РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.02.2024Справа № 910/5611/23

За первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницький комбінат хлібопродуктів № 2" (Вінницька область, смт Десна)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нідера Агро" (м. Київ)

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача за первісним позовом:

1. Акціонерне товариство "Українська залізниця" (місто Київ)

2. Державного підприємства "Ренійський морський торговельний порт" (Одеська обл., м. Рені)

про стягнення 1 189 562 74 грн,

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нідера Агро" (м. Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницький комбінат хлібопродуктів № 2" (Вінницька область, смт Десна)

про стягнення 431 133,54 грн,

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Баринова О.І.

Представники учасників справи:

Від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним): Колісник Б.О.

Від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним): Шмига Г.С.

Від третьої особи-1: не з`явився

Від третьої особи-2: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінницький комбінат хлібопродуктів №2" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нідера Агро" про стягнення збитків в розмірі 1.189.562.74 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач неналежним чином виконав свої зобов`язання за Договором № 9-06-09 на транспортно-експедиційне обслуговування від 06.09.2019, в результаті чого позивачеві завдано збитків у розмірі 1.189.562.74 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/5611/23, її розгляд вирішено здійснювати у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 16.05.2023. Також цією ухвалою в порядку ст. 81 ГПК України витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю "Нідера Агро" та від Вінницької торгово-промислово палати висновок експерта Вінницької торгово-промислової палати, складений за результатами проведеної експертизи висівок пшеничних гранульованих згідно заявки/договору Товариства з обмеженою відповідальністю "Нідера Агро", що перевозилися у вагонах Акціонерного товариства "Українська залізниця" за № 95829065, № 95653804,№ 95620639, № 95532180, № 95932208 на підставі залізничних накладних № 34868703 від 20.04.22. та № 34897215 від 26.04.22.

03.05.2023 до суду від Вінницької торгово-промислової палати надійшли витребувані судом документи.

09.05.2023 від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

11.05.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому Товариство з обмеженою відповідальністю "Нідера Агро" заперечувало проти позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницький комбінат хлібопродуктів №2" з тих підстав, що заявка від 18.04.2022 з боку відповідача не підписана, зобов`язання є виконаними з моменту приймання вантажу до перевезення АТ "Укрзалізниця".

11.05.2023 Товариством з обмеженою відповідальністю "Нідера Агро" подано зустрічний позов про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницький комбінат хлібопродуктів №2" 350.133,54 грн., у тому числі: 191 520,00 грн. - сума простою, 17 470,80 грн. - інфляційні втрати, 3 746, 45 грн. - штрафні санкції, 62.440, 77 грн. - пеня, 47.880,00 грн. - сума простою, 3. 393, 50 грн. - інфляційні втрати, 810,68 грн. - штрафні санкції, 511,34 грн. - пеня, 9.360, 00 грн. - витрати за проведення експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.05.2023 зустрічну позовну заяву залишено без руху, встановлено строк і спосіб усунення виявлених недоліків.

16.05.2023 суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 01.06.2023.

23.05.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницький комбінат хлібопродуктів № 2" надійшла відповідь на відзив.

26.05.2023 до суду надійшла заява про усунення недоліків зустрічного позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.05.2023 прийнято зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Нідера Агро" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницький комбінат хлібопродуктів № 2" про стягнення 350.133,54 грн, до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднано в одне провадження з первісним позовом вимоги за зустрічним позовом.

01.06.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницький комбінат хлібопродуктів № 2" надійшли заперечення проти прийняття зустрічного позову.

01.06.2023 суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 04.07.2023.

19.06.2023 від ТОВ "Нідера Агро" надійшли заперечення на відповідь на відзив.

23.06.2023 від ТОВ "Вінницький комбінат хлібопродуктів № 2" надійшли додаткові пояснення по справі та відзив на зустрічну позовну заяву.

04.07.2023 суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та оголошення перерви до 01.08.2023.

04.07.2023 від ТОВ "Нідера Агро" надійшла відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву.

18.07.2023 до Господарського суду міста Києва від ТОВ "Вінницький комбінат хлібопродуктів № 2" надійшли заперечення на відповідь на відзив.

31.07.2023 до суду від ТОВ "Вінницький комбінат хлібопродуктів № 2" надійшло клопотання про залучення до участі у справі третіх осіб - Акціонерного товариства "Українська залізниця" та Державного підприємства "Ренійський морський торговельний порт".

01.08.2023 до суду від ТОВ "Нідера Агро" надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 01.08.2023 представники сторін підтримали клопотання ТОВ "Вінницький комбінат хлібопродуктів № 2" про залучення третіх осіб.

01.08.2023 суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 19.09.2023.

Судом встановлено, що заперечення ТОВ "Нідера Агро" проти позовних вимог ТОВ "Вінницький комбінат хлібопродуктів № 2" обґрунтовано тим, що перевізником спірного вантажу було АТ "Українська залізниця", а затримка вагонів, яка призвела до нанесення збитків позивачу за первісним позовом відбулася внаслідок їх неприйняття ДП "Ренійський морський торговельний порт".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.08.2023 залучено до участі у справі третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача за первісним позовом - Акціонерне товариство "Українська залізниця" та Державне підприємство "Ренійський морський торговельний порт".

22.08.2023 представник ТОВ "Вінницький комбінат хлібопродуктів № 2" через канцелярію суду подав клопотання про долучення до матеріалів справи пояснення.

29.08.2023 ТОВ "Нідера Агро" до суду подало клопотання про долучення доказів.

05.09.2023 на електронну адресу суду Державне підприємство "Ренійський морський торговельний порт" надіслало додатки до пояснення та пояснення по суті спору щодо зустрічного позову.

14 вересня 2023 року через канцелярію суду ТОВ "Нідера Агро" подало заяву про зміну предмета позову. Відповідно до поданої заяви просить суд стягнути з ТОВ "Вінницький комбінат хлібопродуктів № 2" грошові кошти у розмірі 431 133,54 гривень з яких: основна заборгованість у розмірі - 277 200,00 гривень, інфляційні витрати у розмірі - 20 864,30 гривень, 3% річних - 4 557,13 гривень, пеня у розмірі -75 952,11 гривень, понесені додаткові витрати на проведення експертизи у розмірі 9 360,00 гривень та понесені додаткові витрати за понаднормове користування вагонами у розмірі 43 200,00 гривень.

Так, згідно приписів частини 3 статті 46 Господарського процесуального кодексу України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Предметом позову є матеріально - правова вимога про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу до відповідача, що кореспондується зі способами захисту цього права чи інтересу, передбаченими статтею 16 Цивільного кодексу України та статтею 20 Господарського кодексу України.

Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета і підстав позову не допускається, оскільки в разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю - вже новий позов. Такі вимоги можуть бути предметом лише іншого самостійного (окремого) позову, що подається в передбаченому ГПК України порядку.

В свою чергу суд наголошує, що формулювання позовних вимог відноситься до виключної компетенції позивача у справі, оскільки згідно статті 14 ГПК України за принципом диспозитивності учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

З огляду на те, що зміна позовних вимог є правом позивача, передбаченим статтею 46 Господарського процесуального кодексу України, не суперечить законодавству та не порушує чиї-небудь права та охоронювані законом інтереси, зокрема, процесуальні права відповідача, передбачені статтею 46 Господарського процесуального кодексу України, заява позивача про зміну предмета позову приймається до розгляду.

19.09.2023 через канцелярію суду Акціонерне товариство "Українська залізниця" подало письмові пояснення, в яких зазначено, що перевізник, приймаючи вантаж у критому вагоні, позбавлений можливості перевірити вантаж із середини вагону, так як навантажений вагон згідно Правил приймання вантажів до перевезення запечатується та опломбовується відправником. У відповідності до ст. 24 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 06.04.1998 року №457, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній. Залізниця має право (а не зобов`язання) перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначається у накладній. Тобто, при відсутності механічних ушкоджень вагонів з вантажем, відсутності порушення герметичності люків та справності ЗПП (пломб) відповідальність за збереження якості несе відправник.

25.09.2023 від позивача (за первісним позовом) надійшли письмові пояснення щодо доводів Державного підприємства "Ренійський морський торговельний порт" та відзив на зустрічну заяву.

09.10.2023 через канцелярію суду від позивача (за зустрічним позовом) надійшла відповідь на зустрічний позов.

01.12.2023 через підсистему "Електронний суд" від ОСОБА_1 надійшла заява в порядку ст.ст. 56, 61 Господарського процесуального кодексу України про вступ до участі в справі як представника Акціонерного товариства "Українська залізниця".

17.10.2023 суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 14.11.2023.

14.11.2023 суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні до 12.12.2023.

01.12.2023 через підсистему "Електронний суд" від відповідача за первісним позовом надійшло клопотання про застосування строків позовної давності.

13.12.2023 через підсистему "Електронний суд" від позивача за первісним позовом надійшли заперечення щодо наявності підстав для застосування строків позовної давності.

12.12.2023 суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні до 23.01.2024.

Судове засідання з розгляду справи по суті, призначене на 23.01.2024, не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Ващенко Т.М. у відпустці.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.01.2024 судове засідання з розгляду справи призначено на 27.02.2024.

У судовому засіданні 27.02.2024 представник позивача за первісним позовом підтримав свої позовні вимоги, проти задоволення зустрічного позову заперечував. Представник відповідача за первісним позовом заперечувала проти його задоволення та підтримувала вимоги зустрічного позову в повному обсязі. Представники третіх осіб у судове засідання не з`явились, та їх неявка не перешкоджає розгляду справи відповідно до ст. 202 ГПК України.

27.02.2024 суд, по виходу з нарадчої кімнати, проголосив вступну та резолютивну частини рішення та повідомив, що повне рішення буде складено у строк, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення як за первісним, так і за зустрічним позовами, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

По первісному позову.

06.09.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Вінницький комбінат хлібопродуктів № 2" (клієнт, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Нідера Агро" (експедитор, відповідач) було укладено договір №9-06-09 на транспортно-експедиційне обслуговування, відповідно до якого експедитор зобов`язується надати клієнту транспортно-експедиційні послуги, пов`язані з навантаженням, сертифікацією, митним оформленням і відправкою зернових, олійних культур та мінеральних добрив, а також продуктів їх переробки (надалі по тексту "вантаж"), з усіх дирекцій залізниць "Укрзалізниці" за реквізитами останнього. Умови означеного договору доповнено додатковими угодами № 1 від 10.02.2020 та від 08.07.2021.

08.07.2021 позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду до договору №9-06-09 на транспортно-експедиційне обслуговування від 06.09.2019, відповідно до умов якої сторони дійшли взаємної згоди доповнити п.1.1 договору та викласти його в наступній редакції: "Експедитор зобов`язується надати клієнту транспортно-експедиційні послуги, пов`язані з навантаженням, митним оформленням, відправкою та супроводом зернових, олійних культур, а також продуктів їх переробки, з усіх дирекцій залізниць "Укрзалізниці" за реквізитами останнього".

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності із ст. 173 ГК України та ст. 509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт господарювання (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вичинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб`єкту (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язків.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Правова природа договору не залежить від його назви, а визначається його змістом, а тому при оцінці відповідності волі сторін та укладеного договору суд повинен надати правову оцінку його умовам, правам та обов`язкам сторін для визначення спрямованості як їх дій, так і певних правових наслідків, тобто дослідити відповідні умови договору з зазначенням своїх висновків за результатами такої оцінки у прийнятому судовому рішенні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.05.2023 у справі №914/4127/21.

Надаючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами в ході виконання даного договору суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою договір є договором транспортного експедирування, за яким одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу (ч.1 ст. 929 ЦК України). Аналогічні положення містяться в ст. 316 ГК України.

Згідно до ст. 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів. Транспортно-експедиторська послуга - це робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.

Транспортне експедирування як вид господарської діяльності не може розглядатися окремо від перевезення, це комплекс заходів, які супроводжують процес перевезення вантажів на всіх його стадіях (сортування вантажів під час їх прийняття до перевезення, перевалка вантажів у процесі їх перевезення, облік надходження вантажів під час видачі вантажу тощо), і саме це дає підстави розглядати її допоміжним щодо перевезення видом діяльності. Тому кожна послуга, що надається експедитором клієнту, по суті є транспортною послугою.

Відносини учасників транспортно-експедиторської діяльності встановлюються на основі договорів. Учасники цієї діяльності вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов взаємовідносин, що не суперечать чинному законодавству.

За умовами п.2.2.1 договору клієнт зобов`язаний не пізніше ніж за п`ять діб до початку навантаження надіслати експедитору письмову заявку із зазначенням: найменування вантажу, який перевозиться, найменування елеватора і станції навантаження, планових обсягів перевезень, термінів початку і закінчення навантаження, найменування станції призначення і одержувача вантажу, а також інструкцію щодо заповнення з.д. накладних та перелік супровідних документів, які додаються до перевізних з.д. документів (посвідчення про якість зерна). Заявити до перевезення максимально можливу точну кількість тонн вантажу та кількість вагонів (п.2.2.6 договору).

