ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"23" лютого 2024 р. м. Житомир Справа № 906/181/23
Господарський суд Житомирської області у складі:
судді Кудряшової Ю.В.
секретар судового засідання: Сенькіна Л.А.
за участю представників сторін:
від позивача: не прибув;
від відповідача: не прибув.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмонтаж "Колос" (вх. № 01-44/1955/23 від 12.06.2023) про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 906/181/23
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмонтаж "Колос"
до Приватно-орендне сільськогосподарське підприємство "Колос"
про стягнення 1 321 346,41 грн.
Рішенням Господарського суду Житомирської області від 25.05.2023 позов задоволено частково; стягнуто з Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Колос" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмонтаж "Колос" 1 051 825,94 грн. основного боргу, 27 145,75 грн. 3% річних, 242028,91 грн. інфляційних, а також 19 815,01 грн. сплаченого судового збору; в решті позову відмовлено.

12.06.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмонтаж "Колос" надійшла заява (вх. № 01-44/1955/23 від 12.06.2023) про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 906/181/23 в сумі 20 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 15.06.2023 прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмонтаж "Колос" (вх. № 01-44/1955/23 від 12.06.2023) про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 906/181/23 та призначено судове засідання на 20.07.2023 об 11:00 год.

20.06.2023 на електронну пошту суду надійшов запит Північно-західного апеляційного господарського суду за вих. № 906/181/23/3895/23 від 19.06.2023 щодо надіслання належним чином оформлених матеріалів справи № 906/181/23.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 21.06.2023 провадження по заяві ТОВ "Будмонтаж "Колос" (вх. № 01-44/1955/23 від 12.06.2023) про стягнення витрат на професійну правничу допомогу зупинено до повернення матеріалів справи №906/181/23 до суду першої інстанції.

В послідуючому господарський суд ухвалою від 10.01.2024 поновлено провадження по заяві ТОВ "Будмонтаж "Колос" (вх. № 01-44/1955/23 від 12.06.2023) про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 906/181/23 та призначено судове засідання для розгляду даної заяви.

02.02.2024 через підсистему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив на заяву про ухвалення додаткового рішення, відповідно до якого останній просив відмовити в задоволенні згаданої заяви.

Сторони в судове засідання уповноважених представників не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялись вчасно та належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься довідка про доставку електронного листа (а.с.207) та рекомендоване повідомлення про вручення адресату поштового відправлення (а.с. 210).

Оскільки явка представників сторін в судове засідання не визнана обов`язковою, суд вважає, що їх неявка не перешкоджатиме розгляду справи за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За приписами ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у тому числі, і витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 ст. 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

З матеріалів справи вбачається, що правову допомогу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмонтаж "Колос" у даній справі надавав адвокат Сачок Андрій Вікторович, повноваження та обсяг прав якого підтверджуються довіреністю ордером серії АМ № 1043059.

Сачок А.В. має право на зайняття адвокатською діяльністю на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 000746 від 20.07.2015.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Суд констатує, що в судовому засіданні 25.05.2023 представник відповідача наголосив, що протягом 5 днів з моменту прийняття рішення подасть докази понесених судових витрат на правничу допомогу згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 цього Кодексу).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16, постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №379/1418/18).

Матеріалами справи підтверджено, що в позовній заяві представник позивача зазначав, що попередній орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу становить 20 000,00 грн.

На підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і для визначення розміру витрат заявником надано копію договору про надання юридичних послуг від 13.12.2022, акт виконаних робіт по наданню юридичних послуг від 10.03.2023.

З матеріалів справи вбачається, що Сачок Андрій Вікторович та Товариство з обмеженою відповідальністю "Будмонтаж "Колос уклали договір про надання юридичних послуг від 12.12.2022.

Відповідно до п. 1.1. Адвокат приймає на себе обов`язки представляти права і законні інтереси Клієнта та його представників зокрема в судах загальної юрисдикції, адміністративних судах та господарських судах всіх ланок.

Пунктами 1.2. та 1.4. договору визначені повноваження та права Адвоката.

Розділом 2 обумовлено додаткові права та обов`язки Сторін. Зокрема, п.2.2. Клієнт несе обов`язок оплатити вартість послуг Адвокату в строк згідно цього договору.

Договір набирає чинності з моменту його підписання і до повного виконання зобов`язання (п. 3.1. договору).

Пунктом 4.1., 4.2. договору передбачено, що вартість послуг Адвоката становить 35 000,00 грн. Обсяг виконаних робіт зазначається в акті виконаних робіт. Авансовий платіж становить 15 000,00 грн.

