання про вручення судових документів №902/557/231617/23 від 05.12.2023 з додатком ухвали від 05.12.2023 у справі №902/557/23.

На визначений час у судове засідання 27.02.2024 з`явився позивач, який заявлений позов підтримав у повному обсязі з підстав та обставин викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Розглядаючи дану справу, суд, з урахуванням ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" приймає до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Крім того, статтею 15 Гаазької Конвенції про вручення за кордоном судових або позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965 (Україна та Республіка Польща приєднались до цієї Конвенції), зокрема, встановлено, що кожна договірна Держава може заявити, що суддя незалежно від положень частини першої цієї статті може постановити рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку, у разі, якщо виконані всі наступні умови:

a) документ було передано одним із способів, передбачених цією Конвенцією,

b) з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців,

c) не було отримано будь-якого підтвердження, незважаючи на всі розумні зусилля для отримання його через компетентні органи запитуваної Держави.

Враховуючи, належне звернення із судовим дорученням про вручення документів, обізнаність відповідача про судове провадження у справі за фактом подання відзиву на позовну заяву, суд вправі постановити рішення у справі з огляду на приписи ст. 15 Конвенції.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

17.10.2022 між Фізичною особи-підприємцем Захаренковим Артуром Валентиновичем (Продавець, позивач) та PODYMA IMPORT TRADE EXPORT PODYMA DAVID (Покупець, відповідач) укладено Контракт №17.10-2022, відповідно до п.1 якого Продавець продав, а Покупець купив льон коричневий, що іменується надалі Товар, походження Україна.

Ціна однієї тонни льону коричневого 450 (чотириста п`ятдесят) євро. Загальна сума контракту складає 9 900, 00 (дев`ять тисяч дев`ятсот) євро +/- 10% (п.п. 2.1., 2.2. Контракту №17.10-2022).

Пунктом 2.4. Контракту №17.10-2022 сторони погодили, що платіж за товар, що поставляється буде здійснений Покупцем в Євро на користь Продавця банківським переказом на банківський рахунок наступним чином: 100% оплата за товар протягом 2 банківських днів після поставки товару на склад Покупця.

Оплата вважається виконаною в момент надходження грошей на валютний рахунок Продавця. Комісія сплачується за рахунок Покупця (п. 2.6. Контракту №17.10-2022).

Згідно із п. 6.5. Контракту №17.10-2022 у разі затримки оплати товару понад терміни, передбачені Контрактом, Покупець сплачує пеню у розмірі 0,3% від неоплаченої суми за кожен день прострочення платежу та штрафи податкових органів за прострочення розрахунків за експортований товар.

Контракт набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 9.1. Контракту №17.10-2022).

Окрім того, 17.10.2022 між Фізичною особи-підприємцем Захаренковим Артуром Валентиновичем (Виконавець, позивач) та PODYMA IMPORT TRADE EXPORT PODYMA DAVID (Замовник, відповідач) укладено Контракт №17.10-22/1, відповідно до п. 1.1. якого Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе за винагороду надання комплексу послуг з транспортування насіння льону коричневого українського походження, яке іменується надалі "Послуги", у кількості 22 (двадцять дві) +/- 10% метричних тонн.

Згідно із п.п. 2.1., 2.2. Контракту №17.10-22/1 ціна транспортування насіння льону коричневого за одну тонну: 245 (двісті сорок п`ять) Євро. Загальна вартість договору за умови виконання п. 1.1. у зазначеній кількості, становить 5390 (п`ять тисяч триста дев`яносто) +/- 10% Євро.

Пунктом 5.1. Контракту №17.10-22/1 сторони погодили, що платіж за надані Послуги буде здійснено Замовником у Євро на користь Виконавця банківським переказом на банківський рахунок Виконавця наступним чином: 100% оплата за послуги протягом 1-го банківського дня після доставки товару на склад покупця; факт доставки Товару на склад Покупця. Покупцем у CMR ставиться позначка, що підтверджує доставку товару.