На виконання взятих на себе зобов`язань, експедитор на підставі заявки від 07 квітня 2022 року організував перевезення висівок гранульованих в 6 вагонах (№95538377, №95649000, №95760369, №95829065, №95681276, №95617320), що підтверджується оформленою до перевезення залізничною накладною №34868703 від 20 квітня 2022 року.

Згідно оформленої залізничної накладної №34868703 від 20 квітня 2022 року відправником зазначеного вантажу виступив експедитор - ТОВ "Нідера Агро" (код 1866), отримувачем Ренійський морський торговий порт, станція відправлення - Вінниця, станція призначення - Рені-Порт, маса 368 тонн 950 кг.

В графі 24 залізничної накладної №34868703 від 20.04.2022 зазначено перелік документів, долучених відправником: рахунок - фактура (інвойс) № 67 від 29.03.2022, сертифікати якості №436, 437 від 19.04.2022, №438, 439 від 15.04.2022, №441, 440 від 17.04.2022.

На підставі заявки від 18 квітня 2022 року ТОВ "Нідера Агро" організувало перевезення висівок гранульованих в 4 вагонах (№95653804, №95620639, №95532180, №95932208), що підтверджується оформленою до перевезення залізничною накладною №34897215 від 26 квітня 2022 року.

Згідно оформленої залізничної накладної №34897215 від 26 квітня 2022 року відправником зазначеного вантажу виступив експедитор - ТОВ "Нідера Агро" (код 1866), отримувачем Ренійський морський торговий порт, станція відправлення - Вінниця, станція призначення - Рені-Порт, маса 239 тонн 500 кг.

В графі 24 залізничної накладної №34897215 від 26.04.2022 зазначено перелік документів, долучених відправником: рахунок - фактура (інвойс) № 67 від 29.03.2022, сертифікати якості №443, 442, №443 від 25.04.2022.

Поставка висівок гранульованих здійснювалася на виконання умов контракту №11/1217 від 11.12.2017, укладеного Товариством з обмеженою відповідальністю "Вінницький комбінат хлібопродуктів № 2" та Компанією "ABBEY GLOBAL L.L.P" (United Kingdom).

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що вантаж (висівки гранульовані) згідно накладної №34868703 від 20.04.2022 (вантаж у вагоні №95829065) та накладної №34897215 від 26.04.2022 року (вагони №95653804, №95620639, №95532180, №95932208) отримувачу на станцію призначення Рені-Порт не був доставлений.

Відповідно до пунктів 1.1, 2.1.27 договору експедитор зобов`язаний надавати послуги по супроводу вантажу до складу одержувача.

У зв`язку з відсутністю вивантаження вагонів в Порту Рені, ТОВ "Нідера Агро" 30 травня 2022 року на електронну адресу ТОВ "Вінницький комбінат хлібопродуктів № 2" надіслало лист, в якому повідомило про те, що з десяти вагонів станом на 25.05.2022 було передано та вивантажено лише 5 вагонів. Вагони №95653804, №95620639, №95532180, №95932208, №95829065 на шляху слідування по станції Жмеринка не було вивантажено.

Згідно п.2.1.22 експедитор зобов`язаний негайно інформувати клієнта про всі обставини, які перешкоджають виконанню зобов`язань експедитора по даному договору.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" експедитор зобов`язаний надавати транспортно-експедиторські послуги згідно з договором транспортного експедирування і вказівками клієнта, погодженими з експедитором у встановленому договором порядку.

За необхідності відступати від вказівок клієнта, зокрема в разі виникнення загрози пошкодження вантажу, безпеці людей і довкіллю, експедитор зобов`язаний попередньо отримати згоду клієнта на таке відступлення. У разі якщо немає можливості попередньо повідомити про це або якщо відповідь на такий запит не отримано експедитором у належний за наявними обставинами строк, експедитор має право діяти на свій розсуд, повідомивши клієнта про свої дії, як тільки таке повідомлення стане можливим.

У своїх листах №252-1 та №252-2 від 03.06.2022 ТОВ "Вінницький комбінат хлібопродуктів №2" надало дозвіл АТ "Укрзалізниця" переадресувати вагони №95653804, №95620639, №95532180, №95932208 (залізнична накладна №34897215) та вагон №95829065 по станції Жмеринка на станцію відправлення Вінниця.

При прибутті 06 червня 2022 року на станцію Вінниця вагонів №95653804, №95620639, №95532180, №95932208 №95829065 позивачем за первісним позовом при їх відкритті встановлено, що висівки гранульовані мають невідповідності за органолептичними показниками - невластивий колір, запліснявілий запах, плісняву, які виникли внаслідок утворення конденсату у вагонах.

Згідно наказу №86 ТОВ "Вінницький комбінат хлібопродуктів №2" від 06.06.2022 проведено контрольне переважування висівок кормових пшеничні гранульовані, які знаходяться в залізничних вагонах №95653804, №95620639, №95532180, №95932208, №95829065 на території останнього.

За результатами спільного комісійного огляду позивачем та відповідачем здійснено зважування вантажу та відібрано проби висівок, про що складено відомість зважування від 06.06.2022 та акт відбору проб №07/06 від 07.06.2022.

Зі змісту відомості зважування, яка підписана членами комісії, у тому числі представником ТОВ "Нідера Агро" відображено вага вантажу у вагоні №95653804 становить 82, 300 тонн, вагоні №95620639 - 82, 950 тонн, вагоні №95532180 - 78, 550 тонн, вагоні №95932208 - 83, 350, вагоні №95829065 - 83,650 тонн.

У письмових поясненнях Державне підприємство "Ренійський морський торговельний порт" звернуло увагу на довідку щодо здійснення перевезення та вивантаження вагонів оформлених по залізничним накладним №34868703 від 20 квітня 2022р. та №34897215 помічника начальника вантажного терміналу з вагонних операцій В. Лукасевич зазначивши, що вагони оформлені до перевезення згідно залізничної накладної №34868703 від 20 квітня 2022р. №95538377, №95649000, №95760369, №95681276, №95829065, №95617320 прибули на станцію Жмеринка 24 квітня 2022 р. о 10 год. 12 хв., поїзд розформований 24.04.22 р. о 17 год.29 хв. Вказані вагони (крім вагону №95829065) були причеплені 24.04.22 р. о 17 год. 30 хв. до складу поїзда 201 індекс 3300-104-3941, вагон №9582065 по станції Жмеринка 24.04.2022 був відчеплений від групи по технічній несправності.

