РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.02.2024Справа № 910/17175/23
За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Автопроммаркет"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 168 394,50 грн.

суддя Мельник В.І.

за участю секретаря судового засідання Федорової О.В.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АВТОПРОММАРКЕТ" подало на розгляд Господарського суду міста Києва позовну заяву до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 168394,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.11.2023 відкрито провадження у справі № 910/17175/23 та призначено до розгляду на 11.12.2023.

28.11.2023 відділом діловодства суду від позивача отримано клопотання про проведення судового розгляду без участі представника позивача.

05.12.2023 відділом діловодства суду від відповідача отримано відзив на позовну заяву.

В судове засіданні 11.12.2023 представники сторін не з?явилися.

Ухвалою Господарського суду міста Києва відкладено розгляд справи на 02.02.2024.

15.01.2024 відділом діловодства Господарського суду міста Києва від представника позивача отримано клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

В судове засідання 02.02.2024 представники сторін не з`явилися.

В судовому засіданні 02.02.2024 винесено рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

06.11.2020 року між ТОВ «Автопроммаркет» (Позивач), як постачальником, та АТ «Українська залізниця» (відповідач), як покупцем, було укладено договір поставки №ПР/НХ-20607/НЮ (далі Договір), предметом якого є поставка постачальником покупцю запасних частин до автомобільної та автотракторної техніки (товар) згідно зі специфікацією №2 (додаток №2).

Відповідно до п.6.1 Договору (в редакції додаткової угоди №1 від 08.12.2020) постачальник передає у власність покупцю товар, а покупець сплачує товар, визначений в кількості та за цінами, які зазначені у специфікації №2 (додаток №2), що додається до договору про закупівлю і є його невід`ємною частиною, на умовах поставки на склад покупця DDP (Інкотермс у редакції 2010 року).

Згідно з п. 6.4 Договору покупець здійснює оплату за поставлений товар по факту постачання товару через 45 банківських днів з дня підписання акта приймання-передачі товару, але не раніше реєстрації постачальником податкової накладної в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

У специфікації №2 до Договору сторони погодили умови поставки та розрахунків, загальна сума поставки становить 867 300,00 грн.

На виконання умов договору позивач поставив, а відповідач прийняв товар загальною вартістю 867 300,00 грн., що підтверджується видатковими накладними №№63, 64, 65, 66 від 30.12.2020 та товарно-транспортними накладними №№Р63, Р64, Р65, Р66 від 30.12.2020. Вказані видаткові та товарно-транспортні накладні підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками юридичних осіб. Товар від імені відповідача приймала комірник Самбурська С.О., яка діяла на підставі довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей №73 від 30.12.2020.

Позивач виставив відповідачу рахунки на оплату поставленого за Договором товару від 30.12.2020 №39, №44-46, а також на виконання пункту 6.4 Договору позивачем були складені податкові накладні від 30.12.2020 №№12, 13, 15, 17, які подано на реєстрацію в ЄРПН.

Позивач зазначив, що виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі тоді як відповідача свої зобов`язання зі сплати вартості поставленої продукції виконав неналежним чином, вартість товару на вказану суму не сплатив.

В зв`язку із порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань позивач звернувся із позовом до суду.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2022 року по справі №910/3141/22 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопроммаркет» задоволено частково. Скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 19 вересня 2022 року. Позов задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця (Тверська), буд.5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопроммаркет» (27502, Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. Грушевського Михайла, буд. 18, ідентифікаційний код 40725285) 867 300 (вісімсот шістдесят сім тисяч триста) грн. 00 коп. основного боргу, 13009 (тринадцять тисяч дев`ять) грн. 50 коп. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та 19514 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот чотирнадцять) грн. 25 коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги. У решті позовних вимог відмовлено.

Приписами ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2022 року по справі №910/3141/22 підтверджено, що Відповідач порушив умови договору, у визначений строк оплату за поставлений товар не провів, а отже є таким, що прострочив виконання зобов`язання.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що оскільки відповідач порушив взяті на себе зобов`язання за Договором то до останнього застосовуються відповідальність передбачена умовами Договору.

В зв`язку із чим просить суд стягнути із Відповідача інфляційні втрати в розмірі 168286,62 грн. та відсотки за користування чужими грошовим коштами в розмірі 107,88 грн.

Як визначено частинами 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2022 року по справі №910/3141/22 встановлено, що відповідач порушив строк виконання взятого на себе зобов`язання.

Згідно з п. 10.2 Договору поставки №ПР/НХ-20607/НЮ від 06.11.2020 року Покупець за даним договором несе таку відповідальність : сторони відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України встановили, що розмір відповідальності ПОКУПЦЯ за прострочення виконання грошового зобов`язання за цим договором становить 0,1 (нуль цілих одна десята) процента річних від простроченої суми грошових зобов`язань за цим договором.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу і 0,1 % річних входять до складу грошового зобов`язання та вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи, що господарським судом на підставі поданих доказів були встановлені обставини прострочення виконання відповідачем зобов`язань з оплати поставленого товару, вимоги про стягнення 0,1 % річних та інфляційних втрат, нарахованих на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, ґрунтуються на нормах закону.

Перевіривши розрахунок позивача 0,1% річних та інфляційних втрат з простроченої суми,суд вважає його обґрунтованим, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 107,88 грн. - 0,1% річних та 168286,62 грн. інфляційних втрат підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позовні вимоги.

2. Стягнути із Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця (Тверська), б. 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОПРОММАРКЕТ» (43025, Волинська область, м. Луцьк, вул. Лесі Українки, буд. №37, ідентифікаційний код 40725285) інфляційні втрати в розмірі 168286 (сто шістдесят вісім тисяч двісті вісімдесят шість) грн. 62 коп., 0,1% річних в розмірі 107 (сто сім) грн.88 коп., судовий збір в розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн.

3. Видати наказ.

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 09.02.2024.

Суддя В.І. Мельник