У разі затримки оплати доставки товару понад строки, передбачені контрактом, Замовник сплачує штрафні санкції у розмірі 0,3% від неоплаченої суми за кожен день прострочення платежу та штрафи податкових органів за прострочення розрахунків за надані Послуги (п. 5.5. Контракту №17.10-22/1).

Цей Контракт набирає чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання його умов обома сторонами (п. 8.2. Контракту №17.10-22/1).

Пунктом 8.1. Контракту №17.10-2022 та п. 7.1. Контракту №17.10-22/1 сторони погодили, що якщо між Продавцем та Покупцем виникають розбіжності чи суперечки щодо цього Контракту, то Сторони прагнуть врегулювати їх мирним шляхом. Контрактні взаємини підлягають українському праву. Місце виконання України. Господарський суд України є виключно компетентним за всіма розв`язаннями спорів, що виникають із контрактних взаємин.

На виконання умов вищевказаних Контрактів позивача поставив відповідачу обумовлений товар кількістю 22 000 кг на суму 9 900 євро, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) №221019 від 19.10.2022 та вантажною митною декларацією UA101020/2022/038474 від 20.10.2022.

Відповідно до відмітки у графі 24 міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) №221019 від 19.10.2022 товар було розвантажено на складі відповідача 28.10.2022.

Факт отримання товару відповідач підтверджує за змістом відзиву на позовну заяву.

В силу п. 2.4. Контракту №17.10-2022 зобов`язання відповідача з оплати поставленого товару виникло 02.11.2022, а в силу п. 5.1. Контракту №17.10-22/1 зобов`язання з оплати вартості доставки виникло 01.11.2022.

Як підтверджується банківською випискою по особовому рахунку позивача, 27.12.2022 від PODYMA IMPORT TRADE EXPORT PODYMA DAVID надійшло зарахування 6 300 євро на оплату вартості поставленого товару.

Несплата відповідачем решти вартості поставленого товару на суму 3 600 євро та вартості доставки такого товару в сумі 5 390 євро слугувала підставою для звернення позивача із відповідним позовом до суду.

З огляду на встановлені обставини справи, суд враховує таке.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 365 ГПК України іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Стаття 366 ГПК України визначає, що підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 5 Закону України "Про міжнародне приватне право" встановлено, що у випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин. Вибір права має бути явно вираженим або прямо випливати з дій сторін правочину, умов правочину чи обставин справи, які розглядаються в їх сукупності, якщо інше не передбачено законом. Вибір права може бути здійснений щодо правочину в цілому або його окремої частини. Вибір права або зміна раніше обраного права можуть бути здійснені учасниками правовідносин у будь-який час, зокрема, при вчиненні правочину, на різних стадіях його виконання тощо.

Частиною 1 ст. 43 Закону України "Про міжнародне приватне право" передбачено, що сторони договору згідно із статтями 5 та 10 цього Закону можуть обрати право, що застосовується до договору, крім випадків, коли вибір права прямо заборонено законами України. Право, що застосовується до договору, охоплює, в тому числі права та обов`язки сторін; виконання договору; наслідки невиконання або неналежного виконання договору (ст. 47 вказаного Закону).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" встановлено, що суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України.

Як уже зазначалося, територіальна підсудність справи позивачем обрана з підстав визначення за умовами Контрактів, що господарський суд України є виключно компетентним за всіма розв`язаннями спорів, що виникають із контрактних взаємин.

Отже, судом встановлено договірне погодження сторонами розгляду цієї справи в Господарському суді Вінницької області, враховуючи місцезнаходження позивача.

За своєю правовою природою правовідносини між позивачем та відповідачем в межах даного спору врегульовано положеннями Цивільного кодексу України про купівлю - продаж, враховуючи укладений між сторонами Контракт №17.10-2022 від 17.10.2022 та про надання послуг, враховуючи укладений між сторонами Контракт та №17.10-22/1 від 17.10.2022.

