ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.02.2024 Справа № 917/1664/23

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Продекс Південь», 65045, м. Одеса, вул. Катериненська, 37, оф. 42-43, ,

до Фермерського господарства «Жито-3», 37300, Полтавська обл., м. Гадяч, вул. Вокзальна, 1, ,

про cтягнення грошових коштів

за зустрічною позовною заявою Фермерського господарства «Жито-3», 37300, Полтавська обл., м. Гадяч, вул. Вокзальна, 1, ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Продекс Південь», 65045, м. Одеса, вул. Катериненська, 37, оф. 42-43, ,

про cтягнення грошових коштів

Суддя Мацко О.С.

Секретар Токар А.В.

Представники: згідно протоколу судового засідання (в режимі відеоконференції)

Ухвалою від 12.09.2023р. відкрито провадження у справі, визнано справу малозначною, вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті спору. 03.10.2023р. до суду надійшов відзив на позовну заяву, а також зустрічна позовна заява, 06.10.23р. відзив на зустрічну позовну заяву. Ухвалою від 16.10.2023р. зустрічна позовна заява ФГ «Жито 3» до ТОВ «Продекс Південь» була прийнята до спільного розгляду з первісним позовом, суд перейшов до розгляду справи у загальному позовному провадженні, призначив підготовче засідання у справі. Також було задоволено заяви представників обох сторін про участь у засіданнях в режимі відеоконференції. 13.11.2023р. від ФГ «Жито 3» надійшла відповідь на відзив на зустрічний позов, 21.11.23р. заперечення (від ТОВ «Продекс Південь»).

Протокольною ухвалою від 06.12.2023р. закрито підготовче провадження у справі, призначено до розгляду по суті на 30.01.24р. У зв"язку з неможливістю проведення засідання з технічних причин у цей день, що було відображено в ухвалі від 30.01.24р., засідання відкладено на 06.02.2024р., після чого оголошено протокольною ухвалою перерву до 29.02.2024р. У судовому засіданні 29.02.2024р., що відбулося за участю обох сторні (в режимі відеоконфренції) суд закінчив розгляд справи по суті, оголосив вступну та резолютивну частини рішення, роз"яснив строк і порядок його оскарження.

Позовні вимоги за первісним позовом обґрунтовані неналежним виконанням з боку відповідача ФГ «Жито 3» умов укладеного між сторонами договору №2023-04/1-ТЕО від 10.04.2023р. про надання послуг з організації перевезень вантажіів у власних вагонах та проведення розрахунків за надані послуги, пов"язані з цими перевезеннями, в частині оплати за надані послуги. Зустрічний позов мотивовано тим, що договір порушено саме Експедиторонм ТОВ «Продекс Південь», чим завдано клієнту (ФГ «Жито 3») збитків.

Перелік доказів, наданих позивачем за первісним позовом: договір №2023-04/1-ТЕО з додатками, залізничні накладні від 14.04.2023р., 17.04.2023р., 18.04.2023р., рахунок на оплату №70 від 19.04.2023р., Акт надання послуг №78 від 30.04.2023р., претнзія від 13.07.2023р. з доказами напарвлення і отримання іншою стороною і ін.

Перелік доказів, наданих ФГ "Жито 3": договір поставки №3043/2022 від 10.04.23р., лист ТОВ СП "Нібулон", договір поставки з ТОВ "Солагро" від 28.04.2023р., договір поставки з ТОВ "Пирятинський делікатес" від 16.06.2023р., претензія від 02.06.2023р. з доказами направлення, претнзія від 05.07.2023р., заява про зарахування зустрічних однорідних вимог від 02.08.2023р. з доказами відправлення та отримання, платіжне доручення №6128 від 03.05.2023р., платіжні інструкції і ін.

Судом на підставі матеріалів справи встановлено наступне:

10.04.2023р. між сторонами по справі було укладено договір №2023-04/1-ТЕО про надання послуг з організації перевезень вантажіів у власних вагонах та проведення розрахунків за надані послуги, пов`язані з цими перевезеннями (а.с.3-7, том 1).

За цим договором Експедитор (позивач) зобов`язується за плату, за рахунок та за дорученням клієнта виконати або організувати виконання визначених цим договором послуг, пов`язаних з організацією перевезень вантажів у вагонах, які належать йому на праві власності чи на іншому праві (вагони призначені для перевезення зкрнових та олійних культур, продуктів переробки олійних культур). Розмір винагороди (оплати) за організацію перевезень вантажів у вагонах та перелік послуг узгоджується сторонами та встановлюється в протоколах узгодження договірної ціни (додаток 1).

Договором, серед іншого, передбачено обов"язки Клієнта:

- Підписати акт виконаних робіт. У разі незгоди Клієнта з актом, клієнт зобов`язаний протягом 5 робочих днів з дня його отримання направити/надати Експедитору лист із зазначенням мотивованих причин відмови від підписання. У разі ненадання відповіді експедитору у зазначений термін послуги вважаються наданими експедитором якісно і в повному обсязі, а акт виконаних робіт вважається акцептованим (п.2.2.20).

- П.3.2: Оплата послуг відповідно до договору здійснюється клієнтом у національній валюті України на умовах 100% попередньої оплати на підсаві рахунку, виставленого Експедитором протягом 3 банківських днів з дати отримання клієнтом повідомлення про дислокацію вагонів, а саме про направлення вагонів на станцію призначення (навантаження).

- Загальна ціна договору визначається сторонами в протоколах погодження договірної ціни, які є невід"ємною частиною цього договору та додаткових угодах. Зміна вартості послуг (ціни) оформлюється сторнами шляхом підписання відповідної додаткової угоди до цього договору або чергового протоколу погодження договірної ціни (п.3.4.2).