Згідно доданого акту виконаних робіт по наданню юридичних послуг № 2 від 10.03.2023 адвокат Сачок А.В., з однієї сторони, і Клієнт - ТОВ "Будмонтаж "Колос" склали даний акт про те, що Адвокат у відповідності з побажаннями Клієнта надав наступні юридичні послуги згідно договору від 12.12.2022, зокрема:

- попередня консультація з вивченням письмових документів щодо стягнення заборгованості по договору № 20 від 01.04.2021 року - 2500 грн. без ПДВ:

- підготовка претензії щодо стягнення заборгованості по виконанню договору №20 від 01.04.2021 року - 1 500 грн. без ПДВ;

- підготовка позовної заяви з додатками щодо стягнення заборгованості по договору №20 від 01.04.2021 року - 3500 грн. без ПДВ;

- участь в судових засідання в Господарському суді Житомирської області справа №906/181/23 щодо стягнення заборгованості по договору №20 від 01.04.2021 року та додаткової угоди №1 від 01.06.2021 року - 12500 гри. без ПДВ.

Послуги виконані в строк, належної якості та без зауважень з боку Клієнта до Адвоката.

Вартість виконаних послуг складає 20 000,00 без ПДВ.

До заяви про стягнення витрат на правову допомогу додано також платіжну інструкцію № 887 від 16.03.2023, що підтверджує зарахування платежу у розмірі 20 000,00 грн. за послуги по договору від 12.12.2022.

Під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України (а саме співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи, не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України (а саме пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справи; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно із попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Тобто критерії, визначені частиною 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини четвертої статті 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені частиною 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. Така позиція випливає з правових висновків, які послідовно викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2022 у справі № 922/1964/21, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19, від 18.03.2021 № 910/15621/19, від 07.09.2022 у справі № 912/1616/21тощо.

Отже, господарський суд, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу може з власної ініціативи застосовувати критерії, що визначені у частинах п`ятій - сьомій статті 129 Господарського процесуального кодексу України. При цьому таке застосовування не є тотожним застосовуванню судом критеріїв, визначених у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України, де обов`язковою умовою є наявність клопотання іншої сторони. Аналогічні за своїм змістом правові висновки викладені у Постанові Верховного Суду від 12.01.2023 у справі № 908/270/21.

Також, господарським судом враховано правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та у постанові від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19, згідно з яким суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірність у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (див. додаткову постанову Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004, рішення у справі "East/West Alliance Limited проти України" від 02.06.2014), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Відповідно до правового висновку, який наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись наведеними вище нормами, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Висновки, аналогічні відображеним вище, викладені в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Вивчивши надані представником відповідача докази понесених ним судових витрат на правничу допомогу, застосувавши критерії ч. 4 ст. 126 та на підставі ч. 5 ст. 126 ГПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для їх зменшення.

Суд враховує, що представнику відповідача зі статусом адвоката, який передбачає відповідну фахову підготовку, професійні знання, практичний досвід участі у судових засіданнях, об`єктивно не потребувалось значних затрат часу та зусиль на аналіз чинного законодавства, збір доказів, їх підготовка для подачі суду та підготовка позовної заяви.

Крім цього, суд вважає завищеною вартість послуг участі в судових засіданнях, які відбувались за відсутності представника відповідача та не були надто тривалими.

Доказів протилежного сторонами не надано та з матеріалів справи не вбачається.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Такі докази, відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, враховуючи вищевикладене, а також, характер і рівень складності справи (аналогічність типовим справам), відсутність деталізації щодо часу, витраченого на кожен вид робіт і послуг, наданих адвокатом Сачком А.В. позивачу, з огляду на принцип співмірності розміру адвокатських послуг, суд приходить до висновку про покладення на відповідача судових витрат на професійну правову допомогу в сумі 10 000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 233, 244 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмонтаж "Колос" (вх. № 01-44/1955/23 від 12.06.2023) про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 906/181/23 задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Колос" (11244, Житомирська область, Звягельський район, с. Сербо-Слобідка, вул. Грека Івана, 47, ід. код 03743405)

- на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмонтаж "Колос" (10003, м. Житомир, вул. Чехова, 2 кв. 80, ід. код 20403504) 10 000,00 грн. витрат по оплаті професійної правничої допомоги.

3. В решті вимог заяви відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного додаткового рішення.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне додаткове рішення складено: 04.03.24

Суддя Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу (рек. з повід.)

+ на ел. пошту: ІНФОРМАЦІЯ_2

ІНФОРМАЦІЯ_1

3 - відповідачу в Електронний кабінет