Згідно із ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Як передбачено п. 2 ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст. 632 ЦК України).

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно із ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Частиною 1 ст. 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ч. 3 ст. 538 Цивільного кодексу України у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Як підтверджується матеріалами справи та не спростовано відповідачем, ним в порушення прийнятих на себе зобов`язань за Контрактом №17.10-2022 не було здійснено остаточної оплати вартості поставленого позивачем товару на суму 3 600 євро, враховуючи, що загальна вартість поставки склала 9 900 євро та відповідач за поставлений товар розрахувався частково на суму 6300 євро. Водночас зобов`язання з оплати вартості поставленого товару в силу п. 2.4. Контракту №17.10-2022 виникло 02.11.2022.

Крім того, матеріали справи не містять доказів сплати вартості доставки товару на суму 5 390 євро (п. 2.2. Контракту №17.10-22/1) та в силу п. 5.1. Контракту №17.10-22/1 зобов`язання з оплати вартості доставки виникло 01.11.2022. Водночас суд враховує позицію, викладену у постанові КГС ВС від 08.06.2022 у справі №913/618/21, що доказувати факт здійснення відповідачем оплати заборгованості, заявленої позивачем до стягнення, має саме відповідач, а не позивач.

За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову в частині стягнення основного боргу на загальну суму 8 990 євро (3 600 євро за Контрактом №17.10-2022 та 5 390 євро за Контрактом №17.10-22/1).

Заперечення ж відповідача щодо поставки неякісного товару на суму 3 600 євро не знаходять свого підтвердження матеріалами справи, позаяк пунктом 5.6. Контракту №17.10-2022 сторони погодили, що заперечуючи належну якість товару Продавець протягом не більше 3 (трьох) днів з дати поставки має направити претензію Продавцю за результатами незалежної експертизи. Однак матеріали справи такого звернення не містять та викладені у відзиві заперечення PODYMA IMPORT TRADE EXPORT PODYMA DAVID взагалі не підтверджено жодними доказами.

Окрім основного боргу, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 5 532,69 євро пені внаслідок прострочення виконання зобов`язання зі сплати вартості поставленого товару та зі сплати послуг на його доставку.

Згідно із п. 3 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За приписами ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

У відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно із п. 6.5. Контракту №17.10-2022 сторони погодили, що у разі затримки оплати товару понад терміни, передбачені Контрактом, Покупець сплачує пеню у розмірі 0,3% від неоплаченої суми за кожен день прострочення платежу та штрафи податкових органів за прострочення розрахунків за експортований товар.

У разі затримки оплати доставки товару понад строки, передбачені контрактом, Замовник сплачує штрафні санкції у розмірі 0,3% від неоплаченої суми за кожен день прострочення платежу та штрафи податкових органів за прострочення розрахунків за надані Послуги (п. 5.5. Контракту №17.10-22/1).

Дослідивши здійснений позивачем розрахунок пені (за період прострочення з 03.11.2022 до 27.12.2022 на суму основного боргу 9 900 євро та з 28.12.2022 до 17.04.2023 на суму 3 600 євро - за умовами Контракту №17.10-2022; за період прострочення з 02.11.2022 по 17.04.2023 на суму 5 390 євро), дійшов висновку що розрахунок позивача перебуває в межах розрахунку суду.

Отже, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача 5 532,69 євро пені.

За змістом ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом кожній стороні була надана розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, скористатись іншими процесуальними правами.

Згідно із ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, факт існування заборгованості відповідача перед позивачем слідує з умов укладених між сторонами Контрактів, положень чинного законодавства та підтверджується матеріалами справи.

Заперечення ж відповідача не знайшли доказового підтвердження матеріалами справи.

За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позову повністю.

Також суд враховує позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 16.01.2019 у справі №373/2054/16-ц, згідно якої гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, не суперечить чинному законодавству. Крім того, висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №761/12665/14-ц (провадження №14-134цс18), від 16.01.2019 у справі №373/2054/16-ц (провадження №14-446цс18) та від 23.10.2019 у справі №723/304/16-ц (14-360цс19).