Вагони оформлені по залізничній накладній №34868703 від 20 квітня 2022 р. №95538377; №95649000; №95760369; №95681276; №95829065; №95617320 прибули на станцію Рені 25.05.22 р. поїздом №2103 о 1 год.23 хв., у зв`язку з зайнятістю фронту вивантаження та відсутністю складських ємностей та суден вагони на фронт вивантаження не подавалися, були взяті на акт на відповідальність вантажоодержувача - 25.05.2022 р. о 3 год. 10 хв., подані на фронт вивантаження - 08.06.2022 р., вивантажені - 15.06.2022 р.

Акцентуючи увагу, що ситуація, яка склалася у Ренійському морському порту щодо здійснення перевезення та вивантаження вагонів оформлених по залізничній накладній №34868703 від 20.04.2022 підпадає під визначення форс-мажору (обставин непереборної сили).

Державне підприємство "Ренійський морський торговельний порт" вважає зазначені обставини форс мажорними, що призвели до неспроможності об`єктів портової інфраструктури оперативно забезпечувати функціонування морського порту, а саме - повної зайнятості фронтів вивантаження та абсолютної відсутності складських ємностей, а отже неспроможності порту вивантажити вагони, які з кожним днем накопичувалися.

Лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022, на який посилається третя особа-2 у письмових поясненнях, та яким визнано форс-мажорною обставиною військову агресію російської федерації проти України, є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, зобов`язання, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин. Отже, лист Торгово-промислової палати України не можна вважати сертифікатом у розумінні статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні".

Сторона, яка посилається на форс-мажор, має довести причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажором та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Той факт, що Торгово-промислова палата України засвідчила форс-мажорні обставини - військову агресію російської федерації проти України, сам по собі не є підставою для звільнення від відповідальності за невиконання/неналежне виконання договірних зобов`язань.

Наведені третьою особою-2 доводи мають характер звичайних ризиків підприємницької діяльності.

У зв`язку з ситуацією, що склалася відібрані зразки були відправлені для проведення експертного дослідження до Вінницької торгово-промислової палати.

За замовленням ТОВ "Нідера Агро" експертом Вінницької торгово-промислової палати проведено відбір проб висівок пшеничних гранульованих з метою перевірки їх якості лабораторним методом.

У порядку ст. 81 ГПК України суд витребував у Товариства з обмеженою відповідальністю "Нідера Агро" та Вінницької торгово-промислово палати висновок експерта, складений за результатами проведеної експертизи висівок пшеничних гранульованих згідно заявки/договору Товариства з обмеженою відповідальністю "Нідера Агро", що перевозилися у вагонах Акціонерного товариства "Українська залізниця" за №95829065, № 95653804,№ 95620639, № 95532180, №95932208 на підставі залізничних накладних № 34868703 від 20.04.2022 та № 34897215 від 26.04.2022.

На вимоги суду від Вінницької торгово-промислової палати надійшли витребувані судом документи.

Зі змісту акту експертизи №В-134/1 від 07.06.2022 вбачається, що під час огляду вагона №95653804 всі люки щільно зачинені, слідів пошкодження та доступу до вантажу не виявлено. Пломби зняті в присутності експерта. При відкритті верхніх люків та зовнішнього огляду товару встановлено: висівки пшеничні гранульовані покриті білястим нальотом, деякі ділянки поверхні висівок мають сіро-зелений колір, в деяких місцях гранули злиплись в грудки, в цілому висівки пшеничні гранульовані мають неприємний затхлий запах, на люках також наявний товстий шар нальоту. У пред`явленому залізничному вагоні №95653804 знаходились висівки пшеничні гранульовані в кількості 60 300 кг (згідно накладної №34897215 від 26.04.2022).

Експертизою Вінницької торгово-промислової палати згідно акту №В-134/2 від 07.06.2022 встановлено, що під час огляду вагона №95620639 всі люки щільно зачинені, слідів пошкодження та доступу до вантажу не виявлено. Пломби зняті в присутності експерта. При відкритті верхніх люків та зовнішнього огляду товару встановлено: висівки пшеничні гранульовані покриті білястим нальотом, деякі ділянки поверхні висівок мають сіро-зелений колір, в деяких місцях гранули злиплись в грудки, в цілому висівки пшеничні гранульовані мають неприємний затхлий запах, на люках також наявний товстий шар нальоту. У пред`явленому залізничному вагоні №95620639 знаходились висівки пшеничні гранульовані в кількості 60 600 кг (згідно накладної №34897215 від 26.04.2022).

- згідно акту №В-134/3 від 07.06.2022 встановлено, що під час огляду вагона №95532180 всі люки щільно зачинені, слідів пошкодження та доступу до вантажу не виявлено. Пломби зняті в присутності експерта. При відкритті верхніх люків та зовнішнього огляду товару встановлено: висівки пшеничні гранульовані покриті білястим нальотом, деякі ділянки поверхні висівок мають сіро-зелений колір, в деяких місцях гранули злиплись в грудки, в цілому висівки пшеничні гранульовані мають неприємний затхлий запах, на люках також наявний товстий шар нальоту. У пред`явленому залізничному вагоні №95532180 знаходились висівки пшеничні гранульовані в кількості 57 350 кг (згідно накладної №34897215 від 26.04.2022).

- згідно акту №В-134/4 від 07.06.2022 встановлено, що під час огляду вагона №95932208 всі люки щільно зачинені, слідів пошкодження та доступу до вантажу не виявлено. Пломби зняті в присутності експерта. При відкритті верхніх люків та зовнішнього огляду товару встановлено: висівки пшеничні гранульовані покриті білястим нальотом, деякі ділянки поверхні висівок мають сіро-зелений колір, в деяких місцях гранули злиплись в грудки, в цілому висівки пшеничні гранульовані мають неприємний затхлий запах, на люках також наявний товстий шар нальоту. У пред`явленому залізничному вагоні №95932208 знаходились висівки пшеничні гранульовані в кількості 61250 кг (згідно накладної №34897215 від 26.04.2022).

- згідно акту №В-134/5 від 07.06.2022 встановлено, що під час огляду вагона №95829065 всі люки щільно зачинені, слідів пошкодження та доступу до вантажу не виявлено. Пломби зняті в присутності експерта. При відкритті верхніх люків та зовнішнього огляду товару встановлено: висівки пшеничні гранульовані покриті білястим нальотом, деякі ділянки поверхні висівок мають сіро-зелений колір, в деяких місцях гранули злиплись в грудки, в цілому висівки пшеничні гранульовані мають неприємний затхлий запах, на люках також наявний товстий шар нальоту. У пред`явленому залізничному вагоні №95829065 знаходились висівки пшеничні гранульовані в кількості 61250 кг (згідно накладної №34868703 від 20.04.2022).