- Акти виконаних робіт оформлюються сторонами щомісяця, не пізніше останнього дня звітного місяця. Не пізніше 15 числа місяця, наступного за місяцем надання послуг, Експедитор надає клієнту рахунки, акти виконаних робіт за надан послуги експедитора та інші оригінали, а також завірені належним чином документи, що ж підставою для стягнення плати з клієнта за надання послуг, якщо вони у зв`язку з виробничою необхідністю не передавалися Клієнту раніше. Оригінали документів можуть бути надані в паперовій або електронній формі з використанням системи електронного документообігу М.Е.док (п.3.4.4).

- На підставі підписаних актів виконаних робіт клієнт здійснює остаточні розрахунки з експедитором згідно з рахунками, виставленими останнім, шляхом перерахування грошових коштів на р/рахунок експедитора протягом 5 банківських днів з моменту отримання рахунку та актів виконаних робіт. У випадку порушення Клієнтом п.2.2.20 цього договору, Акт виконаних робіт вважається визнаним Клієнтом на дату, зазначену на акті, і є підставою для здійснення розрахунків між Клієнтом і Експедитором.

Також сторони погодили у розд.8 Договору «Інші умови», що вони приймають документи, передані факсимільним зв`язком або засобами електронного зв`язку (електронною поштою) та зобов`язані їх підтвердити оригіналами протягом 10 робочих днів. До отримання оригіналів факсимільні та електронні копії вважаються такими, що мають юридичну силу.

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до 31.12.2023р. включно,а в частині проведення розрахунків за надані послуги до повного здійснення розрахунків.

Згідно Додатку №1 договору «Протокол погодження договірної ціни №1 до Договору від 10.04.2023р. №2023-04/1-ТЕО» від 10.04.2023р., сторони погодили:

1) період надання послуг: з 10.04.23р. по 30.04.23р. включно;

2) кількість вантажу: 1000 тонн;

3) загальна ціна протоколу 1 480 000,00 грн. (в т.ч.ПДВ).

Заявкою №1 від 13.04.23р. Клієнт просив здійснити відвантаження товару вагонами в період з 10.04.23р. по 30.04.2023р. з м.Гадяч до станції Ізмаіл, одержувач ТОВ СП «Нібулон».

На виконання умов договору Експедитором з 12.04.23р. по 18.04.23р. надано для навантаження 15 вагонів зерновозів, які були завантажені та передані перевізнику ДП «Укрзалізниця» (накладні №43575901 від 14.04.2023р., №43594027 від 17.04.20223р., №43600105 від 18.04.2023р. в матер.справи).

Електронною поштою Експедитор направив Клієнту підписаний зі свого боку рахунок від 19.04.2023р. №70 та Акт наданих послуг від 30.04.2023р. №78 (а.с.19-20, докази направлення ел.поштою а.с.24). Вказане не заперечується сторонами.

Позивач за первісним позовом наполягає на тому, що оскільки клієнтом (відповідачем) не було виконанні взяті на себе зобов"язання (сплачено за послуги за укладеним договором тільки 400 000,00 грн. згідно платіжного доручення №6128 від 03.05.2023р.), то заборгованість останнього перед позивачем становить 1 001 383,98 грн. (основний борг). При цьому позивач повідомляє, що з незалежних від експедитора причин, а саме затримкою доставлення частини вантажу перевізником (ДП «Укрзалізниця»), згідно листа клієнта про переадресування вантажу від 19.06.2023р. вагони з вантажем за залізничною накладною №43600105 були переадресовані на ст..Черноморськ-Порт, у зв"язку з чим вартість послуг з організації перевезення вантажу була знижена та склала 1 401383,98 грн.

Відповідач, заперечуючи проти позову, посилається на те, що умови укладеного між сторонами договору були порушені саме позивачем: так, для відповідача принципово було здійснити доставку зерна своєму контрагенту за договором поставки №3043/2022 від 10.04.2023р. ТОВ СП «Нібулон» саме до 30.04.2023р., оскільки термінал з приймання товару через з/д вагони ставився на поточний ремонт і після 30.04.2023р. доставити товар з/д вагонами було неможливо. Тобто, укладення договору з позивачем було спричинено саме тим, що останній зобов"язався і гарантував доставити вагони вантажоотримувачу саме у вказаний строк. Невиконання (часткове) умов договору позивачем спричинило значні збитки відповідача, який змушений був терміново шукати інші шляхи збуту своєї продукції та укладати контракти з іншими покупцями зерна за нижчими цінами (ТОВ «Солагро», ТОВ «Пирятинський делікатес»), оскільки ТОВ СП Нібулон повідомило листом, що надалі товар приймати не буде.

Як зазначає відповідач, через порушення зобов"язань з боку позивача ним зазнано збитків: якби позивач виконав свої зобов`язання вчасно (до 30.04.2023р.), позивач продав би СП «Нібулон» зерно пшениці в кількості 994.75 тонн за ціною 8300 грн/т, на загальну суму 8 256 425,00 грн., фактично ж, через зниження цін за час, що зерно перебувало в дорозі, ним отримано за товар від інших покупців 7 318 456,86 грн.

05.07.2023р. ФГ «Жито -3» направило ТОВ «Продекс Південь» претензію з розрахунком завданих збитків 937 968,14 грн., та надало 7-денний строк для їх сплати. Як вказує відповідач, не отримавши ні відповіді на претензію, ні коштів, 02.08.2023р. ним було направлено на адресу ТОВ «Продекс Південь» заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог; після проведення зарахування залишок заборгованості склав 63 415,84 грн. (з розрахунку 1 001 383.98-937 968.14=63 415,84 грн.). Вказана сума була сплачена на рахунок позивача (платіжна інструкція від 08.08.2023р. №6384).