Що стосується можливості і порядку визначення в рішенні суду еквівалента суми боргу в національній валюті, то Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі №761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18) вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який може бути виконаний примусово. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Враховуючи викладене, правомірним є стягнення суми боргу у Євро, як викладено позивачем у прохальній частині позовної заяви.

В силу приписів п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, у зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача в сумі 217,86 євро (відповідно ставки судового збору, виходячи з еквіваленту заборгованості в гривні станом на дату подання (8 804,55 грн).

Визначаючись щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16).

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

За змістом ч. 3 ст. 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Як слідує з матеріалів справи, 12.04.2023 між Адвокатом Ковалем Тарасом Івановичем (Адвокат) та Фізичною особою-підприємцем Захаренковим Артуром Валентиновичем (Клієнт) укладено Угоду про надання правової допомоги на представництво інтересів Клієнта у справі за позовом Клієнта до PODYMA IMPORT TRADE EXPORT PODYMA DAVID про стягнення заборгованості.

Пунктом 3 Угоди про надання правової допомоги від 12.04.2023 сторони погодили, що Клієнт зобов`язується оплатити правову допомогу адвоката (гонорар) в розмірі 200 (двісті) євро, який сплачується в українських гривнях по офіційному курсу НБУ на день сплати. Розмір гонорару за цією Угодою є фіксованим і не залежить ні від обсягу виконаної адвокатом роботи, ні часу, витраченого адвокатом на виконання своїх зобов`язань, ні від результатів вирішення спору.

Як підтверджується платіжною інструкцією №57 від 17.04.2023, позивач сплатив Адвокату 8 084 грн за надання правничої допомоги.

Окрім того, матеріали справи містять копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АВ №1072452 від 20.04.2023 на представництво інтересів позивача адвокатом Ковалем Тарасом Івановичем.

Згідно із чч. 1-2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Частиною 4 ст. 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

У п. 169 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 висловлено правову позицію, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду по справі №908/2702/21 від 12.01.2023 викладено висновок, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд може з власної ініціативи застосовувати критерії, що визначені у частинах п`ятій-сьомій статті 129 ГПК України.

Так, за приписами ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Враховуючи зміст норм статей 3, 11, 15 Господарського процесуального кодексу України питання про співмірність заявлених позивачем до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу має вирішуватись із застосуванням критеріїв пропорційності та розумності, керуючись принципом верховенства права.

Відповідачем не подано клопотання про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката, а також доказів, котрі могли б підтвердити неспівмірність таких витрат, поряд з цим підстави для застосування критеріїв, що визначені у частинах п`ятій-сьомій статті 129 ГПК України, на переконання суду, відсутні.

Отже, суд приходить до висновку про обґрунтованість витрат позивача на професійну правничу допомогу в сумі 200 євро (8 084 грн за офіційним курсом НБУ на дату подання позову).

У відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи задоволення позову у справі №902/557/23 повністю, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 200 євро.

Керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 126, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з PODYMA IMPORT TRADE EXPORT PODYMA DAVID (вул. Дояздова, 1, м. Требачев, Республіка Польща, 98-355, NIP: , REGON: 386110130) на користь Фізичної особи-підприємця Захаренкова Артура Валентиновича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 8 990 євро - основного боргу; 5 532,69 євро - пені; 217,86 євро - витрат на сплату судового збору та 200 євро - витрат на професійну правничу допомогу.

3. Згідно із приписами ч.1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

4. Відповідно до положень ч.1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Примірник повного судового рішення надіслати сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та на відомі суду адреси електронної пошти: позивача - ІНФОРМАЦІЯ_3; представника позивача Коваля Т.І. - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Повне рішення складено 08 березня 2024 р.

Суддя А.А. Тварковський

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу - АДРЕСА_2

3 - відповідачу - вул. Дояздова, 1, м. Требачев, Республіка Польща, 98-355.