За твердженням позовної заяви, вартість висівок гранульованих, загальною вагою 301,20 тонн, що перевозилися у залізничних вагонах №95653804, №95620639, №95532180, №95932208, №95829065, які були зіпсовані становить 1 189 562,74 грн., виходячи з розрахунку вартість 1 метричної тони висівок гранульованих згідно додаткової угоди №1 від 29.03.2022 до контракту №11/1217 становить 135,00 доларів США. (29,2549х(135,00х301,20) = 1 189 562,74 грн.

Відповідач за первісним позовом, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначив, що заявка від 18.04.2022 з боку ТОВ "Нідера Агро" не була підписана та узгоджена.

Пунктом 6.1 договору №9-06-09 передбачено, що вся кореспонденція за даним договором направляється письмово на юридичні адреси сторін, а також засобами факсимільного зв`язку або електронної пошти. Усі повідомлення, передані факсом або електронною поштою приймаються до уваги і є дійсними з подальшою заміною на оригінали. У разі незгоди однієї із сторін даного договору з яким-небудь листом, повідомленням, зацікавлена сторона зобов`язана повідомити іншу сторону протягом трьох днів з дати отримання вищевказаного листа. В іншому випадку мовчання відповідної сторони вважається згодою з питанням, викладених у повідомленні іншої сторони (п.6.2 договору).

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що заявка від 18.04.2022 була направлена позивачем за первісним позовом на електронну адресу відповідача за первісним позовом та вважається схваленою ним з урахуванням умов договору. Протилежного суду не надано та матеріали справи не містять.

Отже, згідно умов договору заявка від 18.04.2022 вважається прийнятою експедитором.

Заперечуючи проти позовних вимог, у письмовому відзиві відповідач за первісним позовом зазначив про те, що його зобов`язання є виконаними з моменту приймання вантажу до перевезення АТ "Укрзалізниця".

На підставі встановлених фактичних обставин справи, суд виходить з такого.

Згідно з ч. ч. 1 та 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 73 ГПК України).

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, 23.10.2019 у справі №917/1307/18, 18.11.2019 у справі №902/761/18, 04.12.2019 у справі №917/2101/17 та 25.06.2020 у справі №924/233/18).

Згідно із частинами першою, другою статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Відповідно до частини першої статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За замістом пункту 4 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором, зокрема, відшкодування збитків.

Таким чином, у випадку порушення експедитором обов`язків транспортного експедирування, які передбачені законом або договором, наступає майнова відповідальність у вигляді стягнення збитків.

Позивач за первісним позовом довільно та помилково трактує на свою користь положення 924 Цивільного кодексу України, оскільки у даному спорі відповідач за первісним позовом виступив експедитором, а не перевізником.

Відповідальність експедитора за дії третіх осіб необхідно розуміти як дії, які направлені на виконання саме договору транспортного експедирування, а не перевезення.

За таких обставин, діючим законодавством встановлена відповідальність експедитора за псування вантажу при перевезенні лише у випадку вказівки про це у договорі транспортного експедирування.

Умовами договору не встановлено відповідальність експедитора за псування вантажу, його втрату чи виявлення невідповідності вантажу товаросупровідним документам, а доводи позивача стосуються саме псування вантажу під час його перевезення.

За умовами пункту 3.2 договору експедитор не несе відповідальності за зрив термінів відправки та отримання вантажу, що сталися не з його вини (заборони "Укрзалізниці", конвенції оголошені "Укрзалізницею" та управліннями залізниць).

У даній справі за умовами договору №9-06-09 на транспортно-експедиційне обслуговування від 06.09.2019 ТОВ "Нідера Агро" виступило експедитором.

Позивач за первісним позовом, посилаючись на судову практику, відповідальність за якою покладено на перевізника, у даній справі неправомірно ототожнює поняття "перевізник".

Оскільки поняття "експедитор" - суб`єкт господарювання, який за дорученням клієнта організовує доставку вантажу за місцем призначення за певну плату. Перевізник - юридична або фізична особа, яка за домовленістю з експедитором приймає на себе зобов`язання доставити вантаж за місцем призначення.

У ч. ч. 1-3 ст. 314 Господарського кодексу України зазначено, що перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. У транспортних кодексах чи статутах можуть бути передбачені випадки, коли доведення вини перевізника у втраті, нестачі або пошкодженні вантажу покладається на одержувача або відправника. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає; у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість; у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його цінності, - у розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона є нижчою від дійсної вартості вантажу.

Відповідно до ч. 1 ст.12 Закону України "Про залізничний транспорт" залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Згідно з ч. 1 ст. 23 вищевказаного закону, перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України.

У письмових поясненнях Акціонерне товариство "Українська залізниця" акцентувало увагу, що завантаження усіх вагонів, що зазначені у матеріалах справи, здійснювалось експедитором - Товариством з обмеженою відповідальністю "Нідера Агро", - на ділянках вантажовласника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницький комбінат хлібопродуктів №2". Вантаж перевозився у критих вагонах типу хопери.

До передавання вантажу перевізнику відправник повинен був вжити наступні дії: "Відправник зобов`язаний підготувати вантаж до навантаження відповідно до вимог, які забезпечували б збереження його на всьому шляху перевезення." (п.4 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Мінтрансу України від 21.11.2000 №644).

Зазначивши, що залізниця має право (а не зобов`язання) перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. При відсутності механічних ушкоджень вагонів з вантажем, відсутності порушення герметичності люків та справності ЗПП (пломб) відповідальність за збереження якості вантажу несе відправник.

Відповідно до ст. 110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами перевезення вантажів іншому підприємству.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Залізниця після проставлення відповідної відмітки в спірних залізничних накладних, взяла на себе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу, а також підтвердила, що саме вона несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду у справі №905/748/17 від 13.03.2019)

Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи та не спростовано учасниками справи, що у спірних перевезеннях як вантажовідправником, так і залізницею під час завантаження та після завантаження не було зроблено жодних письмових зауважень, щодо непридатності вагонів (в комерційному та технічному відношенні) для перевезення вантажу - висівок пшеничних гранульованих. Не було зауважень залізниці і до якості здійсненого відправником завантаження.

Дослідивши зміст долучених до матеріалів справи документів, вбачається, що відповідач за первісним позовом звертався до Акціонерного товариства "Українська залізниця" з адвокатським запитом вих.№24-07/23 від 24.07.2023 про надання інформації про причини відчеплення від групи по технічній несправності вагону №95829065.