Відтак, відповідач вважає, що заборгованість за договором від 10.04.2023р. станом на час подання позову та розгляду справи відсутня. Більше того, відповідачем подано зустрічний позов про стягнення з позивача 937 968,14 грн. збитків, а також нараховано та заявлено до стягнення 5 627,81 грн. річних. На уточнююче запитання суду представник ФГ «Жито-3» пояснив, що подання цього зустрічного позову викликано необхідністю оперативного захисту своїх порушених прав у разі, якщо суд в процесі розгляду справи дійде до висновку про необгрунтованість та неправомірність здійсненого ним одностороннього зарахування зустрічних однорідних вимог.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного:

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочин за приписами ст. 204 ЦК України є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Положеннями статей 627, 628 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Приписами частини 1 статті 67 Господарського кодексу України (далі ГК України) унормовано, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Як встановлено судом, між сторонами у справі виникли правовідносини з договору про надання послуг з організації перевезення вантажів. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання (ст..901 ЦК України).

Згідно ст.902, 903 ЦК України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами (ст..905 ЦК України).

Судом встановлено, що укладений між сторонами договір №2023-04/1ТЕО від 10.04.2023р., умови якого стисло викладені в рішенні вище, було виконано позивачем за первісним позовом (експедитором) товар доставлено до місця призначення з урахуванням зміни місця призначення кількох вагонів. Так, 14.04.2023р. складено залізничну накладну №43575901 від 14.04.2023р., з якої вбачається навантаження та відправлення для перевезення зерна масою 276,25 тон (вагони №53235701, 58535592,95103578, 95182242). 17.04.2023 - складено залізничну накладну № 43594027 від 17.04.2023, яка підтверджує навантаження та відправлення для перевезення зерна масою 345,6 тонн (вагони 58545948, 58544768, 58544016, 95309639, 95168332);

18.04.2023 - складено залізничну накладну № 43600105 від 18.04.2023 яка підтверджує навантаження та відправлення для перевезення зерна масою 372,9 тонн (вагони 95203337, 95007423, 95264123, 95297487, 95128427, 58553686).

Тобто, всього за накладними навантажено для перевезення 994,75 тонн зерна пшениці, які мали бути доставлені ТОВ СП «НІБУЛОН» на станцію Ізмаїл (код станції 404503) до 30.04.2023.

Враховуючи тарифи перевезення у Протоколі № 1 від 10.04.2023 - вартість перевезення становила 1 472 230 грн, з розрахунку: (871,28грн/т+ 608,72 грн/т) х 994,75 т = 1 472 230 грн.

25.04.2023 в межах строку на станцію Ізмаїл (код станції 404503) до вантажоотримувача ТОВ СП «НІБУЛОН» було доставлено зерно за накладною № 43575901 від 14.04.2023 у кількості 276,25 тонн.

Однак решта зерна не була доставлена до 30.04.2023р. до станції призначення. Як вказує ФГ «Жито 3», розуміючи неможливість доставки вантажу до станції призначення у обумовлений з покупцем строк та намагаючись запобігти виникненню збитків, ФГ «Жито 3» оперативно було змушене реагувати на ситуацію: 28.04.2023р. укладається договір між ФГ «Жито 3» та ТОВ «Солагро» №ДГ-WHT-0 та специфікація до нього №СП-WHT-0/1 на поставку 350 тон зерна (що відповідає кількості зерна у залізничній накладній №43594027 від 17.04.2023р.) зі строком поставки до 10.05.2023р. на станцію Ізмаїл (код станції 404503). Вказаний товар у вагонах, що відповідають інформації у вказаній накладній від 17.04.2023р., було доставлено на станцію Ізмаїл для вантажоотримувача ТОВ «Солагро» 07.05.2023р.

Стосовно решти зерна: ФГ «Жито 3», не маючи жодної інформації про його місцезнаходження та вважаючи його втраченим, звернулося до експедитора з претензією від 02.06.2023р. з вимогою відшкодувати вартість втраченого товару, переданого для перевезення за накладною №43600105 від 18.04.2023р. У відповідь на претензію експедитор повідомив, що вагони за цією накладною з 18.05.2023р. перебувають на станції Роздільна-Сортувальна і не рухаються у зв`язку з великою кількістю вагонів та утрудненим рухом в напрямку ст..Ізмаїл. Запобігаючи збільшенню розміру власних збитків, ФГ «Жито 3» уклало з ТОВ «Питяртинський делікатес» контракт на продаж цієї пшениці від 16.06.2023р., строк доставки до 30.06.2023р., місце доставки м.Черноморськ, Одеський район, код станції Черноморськ-Порт (402000) та негайно повідомило експедитора про необхідність переадресації поставки за накладною №43600105 від 18.04.2023р. на вказану станцію. Зерно було доставлено туди 23.06.2023р. Після цього, 27.06.2023р. експедитор надіслав на елетронну адресу ФГ «Жито 3» змінені Акти наданих послуг та рахунки на їх оплату на загальну суму 1 401 383,98 грн.

Вказане підтверджується матеріалами справи і визнається обома сторонами.

Така ситуація виникла через те, що, як вбачається з поданого відповідачем адвокатського запиту до АТ «Українська залізниця» та відповіді на нього (арк..справи 113-117, том 1), причиною затримки вагонів на шляху прямування є «збільшення вагонопотоку призначенням на станцію Ізмаїл регіональної філії «Одеську залізниця» AT «Укрзалізниця» у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами) та масовою переорієнтацією і переадресацією вагонопотоку на залізницях України через обмеження на західних переходах та блокування роботи морських портів Чорноморського та Азовського регіону.

