УХВАЛА

м. Київ

12.03.2024Справа № 910/5329/23

Суддя Господарського суду міста Києва Князьков В.В., розглянувши заяву Дніпровського відділу державної виконавчої служби м.Київ Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) про видачу дублікату судового наказу

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобинський м`ясокомбінат"

до Фізичної особи-підприємця Драч Катерини Олександрівни

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Драч Катерини Олександрівни заборгованості в розмірі 34 603, 82 грн за заявою від 16.11.2021 про приєднання до договору поставки № 46028

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Глобинський м`ясокомбінат" звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Драч Катерини Олександрівни заборгованості в розмірі 34 603, 82 грн за заявою від 16.11.2021 про приєднання до договору поставки №46028.

10.04.2023 Господарським судом міста Києва було видано судовий наказ про:

- стягнення з Фізичної особи-підприємця Драч Катерини Олександрівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобинський м`ясокомбінат" (39000, обл. Полтавська, р-н Глобинський, м. Глобине, вул. Володимирівська, будинок 228; ідентифікаційний код 25167451) заборгованості в розмірі 34 603 (тридцять чотири тисячі шістсот три) грн 82 коп. за заявою від 16.11.2021 про приєднання до договору поставки № 46028;

- стягнення з Фізичної особи-підприємця Драч Катерини Олександрівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобинський м`ясокомбінат" (39000, обл. Полтавська, р-н Глобинський, м. Глобине, вул. Володимирівська, будинок 228; ідентифікаційний код 25167451) судових витрат в сумі 268 (двісті шістдесят вісім) грн 40 коп.

07.03.2024 на адресу Господарського суду міста Києва надійшла заява Дніпровського відділу державної виконавчої служби м.Київ Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) про видачу дублікату судового наказу. У вказаній заяві вказано, що 10.10.2023 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби м.Київ Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) надійшов виконавчий документ у справі №910/5329/23, а постановою від 11.10.2023 означений судовий наказ було повернуто стягувану без виконання. Проте, при здійснення поштового пересилання судовий наказ було втрачено.

Розпорядженням №01.3-16/612/24 від 07.03.2024 керівника апарату Господарського суду міста Києва, з огляду на звільнення судді Баранова Д.О., призначено проведення повторного автоматизованого розподілу матеріалів судової справи №910/5329/23.

Згідно протоколу від 07.03.2024 повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа №910/5329/23 передана на розгляд судді Князькову В.В.

Розглянувши заяву Дніпровського відділу державної виконавчої служби м.Київ Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ), суд дійшов висновку щодо наявності достатніх підстав для їх задоволення. При цьому, суд виходить з такого.

Відповідно до ст.1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року N18-рп/2012; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року N11-рп/2012.

Згідно з мотивувальною частиною рішення №16-рп/2009 від 30.06.2009р. Конституційного Суду України виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Виходячи з того, що згідно зі ст.1 Конституції України Україна є правовою державою, обов`язковість виконання судових рішень є обов`язковою гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

Отже, з системного аналізу наведеного вище полягає, що виконання судового рішення є однією з основоположних засад здійснення державою правозахисної функції.

Частиною 1 ст.147 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Як вказано у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Глоба проти України" № 15729/07 від 05.07.2012, пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

За приписами п.19.4 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Враховуючи пояснення Дніпровського відділу державної виконавчої служби м.Київ Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) щодо втрати виконавчого документа по справі, суд дійшов висновку щодо задоволення заяви позивача про видачу дубліката судового наказу від 10.04.2023 по справі №910/5329/23.

Керуючись ст. 234, пунктом 19.4 частини першої розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити заяву Дніпровського відділу державної виконавчої служби м.Київ Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) про видачу дублікату судового наказу.

2. Видати дублікат судового наказу від 10.04.2023 по справі №910/5329/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її проголошення (підписання).

Повний текст ухвали складено та підписано 12.03.2024.

Суддя В. В. Князьков