Акціонерне товариство "Українська залізниця" у своєму листі-відповіді повідомило ТОВ "Нідера Агро", що 24.04.2022 при технічному обслуговуванні вантажних вагонів у складі поїзда на станції Жмеринка регіональної філії "Південно-Західна залізниця" АТ "Укрзалізниця" у вагоні №95829065 було виявлено несправний повітророзподільник (гальма у вагоні не працювали), у зв`язку з чим вагон був відчеплений від складу поїзда. Товариство не інформувало ТОВ "Нідера Агро" про технічну несправність вагону №95829065 у зв`язку з тим, що це не передбачено умовами договору від 16.03.2020 №8137298 про надання послуг з організації перевезення вантажів.

За умовами п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення та параграфу 1 Технічних умов розміщення та закріплення вантажів, зазначені у спірних накладних вагони мали бути перевірені працівниками залізниці.

Залізниця, оглянувши подані до перевезення завантажені вагони за спірними залізничними накладними, прийняла їх до перевезення, проставивши календарний штемпель станції у спірних залізничних накладних.

Жодних актів загальної форми ГУ-23 щодо наявності несправностей у вагонах залізницею складено не було, що свідчить про відсутність зауважень до вагонів як комерційному так і технічному відношенні.

Вказане підтверджує, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Нідера Агро" належним чином здійснило підготовку вантажу до транспортування.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною (ст. 224 ГК України).

При цьому, за змістом ст. 225 ГК України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов`язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків.

Для застосування такої відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Така правова позиція Верховного Суду викладена, зокрема, в постанові від 29.06.2021 у справі № 910/11287/16.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

При цьому, на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Натомість, вина боржника у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

ТОВ "Нідера Агро" наведено обставини, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання.

Отже, істинність твердження позивача щодо наявності підстав для стягнення збитків, зокрема, в контексті наявності збитків та їх розміру, протиправності поведінки заподіювача збитків та існування причинного зв`язку такої поведінки із заподіяними збитками, ураховуючи принципи змагальності, диспозитивності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, підлягає доведенню позивачем перед судом.

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 14.04.2020 у справі №925/1196/18 надано таке визначення збитків це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

Варто зазначити, що збитки є наслідками неправомірної поведінки, дії чи бездіяльності особи, яка порушила права або законні інтереси іншої особи, зокрема невиконання або неналежне виконання установлених вимог щодо здійснення господарської діяльності, господарське правопорушення, порушення майнових прав або законних інтересів інших суб`єктів тощо

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність у діях експедитора ознак протиправної поведінки, що полягає у порушенні умов Договору в частині вжиття заходів щодо супроводу вантажу до складу одержувача. Відтак, позивачем не доведено й причинно-наслідкового зв`язку між поведінкою експедитора та заподіяними клієнту збитками.

За таких обставин, вимоги, заявлені до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нідера Агро" про стягнення збитків в розмірі 1.189.562.74 грн. задоволенню не підлягають.

Оскільки первісний позов не підлягає задоволенню, суд не вирішує питання щодо пропуску позивачем за первісним позовом строків позовної давності.

Окрім того, частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з положеннями частин першої та другої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Тобто, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, до особи, яка порушила це право, з метою його захисту.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.10.2018 у справі №910/2062/18.

Відповідно до вимог статті 14 Господарського процесуального кодексу України, яка встановлює диспозитивність господарського судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частиною 1 статті 45 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторонами в судовому процесі є позивач і відповідач.

Належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом. Тобто, відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №278/1258/16-ц та від 25.11.2020 у справі №233/1950/19.

При цьому, пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову.

Таким чином, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.11.2019 у справі №905/386/18 та від 13.10.2020 №640/22013/18.

По зустрічному позову:

Як встановлено судом, 06.09.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Вінницький комбінат хлібопродуктів № 2" (клієнт, позивач) та ТОВ "Нідера Агро" (експедитор, відповідач) було укладено договір №9-06-09 на транспортно-експедиційне обслуговування, відповідно до якого експедитор зобов`язується надати клієнту транспортно-експедиційні послуги, пов`язані з навантаженням, сертифікацією, митним оформленням і відправкою зернових, олійних культур та мінеральних добрив, а також продуктів їх переробки (надалі по тексту "вантаж"), з усіх дирекцій залізниць "Укрзалізниці" за реквізитами останнього.

На підставі договору транспортного експедирування, за яким, відповідно до ст. 929 Цивільного кодексу України, одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Предметом дослідження у даній справі є наявність або відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 277 200, 00 грн.

Частиною першою статті 931 ЦК України передбачено, що розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом.

Експедитор має право залучити до виконання своїх обов`язків інших осіб (ч. 1 ст. 932 ЦК України).

На виконання взятих на себе зобов`язань експедитор на підставі заявки від 15 березня 2022 року організував перевезення висівок гранульованих в 4 вагонах №95589107, №95588166, №95353231, №95588307, що підтверджується оформленими до перевезення залізничними накладними №34691428, №34691469, №34691451, №34691477 від 24.03.2022.

Згідно оформлених залізничних накладних №34691428, №34691469, №34691451, №34691477 від 24.03.2022 відправником зазначеного вантажу виступив експедитор - ТОВ "Нідера Агро" (код 1866), отримувачем Ренійський морський торговий порт, станція відправлення - Вінниця, станція призначення - Рені-Порт, маса 275 тонн 700 кг.

На підставі заявки від 07 квітня 2022 року організував перевезення висівок гранульованих в 6 вагонах (№95538377, №95649000, №95760369, №95829065, №95681276, №95617320), що підтверджується оформленою до перевезення залізничною накладною №34868703 від 20 квітня 2022 року.

На підставі заявки від 18 квітня 2022 року організував перевезення висівок гранульованих в 4 вагонах (№95653804, №95620639, №95532180, №95932208), що підтверджується оформленою до перевезення залізничною накладною №34897215 від 26 квітня 2022 року.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Істотними умовами договору транспортного експедирування, зокрема, є: розмір плати експедитору та порядок розрахунків.

У разі залучення експедитором до виконання його зобов`язань за договором транспортного експедирування іншої особи у відносинах з нею експедитор може виступати від свого імені або від імені клієнта.

Платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування.

У плату експедитору не включаються витрати експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов`язкових платежів), що сплачуються при виконанні договору транспортного експедирування.