Відповідно до наказу Міністерства інфраструктури від 29.07.2022 № 571 "Про деякі питання обчислення термінів доставки на залізничному транспорті України" на період дії в Україні воєнного стану та протягом одного місяця після припинення чи скасування воєнного стану призупинено дію пункту 1.1 глави 1 Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 865/5086. Вагони №№ 95203337, 95007423, 95264123, 95297487, 95128427, 58883686 за накладною № 43600105 були відправлені зі станції Гадяч ім. Сергієнка Миколи Івановича регіональної філії «Південна залізниця» AT «Укрзалізниця» 18.04.2023 о 23 год 25 хв призначенням станція Ізмаїл регіональної філії «Одеська залізниця» AT «Укрзалізниця».

Інформація про наявність затримок вищезазначених вагонів на шляху прямування:

- по станції Кременчук регіональної філії «Південна залізниця» AT «Укрзалізниця» - 6 діб (з 20.04.2023 по 26.04.2023);

- по станції Роздільна-Сортувальна регіональної філії «Одеська залізниця» AT «Укрзалізниця» - 56 діб (з 27.04.2023 по 22.06.2023).

Згідно відповіді на адвокатський запит, AT «Укрзалізниця» не повідомляло власника вантажу Фермерського господарства «Жито-3» та експедитора ТОВ «ПРОДЕКС ПІВДЕНЬ» про затримку вантажу на шляху прямування.

В цілому відповідач не заперечує того факту, що зобов`язання було виконано позивачем, хоч і з простроченням доставки вантажу по 2-м з 3-х накладних. Проте, відповідач наполягає на тому, що внаслідок такого прострочення йому було завдано збитків, вираховує їх суму 937 968,14 грн. (про що йтиметься нижче) та заявляє, що після того, як направлена ним претензія про сплату 937 968,14 грн. збитків не була задоволена позивачем, 02.08.2023р. ним було направлено на адресу позивача ТОВ «Продекс Південь» заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог на підставі ст..610 ЦК України, а залишок коштів у сумі 63 415.84 грн. сплачено на рахунок позивача 08.08.2023р. (платіжна інструкція від 08.08.2023р. та лист від 08.08.23р. щодо уточнення призначення платежу арк..справи 120-121, том1).

В той же час позивач, ТОВ «Продекс Південь», обґрунтовуючи свою позицію, наполягає на тому, що ним не допущено затримки доставлення вантажу та всі вагони доставлено до місця призначення (з урахуванням переадресації) вчасно, адже сторонами при укладенні договору не було визначено кінцеву дату, до настання якої мають бути доставлені вагони до вантажоотримувача. Вжиті у Протоколі погодження договірної ціни до договору від 10.04.2023р. та заявці №1 від 13.04.2023р. терміни «відвантаження» не мають відношення до терміну надання послуг та доставки вантажу, а повинні тлумачитися як строки навантаження зерна на елеваторі м.Гадяч.

Однак, встановивши та оцінивши усі обставини справи у сукупності, проаналізувавши умови укладеного між сторонами договору про надання послуг та додатків до нього, суд не погоджується з доводами позивача в цій частині. Так,з преамбули договору вбачається, що він укладений «про надання послуг з організації перевезень вантажів у власних вагонах та проведення розрахунків за надані послуги, пов`язані з цим перевезенням». Розмір винагороди і перелік послуг визначається в протоколах узгодження договірної ціни (п.1.4).

По тексту договору сторони оперують поняттями «навантаження» і «вивантаження» , «навантажувальні» і «розвантажувальні» роботи (п.2.2.1, 2.2.2,2.2.7, 2.2.11, 2.2.24, 2.2.27,3.2 і ін.договору, п.5 додатку №1 до договору), поняття «відвантаження» вживається тільки в додатках до договору. Суд виходить з того, що саме додаток №1 «Протокол погодження договірної ціни до договору» визначає перелік послуг за договором, як це передбачено договором. Дослідивши даний документ, суд встановив, що ним передбачено розрахунок вартості послуг з організації перевезення вантажу між станціями Гадяч-Ізмаїл, вказана кількість вантажу (1000 тон), та передбачено період надання послуг:з 10.04.2023р. по 30.04.2023р. Ціна послуг з організації перевезення вантажу включає в себе плату за користування вагонами експедитора, тариф за перевезення вантажів та вагонів у порожньому стані. Вартість послуг експедитора по організації процесу перевезень, вартість повернення вагонів експедитору і т.д (п.4 протоколу). В цілому загальна ціна протоколу складає 1 480 000,00 грн. з ПДВ (арк..справи 8. том 8). Таким чином, проаналізувавши зміст Протоколу, суд погоджується з відповідачем у тому, що вжите у п.1 протоколу та у заявці №1 від 13.04.2023р. поняття «період надання послуг» у взаємозв"язку з умовами договору №2023-04/1-ТЕО від 10.04.2023р. та договору поставки №3043/2022 від 10.04.2023. з ТОВ «СП Нібулон», умови якого були доведені до відома експедитора («ТОВ «Продекс Південь» це не спростувало) в цілому ніяк не можна трактувати як період подання вагонів під завантаження у м.Гадяч, а слід тлумачити саме як період надання послуг з організації перевезення вантажів, що включає в себе і доставку вагонів з товаром вантажоотримувачу.