Обгрунтовуючи позовні вимоги про стягнення 43 200,00 грн. позивач за зустрічним позов до зустрічної позовної заяви долучив копію акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №459 від 16.04.2022, підписаний ТОВ "АП Мартін" та ТОВ "Нідера Агро", зі змісту якого вбачається договір №1012/01 від 10.12.2020 винагорода виконавця (власний рух.склад).

В матеріалах справи міститься копія платіжного доручення №547 від 13.05.2022 на суму 43 200,00 грн., зі змісту якого сліду, що позивач за зустрічним позовом сплатив послуги за договором №1012/01 від 10.12.2020.

Так, зі змісту зустрічної позовної заяви вбачається, що додаткові витрати позивача, про стягнення яких подана зустрічна позовна заява, пов`язані з наявними зобов`язаннями позивача перед третіми особами.

Проте, позивач за зустрічним позовом не узгодив з відповідачем за зустрічним позовом перелік додаткових послуг та витрат, необхідних для виконання договору, а також не передбачив їх ймовірність під час укладання договору з відповідачем.

Суд погоджується з позицією відповідача за зустрічним позовом стосовно того, що будь-яких погоджених інших послуг, крім тих, які прямо передбачені Договором та додатками до нього клієнтом не було замовлено.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" транспортно-експедиторська діяльність здійснюється суб`єктами господарювання різних форм власності, які для виконання доручень клієнтів чи відповідно до технологій роботи можуть мати: склади, різні види транспортних засобів, контейнери, виробничі приміщення тощо. Експедитори для виконання доручень клієнтів можуть укладати договори з перевізниками, портами, авіапідприємствами, судноплавними компаніями тощо, які є резидентами або нерезидентами України. Транспортно-експедиторську діяльність можуть здійснювати як спеціалізовані підприємства (організації), так і інші суб`єкти господарювання.

Відповідно до ст. 10 Закону експедитор має право, зокрема, на: відшкодування в погоджених з клієнтом обсягах додаткових витрат, що виникли в нього при виконанні договору транспортного експедирування, якщо такі витрати здійснювалися в інтересах клієнта; притримувати вантаж, що знаходиться в його володінні, до моменту сплати плати експедитору і відшкодування витрат, здійснених ним в інтересах клієнта, або до моменту іншого забезпечення виконання клієнтом його зобов`язань у частині сплати плати експедитору та відшкодування вказаних витрат, якщо інше не встановлено договором транспортного експедирування; не приступати до виконання обов`язків за договором транспортного експедирування до отримання від клієнта всіх необхідних документів та іншої інформації щодо властивостей вантажу, умов його перевезення, а також іншої інформації, необхідної для виконання експедитором обов`язків, передбачених договором транспортного експедирування.

Обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги позивач за зустрічним позовом зазначив, що Товариством з обмеженою відповідальністю "АП Мартін" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Нідера Агро" 03 квітня 2022 укладено додаткову угоду №69 до договору №1012/01 на транспортно-експедиційне від 10.12.2020, в якій виконавець та замовник узгодили транспортно-експедиційні послуги.

Ціна послуг користування вагону (винагорода виконавця), користування вагонами понад норму складає 10 800,00 грн. по маршруту Чернівці-Північна/Півд.-Захід.зал.-Вінниця/Півд.-Захід.зал.-Рені-Порт/Одеська обл.

Суд звертає увагу, що термін відвантаження у вказаній додатковій угоді зазначено з 04.04. по 15.04.2021, що передує даті її укладення.

За твердженням зустрічної позовної заяви, вказана сума є додатковими витратами, за понаднормове користування вагонами, виходячи з наступного: 10 800,00х4=43 200,00 грн.

Однак суд не може погодитися з наведеним твердженням, оскільки за умовами пункту 3 додаткової угоди від 03.04.2022 перед адресацією вагонів №95588307, №95588166, №95589107, №95353231 порожніх вагонів виконавцем, замовник сплачує виконавцю 100% суми користування вагонами 10 800,00х4=43 200,00 грн. з ПДВ, але не пізніше чим за три робочих дні до прибуття вагонів виконавця під завантаження.

Як свідчать матеріали справи на виконання взятих на себе зобов`язань, експедитор на підставі заявки від 15 березня 2022 року організував перевезення висівок гранульованих в 4 вагонах №95589107, №95588166, №95353231, №95588307, що підтверджується оформленими до перевезення залізничними накладними №34691428, №34691469, №34691451, №34691477 від 24.03.2022.

Згідно оформлених залізничних накладних №34691428, №34691469, №34691451, №34691477 від 24.03.2022 відправником зазначеного вантажу виступив експедитор - ТОВ "Нідера Агро" (код 1866), отримувачем Ренійський морський торговий порт, станція відправлення - Вінниця, станція призначення - Рені-Порт, маса 275 тонн 700 кг.

Експедитор виконав взяті зобов`язання, у зв`язку з чим сторонами у справі підписано та скріплено печатками підприємств акт №ЖД-НА000031 від 24.03.2022 надання послуг на суму 442 498,50 грн., у тому числі вартість транспортно-експедиційних послуг за маршрутом Вінниця-Рені Порт склала 195 539,75 грн., вартість транспортно-допоміжних послуг склала 202 465,63 грн. та експедиторська винагорода - 3 333,33 грн.

Згідно п.4.2 договору оплата послуг/робіт/витрат проводиться клієнтом згідно акту виконаних робіт на підставі рахунків експедитора протягом двох банківських днів з моменту передачі рахунків клієнту. Клієнт зобов`язаний здійснити експедитору оплату вартості експедирування (п. 2.2.3 договору ).

Відповідач за зустрічним позовом вартість вказаних послуг оплатив у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією №V20331041 від 04.04.2022 на суму 442 498,50 грн., копія якої знаходиться в матеріалах справи.

Доказів, що підтверджують узгодження між клієнтом та експедитором понесення вартості додаткових витрат, що стосуються простою вагонів №95589107, №95588166, №95353231, №95588307 матеріали справи не містять та суду не надано.

В той час, виходячи з умов додаткової угоди №69 до договору №1012/01 на транспортно-експедиційне від 10.12.2020, плата у розмірі 43 200,00 грн. є платою ТОВ "Нідера Агро" за користування вагонами №95588307, №95588166, №95589107, №95353231.

У зв`язку з наведеним, сума у розмірі 43 200,00 грн. за рахунок ТОВ "Вінницький комбінат хлібопродуктів № 2" відшкодуванню не підлягає.