Крім того, судом у ході розгляду було з`ясовано, що форма договору і додатків до нього, в т.ч. заявки, розроблена саме Експедитором (позивачем), і при їх заповненні та внесенні своїх даних клієнт (ФГ «Жито 3») не мав можливості змінювати саму форму. Тут суд звертається до принципу Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав): «Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови». Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які «не були індивідуально узгоджені» (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір «під переважним впливом однієї зі сторін» (under the diminant sinfluence of the party) (постанова ОП КЦС ВС від 18.04.2018 року у справі №753/11000/14-ц).

З урахуванням вищенаведеного, суд погоджується з тим, що у спірних правовідносинах все ж мало місце прострочення виконання взятого на себе зобов"язання з боку позивача за первісним позовом - ТОВ «Продекс Південь».

Розглядаючи аргументи зустрічного позову та оцінюючи доводи ФГ «Жито 3» стосовно завдання йому збитків таким простроченням у сумі 937 968,14 грн., суд виходить з наступного:

Згідно ст..906 ЦК України, збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів. Транспортно-експедиторська послуга - це робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування. Експедитор (транспортний експедитор) це суб`єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування. Перевізник це юридична або фізична особа, яка взяла на себе зобов`язання і відповідальність за договором перевезення вантажу за доставку до місця призначення довіреного їй вантажу, перевезення вантажів та їх видачу (передачу) вантажоодержувачу або іншій особі, зазначеній у документі, що регулює відносини між експедитором та перевізником.

Таким чином, транспортне експедирування як вид господарської діяльності не може розглядатися окремо від перевезення, це комплекс заходів, які супроводжують процес перевезення вантажів на всіх його стадіях (сортування вантажів під час їх прийняття до перевезення, перевалка вантажів у процесі їх перевезення, облік надходження вантажів під час видачі вантажу тощо), і саме це дає підстави розглядати її допоміжним щодо перевезення видом діяльності. Тому кожна послуга, що надається експедитором клієнту, по суті є транспортною послугою.

Відповідно до ст.934 Цивільного кодексу України за порушення обов`язків за договором транспортного експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до глави 51 цього Кодексу.

За приписами ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В силу вимог статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Зі змісту статті 224 Господарського кодексу України, що кореспондується із статтею 22 Цивільного кодексу України, вбачається, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, у відповідності до частини першої статті 225 Господарського кодексу України, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі №920/715/17 (провадження № 12-199гс18) зроблено висновок, що «збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником. Чинним законодавством України обов`язок доведення факту наявності таких збитків та їх розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками покладено на позивача».

Відповідно до статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

За правилами статті 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Аналізуючи вищезазначені положення законодавства, предмет спору та обставини справи, суд зазначає, що для застосування такого виду відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: 1) порушення боржником зобов`язання, що випливає з договору; 2) збитків та їх розміру; 3) причинного зв`язку між порушенням стороною зобов`язання, що випливає з договору, та збитками; 4) вини порушника зобов`язання.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що порушення боржником зобов`язання є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такого порушення. Протиправна дія чи бездіяльність заподіювача тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками, та є невідворотнім наслідком порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань.

Суд зауважує, що для правильного вирішення спору важливе значення має розподіл між сторонами обов`язку доказування. При заявлені вимог про стягнення збитків позивачем повинно бути доведено факт порушення відповідачем зобов`язань перед позивачем, наявність та розмір збитків, а також наявність причинного зв`язку між ними. Відповідачу ж потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.

Вина експедитора у порушенні договору транспортного експедирування презюмується та не підлягає доведенню замовником.

Укладеним між сторонами договором передбачено, серед іншого, обов`язок експедитора повідомляти клієнта про дату відправки вагонів, про місцезнаходження (дислокацію) та прибуття вагонів на станцію призначення, всі відомості про хід виконання зобов`язань за цим договором, про додатково понесені витрати, пов`язані з виконанням договору, а також негайно інформувати клієнта про всі обставини, які перешкоджають виконанню зобов`язань експедитора за цим договором на електронну адресу клієнта (п.2.4.7-2.4.8). Сторона, що залучила третю особу до виконання свого зобов`язання за цим договором, несе перед другою стороною відповідальність за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання цією третьою особою як за свої власні. У разі порушення сторонами умов цього договору винна сторона сплачує управненій стороні спричинені збитки згідно з чинним законодавством України (п.4.7, 4.8 договору).

Однак, по-перше, з матеріалів справи не вбачається, що експедитор повідомляв клієнта про затримку вагонів на шляху прямування, таке повідомлення було зроблено ним тільки у відповідь на претензію.

По-друге, ФГ «Жито 3», обґрунтовуючи завдання йому збитків, посилається на те, що внаслідок прострочення доставки вантажу за 2-ма з 3-х накладних його приймання вантажоотримувачем ТОВ «СП «Нібулон» стало неможливим, про що заздалегідь був повідомлений експедитор. Відповідач доводить, що ним оперативно вживалися заходи, спрямовані на зменшення завданих збитків шляхом негайного пошуку інших контрагентів, з якими у максимально короткий термін та з мінімальним переадресуванням вагонів укладалися договори поставки зерна. Так, після того, як стало очевидним, що зерно у вагонах, що прямували по накладній 43594027 від 17.04.2023р. не будуть доставлені на станцію призначення до 30.04.2023р., ФГ «Жито 3» уклало договір поставки з ТОВ «Солагро» (арк..справи 65-75, том 2); однак, з урахуванням зміни ціни товару на ринку та обмеженим часом для пошуку контрагентів даний контракт був укладений на менш вигідних умовах, за ціною 7420,26 грн. за тону замість 8300 грн за тону.

ФГ «Жито 3» надає докази звернення до експедитора з претензією від 02.06.2023р. №1-0206-23, у якій ним ставилася вимога. Враховуючи факт відсутності пшениці на станції призначення станом на 01.05.2023р., неможливості її передачі ТОВ СП «Нібулон» після настання цього строку, повернути недоставлену вчасно пшеницю у належному стані та кількості до м.Гадяч, або (у разі неповернення у 7-денний строк) відшкодувати завдані збитки, виходячи з вартості пшениці 8300 грн. за тону (нестача зерна становлена в кількості 372,9 тонн варістю 3 095 070,00 грн.). Як вбачається з відповіді на претензію від 07.06.2023р., експедитор повідомив про належне виконання своїх зобов`язань у погоджений строк (навантаження вагонів та передача їх перевізнику в перід з 10.04.2023р. по 30.04.2023р., а також зазначив, що на час написання відповіді на претензію на станцію ризначення Ізмаїл прибули і були вивантажені вагони за накладними №43575901 - 27.04.2023р., №43594027 06.05.2023р. Вагони за накладною №43600105 на даний час знаходяться в путі, під відповідальністю перевізника Укрзалізниці на ст..Роздільна-Сортувальна з 18.05.2023р. та не рухаються у зв"язку з великою кількістю вагонів та утрудненим рухом в напрямку ст.Ізмаїл.

Запобігаючи збільшенню розміру збитків, ФГ «Жито 3» з ТОВ «Пирятинський Делікатес» було укладено договір від 16.06.2023р. зі строком поставки до 30.06.2023р. за ціною 6 600,00 грн. (зерно, що прямувало в вагонах по залізничній накладній 43600105 від 18.04.2023р.), про що негайно був повідомлений експедитор з проханням організувати перевезення пшениці зі ст..Роздільна-Сортувальна до станції Чорноморськ-Порт. Однак, як зазначено вище, ціни за укладеними контрактами з контрагентами ТОВ «Пирятинський делікатес» та ТОВ «Солагро» вже були нижчими, ніж ціни за раніше укладеним контрактом з ТОВ СП «Нібулон» у зв`язку зі зміною цін на ринку зерна, пов`яз ану з сезонністю (листи ТОВ «Пирятинський делікатес» вих.16/10-23-1 від 16.10.23р. та ТОВ «Агротранс 2016» від 05.10.2023р. вих.№4 в матер.справи, том 2).

Внаслідок цього втрати позивача склали 937 968,14 грн, які за своєю правовою природою є упущеною вигодою.

Суд погоджується з ФГ «Жито 3» у тому, що в даному випадку має місце факт завдання йому збитків внаслідок прострочення виконання експедитором ТОВ «Продекс Південь» взятих на себе зобов`язань, доведено їх розмір, вину контрагента та причинно-наслідковий зв`язок. Відповідачем за зустрічним позовом вказані обставини не спростовані.

Однак суд критично ставиться до тверджень відповідача за первісним позовом про те, що ним правомірно проведено зарахування зустрічних однорідних вимог, внаслідок чого його борг перед позивачем (за первісним позовом) погашено.

Так, відповідно до частин першої - третьої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Згідно з частиною третьою статті 203 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Аналогічні положення закріплені також у статті 601 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Відповідно до частини п`ятої статті 202 ЦК України до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Отже, зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань: в одному - одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні - є кредитором у другому). Також можливе часткове зарахування, коли одне зобов`язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов`язання. У такому випадку зобов`язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами.

Вимоги, які підлягають зарахуванню, мають відповідати таким умовам (стаття 601 ЦК України):

- бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим);

- бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, наприклад, грошей). При цьому правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Отже допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо);

- строк виконання таких вимог має бути таким, що настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Умова щодо безспірності вимог, які зараховуються, а саме: відсутність спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, не передбачена чинним законодавством, зокрема статтею 203 ГК України, статтею 601 ЦК України, але випливає із тлумачення змісту визначених законом вимог і застосовується судами відповідно до усталеної правової позиції, викладеної у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.08.2018 у справі N 910/21652/17, від 11.09.2018 у справі N 910/21648/17, від 11.10.2018 у справі N 910/23246/17, від 15.08.2019 у справі N 910/21683/17, від 11.09.2019 у справі N 910/21566/17, від 25.09.2019 у справі N 910/21645/17, від 01.10.2019 у справі N 910/12968/17, від 05.11.2019 у справі N 914/2326/18.

Поняття безспірності заборгованості та правила її визначення закріплені також у законодавстві про нотаріат та у законодавстві про банкрутство, але ці норми є спеціальними і за загальним правилом не підлягають застосуванню при визначенні заборгованості як безспірної при здійсненні правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог.

У постановах Верховного Суду від 23.10.2018 у справі N 920/18256/17 та від 02.04.2019 у справі 918/539/18, на які послався скаржник, зазначено: "наявність заперечень однієї сторони не є перешкодою для проведення зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою іншої сторони. Однак апеляційний суд правильно зазначив, що припинення зобов`язання зарахуванням можливе не тільки за умов однорідності та зустрічності вимог сторін, строк виконання яких настав, але й за обов`язкової їх безспірності. Адже, за відсутності безспірності вимог спір по боргу за договором повинен бути вирішений в порядку позовного провадження, а до цього спірна сума не може бути прийнята судом як зарахування зустрічних однорідних вимог, оскільки вказане зарахування не підтверджується належними та допустимими доказами" (постанова у справі N 920/18256/17).