Згідно статті 931 ЦК України розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Як зазначає позивач за зустрічним позовом, у зв`язку з тим, що вантажоодержувач вантажу - Ренійський морський торговий порт не зміг своєчасно звільнити під`їздні шляхи для вивантаження 4 залізничних вагонів № 95538377, №95649000, №95760369, №95681276 з рахунку експедитора було списано простої у розмірі 297 360,00 грн. та 47 880,00 грн. за простій за понаднормоване використання вагону №95617320 за межами України, а саме на території Республіки Молдови.

У зв`язку з викладеним, позивачем складено акт надання послуг №39-4 від 05.05.2022 за понаднормове користування вагонами на загальну суму 297 360,00 грн., у тому числі з ПДВ 49 560,00 грн., рахунок на оплату №39-4 від 05.05.2022 на суму 297 360,00 грн. та рахунок на оплату №39-2 від 01.08.2022, акт надання послуг №39-3 від 03.08.2022 на суму 47 880,00 грн., рахунок на оплату № 39-3 від 03.08.2022.

В подальшому, листом вих.№11-09/23 від 11.09.2023 позивач за первісним позовом повідомив відповідача за зустрічним позовом про те, що згідно отриманої відповіді від перевізника - АТ "Укрзалізниця" (№ЦЦМ-12/288 від 02.08.2023) щодо перерахунку плати за користування вагонами №95538377, №95649000, №95760369, №95681276, №95617320, згідно залізничної накладної №34868703 від 20.04.2022) за межами України здійснено перерахунок перевізником АТ "Укрзалізниця" та надіслано акт коригування від 31.08.2023 до акту надання послуг №39-4 від 05.05.2023 на суму 259 560,00 грн.

У зв`язку з наведеними обставинами, експедитор запропонував клієнту підписати акт коригування від 31.08.2023 до акту надання послуг №39-4 від 05.05.2023 та відправити на адресу ТОВ "Нідера Агро".

З урахуванням акту коригування, за твердженням зустрічної позовної заяви загальна вартість плати за користування вагонами становить 277 200,00 грн.

Відповідно до п. 5 Правил зберігання вантажів (статті 12, 46 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, (далі - Правила зберігання) якщо одержувач не вивіз вантаж з місця загального користування у терміни, встановлені статтею 46 Статуту, з нього стягується плата за зберігання вантажу, встановлена тарифом, незалежно від того, чиїми засобами здійснюється охорона вантажу.

Згідно з п. 8 Правил зберігання збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Факт затримки вантажу засвідчується актом загальної форми.

Пунктом 119 Статуту передбачено, що за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.

Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Правилами складання актів передбачено, що при перевезеннях у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира складаються комерційні акти та акти загальної форми.

Акти загальної форми ГУ-23 складаються для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акта.

Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами (пункт 3 Правил складання актів).

Отже, з врахуванням вище викладеного належним і допустимим доказом на підтвердження факту настання відповідних подій - затримки вагонів на станції є акт загальної форми ГУ-23, що складений згідно з додатком № 6 до Правил користування вагонами і контейнерами. Аналогічну правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у справі № 904/5743/16 (постанова від 04.07.2018).

На запит представника відповідача за зустрічним позовом, листом №НЗ-1-08 від 15.09.2022 Регіональна філія "Південно-Західна залізниця" повідомила, що в період з 24.04.2022 по 12.05.2022 під час знаходження вагонів №9553877, №95649000, №95760369, №95681276, №95617329 по станції Жмеринка, акти на затримку вагонів не складалися.

Згідно наказу від 12.05.2022 НЗ-1 №65 на поїзд 3503 індекс 3358-013-3300 було введено операцію "кидання" по причині №70 (форс-мажор), а саме затримка з інших причин, акт на затримку ф.ГУ-23 №18023 від 12.05.2022. Затримка відбулась у зв`язку з не прийомом поїздів на стику Могилів-Подільський через непропускну спроможність та зайнятість колій станцій, у зв`язку із відправленням зернових вантажів на порти Одеської залізниці через територію ЧФМ. Недостатній вивіз (здача) поїздів на залізницю Республіки Молдова, при наявності готових до відправлення, складав 9 поїздів, але вивозилось лише 3 поїзда.

Водночас, акт на затримку ф.ГУ-23 №18023 від 12.05.2022 не містить підписів уповноважених представників сторін.

Оскільки акт ГУ-23 ф.ГУ-23 №18023 від 12.05.2022 не відповідає вимогам Правил складання актів, за відсутності будь-яких інших доказів, що підтверджують правомірність нарахування позивачем за зустрічним позовом заборгованості у розмірі 277 200,00 грн. - відсутні.

Статтею 12 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" передбачено обов`язок клієнта у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

Тобто, передбачене право експедитора на відшкодування в погоджених з клієнтом обсягах додаткових витрат, що виникли в нього при виконанні договору транспортного експедирування, якщо такі витрати здійснювались в інтересах клієнта, однак між позивачем та відповідачем немає погодження щодо обсягів додаткових витрат.

Згідно з пунктом 2.2.8 договору клієнт зобов`язаний відшкодувати експедитору витрати, пов`язані з оплатою штрафних санкцій, нарахованих перевізниками у разі простою транспортних засобів з вини клієнта.

Виходячи з наведеного, клієнт повинен відшкодувати простій транспортних засобів лише у випадку, якщо такий простій спричинений через винні дії клієнта.

Доказів наявності вини клієнта судом не встановлено та суду не надано.

Згідно з частиною 1 статті 213 Цивільного кодексу України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами).

Частина 3 статті 213 Цивільного кодексу України визначає, що при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

За своєю правовою природою заявлені до стягнення грошові кошти за зустрічним позовом не є заборгованістю за вищезазначеним договором транспортного експедирування, а можуть бути предметом розгляду в суді при зверненні з вимогами про стягнення понесених додаткових витрат за законом та цивільним законодавством.

Таким чином, підстави для задоволення зустрічного позову відсутні.

Оскільки вимоги про стягнення 20 864,30 грн. - інфляційних витрат, 4 557,13 грн. - 3% річних, 75 952,11 грн. - пені та додаткових витрат на проведення експертизи у розмірі 9360,00 грн. є похідними від основного зобов`язання, суд відмовляє у задоволенні зазначених вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю.

У викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16.

З огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд дає вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах. При цьому суд наголошує, що усі інші доводи та міркування сторін, окрім зазначених у мотивувальній частині рішення, взяті судом до уваги, однак не спростовують висновків суду та не суперечать дійсним обставинам справи і положенням чинного законодавства.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з відмовою у задоволенні первісного позову та зустрічного позову судовий збір покладається на позивачів.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-80, 129, 202, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні первісного позову відмовити повністю.

2. В задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Повне рішення складено 05.03.2024.

Суддя Т.М. Ващенко