У постановах від 22.08.2018 у справі N 910/21652/17, від 11.09.2018 у справі N 910/21648/17, від 27.05.2019 у справі N 910/20107/17, від 24.06.2019 у справі N 910/12026/18, від 23.07.2019 у справі N 904/1299/18, від 15.08.2019 у справі N 910/21683/17, від 11.09.2019 у справі N 910/21566/17, від 25.09.2019 у справі N 910/21645/17, від 26.05.2020 у справі N 910/7807/19, від 11.06.2020 у справі N 910/7804/19, від 14.07.2020 у справі N 910/10471/19, від 19.08.2020 у справі N 911/2560/19, від 25.08.2020 у справі N б-23/75-02, від 23.09.2020 у справі N 904/2215/19, від 12.11.2020 у справі N 904/3173/19, від 25.11.2020 у справі N 904/1806/19 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду дійшов наступного висновку: "Безспірність вимог, які зараховуються, а саме: відсутність між сторонами спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, є важливою умовою для зарахування вимог. Наявність заперечень іншої сторони на заяву про зарахування чи відсутність будь-якої із наведених умов виключає проведення зарахування у добровільному порядку".

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, у постанові від 22.01.2021р. №910/11116/19 вважав за необхідне уточнити ці висновки наступним чином:

Безспірність вимог, які зараховуються, а саме: відсутність між сторонами спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, є важливою умовою для зарахування вимог. Умова безспірності стосується саме вимог, які зараховуються, а не заяви про зарахування, яка є одностороннім правочином і не потребує згоди іншої сторони, якщо інше не встановлено законом або договором.

За дотримання умов, передбачених статтею 601 ЦК України, та відсутності заборон, передбачених статтею 602 ЦК України, незгода однієї сторони із зарахуванням зустрічних однорідних вимог, проведеним за заявою іншої сторони зобов`язання, не є достатньою підставою для визнання одностороннього правочину із зарахування недійсним.

Заява сторони щодо спірності вимог, які були погашені (припинені) зарахуванням, або щодо незгоди з проведеним зарахуванням з інших підстав, має бути аргументована, підтверджена доказами і перевіряється судом, який вирішує спір про визнання недійсним одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог. У даній справі Об"єднана палата, вкотре звернувши увагу на необхідність встановлення безспірності вимог, що зараховуються, звернула увагу на те, що вимоги сторін одна до одної були підтверджені підписаними ними обома Актами купівлі-продажу електроенергії («… заборгованість відповідача перед позивачем у розмірі 27 936 977,23 грн підтверджується підписаним сторонами актом купівлі-продажу електричної енергії за червень 2019 року (купівля електричної енергії на заповнення водосховища Ташлицької ГАЕС) від 30.06.2019. Заборгованість позивача перед відповідачем у розмірі 2 501 622 147,48 грн підтверджується підписаним сторонами актом купівлі-продажу електроенергії за червень 2019 року та наданою самим позивачем інформацією щодо заборгованості ДП "Енергоринок" перед ДП "НАЕК "Енергоатом" за договором станом на 07.08.2019.р., п.п.34,35 постанови). За цих умов наявність у суді судового спору сама по собі не свідчить про відсутність такої ознаки як безспірність.

Повертаючись до обставин справи №917/1664/23: суд погоджується з позивачем за первісним позовом у тому, що вимоги відовідача про стягнення збитків у визначеній ним сумі на момент направлення позивачу заяви про їх зарахування не мали ознаки безспірності, відтак, суд відхиляє доводи ТОВ «Жито 3» про те, що зобов`язання були припинені шляхом зарахування (з доплатою).

Встановивши наявність у відповідача ТОВ «Жито 3» підтвердженої матеріалами справи основної заборгованості перед ТОВ «Продекс Південь» у сумі 1 001 383,98 грн., з урахуванням п.4.5 договору, яким передбачено у разі виникнення заборгованості сплата пені у розмірі 0.5%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення, суд вважає правомірним нарахування позивачем пені відповідачу (розрах. арк..справи 26-30). При цьому суд, відхиляючи заперечення відповідача стосовно того, що нарахування пені з 23 квітня 2023р. є необґрунтованим, виходить з положень п.3.2 договору: оплата послуг відповідно до договору здійснюється клієнтом у національній валюті України на умовах 100% попередньої оплати на підставі рахунку, виставленого експедитором, протягом 3 банківських днів з дати отримання клієнтом повідомлення про дислокацію вагонів, а саме про направлення вагонів на станцію призначення (навантаження).

З матеріалів справи не вбачається, коли саме таке повідомлення було скероване відповідачу, але виходячи з того, що залізничні накладні датовані 14.04.2023р, 17.04.2023р. та 18.04.2023р., безпідставним є посилання відповідача на те, що прострочення внесення попередньої оплати з 23.04.2023р. не було. При цьому сам факт направлення/не направлення рахунку у спосіб, встановлений договором, не впливає на висновки суду, оскільки згідно усталеної практики Верховного Суду рахунок за своєю правовою природою не є первинним документом, а є документом, що містить платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер (між сторонами вже було укладено протокол погодження договірної ціни і визначено ціну).

Приймання вагонів до перевезення експедитором, незважаючи на нездійснення 100% попередньої оплати клієнтом, не свідчить про те, що сторони змінили умови п.3.2 Договору. Так, п.3.3 договору дає право експедитору (а не зобов"язує його ) відмовитися від виконання узгодженої заявки за умови відсутності на рахунку попередньої оплати клієнта у даному випадку експедитор цим правом не скористався. Пункт 3.4 договору: «Вартість (ціна) послуг та порядок проведення розрахунків», на який посилається ФГ «Жито 3», обґрунтовуючи неправомірність нарахуваня пені з квітня 2023р., також не змінює та не нівелює дії п.3.2 договору, адже ним встановлено порядок остаточних розрахунків між сторонами, строки яких містять прив`язку до дати підписання сторонами Актів виконаних робіт. Тобто, мова йде саме про остаточні розрахунки (адже остаточна вартість наданих може бути більшою (в такому випадку проводиться доплата) чи меншою (відбувається повернення коштів чи зарахування в рахунок інших наданих послуг і т.д.) від ціни, що погоджена сторонами у протоколах погодження договірної ціни (п.1.4 договору + Додаток 1 до Договору).

Однак, перевіривши правильність розрахунку, суд встановив, що позивачем не враховано сплату 08.08.2023р. суми 63 415,84 грн за платіжною інструкцією №6384 від 08.08.23р. з відміткою банку про виконання 08.08.23р. Призначення платежу: Оплата зг.рахунку №70 від 19.04.23р. (додатково див.лист від 08.08.23р. про уточнення призначення платежу, арк..справи 120-121, том 1). Відтак, враховуючи викладене, розмір пені, що підлягає до стягнення, становить 149 078,69 грн; сума основного боргу 937 968.14 грн. (1 001 383,98 грн.- 63 415,84 грн.), всього 1 087 046,83 грн.

Саме ці суми суд вважає такими, що нараховані правомірно, обґрунтовано та підлягають до стягнення.

Водночас, як встановлено судом вище, суд також вважає правомірними вимоги позивача за зустрічним позовом ТОВ «Жито 3» про стягнення з відповідача за зустрічним позовом ТОВ «Продекс-Південь» 937 968,14 грн. завданих збитків, та задовольняє позовні вимоги в цій частині. Також судом перевірено правильність нарахування 3% річних на вказану суму; за результатами перевірки суд дійшов висновку про правомірність позовних вимог у цій частині. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом якого грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і з факту завдання шкоди особі. Визначення початку перебігу строку нарахування на підставі ст..530 ЦК України, здійснене ФГ «Жито 3», не суперечить чинному законодавству та приймається судом як правомірне.

Згідно ч.11 ст.238 ГПК України, у разі часткового задоволення первісного і зустрічного позовів про стягнення грошових сум суд проводить зустрічне зарахування таких сум та стягує різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму.

Відтак, суд дійшов висновку про часткове задоволення первісного позову та стягнення з ТОВ «Жито 3» на користь ТОВ «Продекс Південь» 1 087 046,83 грн; про задоволення зустрічного позову та стягнення з ТОВ «Продекс Південь» на користь ТОВ «Жито 3» 943 595.95 грн. Провівши зарахування, суд присуджує до стягнення з ТОВ «Жито 3» на користь ТОВ «Продекс Південь» 143 450,88 грн.

При розподілі судових витрат, суд керується загальними приписами ст..129 ГПК України:

За подання первісного позову сплачено 17 592.51 грн (з урахуванням ціни позову 1 154 083,84 грн. сплаті підлягало 17 311,26 грн.); з урахуванням часткового задоволення первісного позову, відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача підлягає 16 305,70 грн.

За подання зустрічного позову сплачено 14 153.94 грн., в той час як з застосуванням понижуючого коефіціета 0.8 при подання позовної заяви через систему «Електронний суд» сплаті підлягало 11 323.15 грн. З урахуванням задоволення зустрічного позову, ця сума відшкодовується ТОВ «Жито 3» за рахунок відповідача за зустрічним позовом; решта сплаченого судового збору може бути повернута йому за письмовим клопотанням як надлишково сплачена сума на підставі ч.7 ЗУ «Про судовий збір».

Згідно ч.11 ст.129 ГПК України, частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. В такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Відтак, суд присуджує до стягнення з ТОВ «Жито 3» на користь ТОВ «Продекс Південь» 4 982.55 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.129,232-233,238-240 ГПК України, суд-

ВИРІШИВ:

1. Первісну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Продекс Південь» до Фермерського господарства «Жито-3» про стягнення грошових коштів задовольнити частково. Стягнути з Фермерського господарства «Жито-3» (37300, Полтавська обл., м. Гадяч, вул. Вокзальна, 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Продекс Південь» ( 65045, м. Одеса, вул. Катериненська, 37, оф. 42-43, ) 937 968,14 грн. основного боргу, 149 078,69 грн пені,

16 305,70 грн судового збору. В іншій частині первісного позову відмовити.

2. Зустрічну позовну заяву Фермерського господарства «Жито-3» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Продекс Південь» про стягнення грошових коштів задовольнити. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Продекс Південь», 65045, м. Одеса, вул. Катериненська, 37, оф. 42-43, , на користь Фермерського господарства «Жито-3» , 37300, Полтавська обл., м. Гадяч, вул. Вокзальна, 1, , 937 968,14 грн. збитків, 5 627,81 грн. річних, 11 323,15 грн. судового збору.

3. Провести зустрічне зарахування задоволених позовних вимог.

4. Стягнути з Фермерського господарства «Жито-3» (37300, Полтавська обл., м. Гадяч, вул. Вокзальна, 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Продекс Південь» (65045, м. Одеса, вул. Катериненська, 37, оф. 42-43, ) 143 450,88 грн. боргу (пені), 4 982,55 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат (витрат на професійну правову допомогу) на 19.03.2024 11:30 год. Явка сторін - необов`язкова.

Рішення набирає законної сили та може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду в порядку і строки, встановлені ГПК України (ст.ст.241,256,257 ГПК України).

Повне рішення складено 06.03.2024р.

Суддя О.С.Мацко