ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2024 р. Справа№ 910/3394/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Гончарова С.А.

за участю секретаря судового засідання: Дюкарєвої І.М.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 12.03.2024 у справі №910/3394/23 (в матеріалах справи)

розглянувши у відкритому судовому засіданні

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна»

про ухвалення додаткового рішення

заяву Фізичної особи-підприємця Харатіна Ігоря Олександровича

про розподіл судових витрат

подані при розгляді апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» та Фізичної особи-підприємця Харатіна Ігоря Олександровича

на рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2023, повний текст якого складений 23.11.2023,

та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2023

у справі № 910/3394/23 (суддя Плотницька Н.Б.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна»

до Фізичної особи-підприємця Харатіна Ігоря Олександровича

про стягнення 1 068 640,95 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позов, з урахуванням заяви про зміну предмета позову та збільшення розміру позовних вимог, яку судом першої інстанції прийнято до розгляду, заявлено про стягнення з відповідача:

- простроченої заборгованості за лізинговими платежами в сумі 144 196,38 грн., нарахованих за період з липня 2022 року по листопад 2022 року договором фінансового лізингу № 00020640 від 21.04.2020, а також нарахованих за несвоєчасне виконання вказаного обов`язку, 3 % річних в сумі 1 618,23 грн., інфляційних втрат в сумі 7 212,20 грн. та пені в сумі 5 270,14 грн.;

- 910 344,00 грн. вартості транспортного засобу, що є об`єктом лізингу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.10.2023 у справі № 910/3394/23 позов задоволений частково, до стягнення з відповідача на користь позивача присуджено заборгованість в розмірі 144 196,38 грн. та судовий збір у розмірі 2 162,95 грн., в іншій частині позову відмовлено.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 23.11.2023 у справі № 910/3394/23 з відповідача на користь позивача присуджено витрати на правничу допомогу в сумі 3 373,36 грн.

Не погоджуючись із рішенням та додатковим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить:

- скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2023 у справі № 910/3394/23 в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення 3% річних, інфляційних втрат, пені і вартості транспортного засобу VW LNF T6 Kombi CITY 2.0 I TDI 140PS 6G, шасі № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову;

- змінити додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2023 у справі № 910/3394/23, шляхом викладення його резолютивної частини в новій редакції, відповідно до якої стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 25 000,00 грн.

Також у апеляційній скарзі позивач зазначив, що орієнтовна сума витрат на правничу допомогу, які він очікує понести при апеляційному перегляді становить 20 000,00 грн., а докази їх понесення будуть подані протягом п`яти днів після прийняття постанови судом апеляційної інстанції.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.12.2023, справу № 910/3394/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді: Шаптала Є.Ю., Гончаров С.А..

Крім того, не погоджуючись із рішенням та додатковим рішенням суду першої інстанції, Фізична особа-підприємець Харатін Ігор Олександрович звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить:

- скасувати частково рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2023 у справі № 910/3394/23 в частині стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 144 196,38 грн та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог;

- скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2023 у справі № 910/3394/23 та ухвалити нове рішення яким відмовити у задоволенні вимог про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 3 373,36 грн.

Також апелянт навів попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу сумі 50 000,00 грн.

Згідно протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 14.12.2023, справу № 910/3394/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді: Шаптала Є.Ю., Гончаров С.А..

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями та протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 25.12.2023, визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л.; судді: Шаптала Є.Ю., Тищенко О.В..

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.02.2024, повний текст якої складено 06.02.2024:

- апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2023 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2023 у справі №910/3394/23 задоволено частково;

- апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Харатіна Ігоря Олександровича на рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2023 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2023 у справі №910/3394/23 задоволено частково;

- рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2023 у справі №910/3394/23 змінено;

- викладено п. 2 резолютивної частини рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2023 у справі №910/3394/23 в такій редакції:

«Стягнути з Фізичної особи-підприємця Харатіна Ігоря Олександровича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (02152, м. Київ, проспект Павла Тичини, 1В, ідентифікаційний код 35571472) прострочену заборгованість за лізинговими платежами в сумі 144 196 (сто сорок чотири тисячі сто дев`яносто шість) грн. 38 коп., 3 % річних в сумі 1 618 (одна тисяча шістсот вісімнадцять) грн. 23 коп., інфляційні втрати в сумі 7 212 (сім тисяч двісті дванадцять) грн. 20 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2 295 (дві тисячі двісті дев`яносто п`ять) грн. 40 коп.»;

- додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2023 у справі №910/3394/23 змінено;

- викладено п. 1 резолютивної частини додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2023 у справі №910/3394/23 в такій редакції:

«Стягнути з Фізичної особи-підприємця Харатіна Ігоря Олександровича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (02152, м. Київ, проспект Павла Тичини, 1В, ідентифікаційний код 35571472) витрати на правничу допомогу в сумі 1 789 (одна тисяча сімсот вісімдесят дев`ять) грн. 97 коп.;

- стягнуто з Фізичної особи-підприємця Харатіна Ігоря Олександровича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (02152, м. Київ, проспект Павла Тичини, 1В, ідентифікаційний код 35571472) витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 198 (сто дев`яносто вісім) грн. 68 коп.

13.01.2024 до суду від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник просить ухвалити додаткове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн. До вказаної заяви додані докази понесення таких витрат.

Крім того, 13.01.2024 до суду від відповідача надійшла заява про розподіл судових витрат, в якій заявник просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» на користь ФОП Харатін Ігора Олександровича судові витрати у сумі 138 300,00 грн. грн., що складаються з витрат на професійну правничу допомогу, які відповідач поніс у зв`язку із судовим розглядом справи №910/3394/23 в Господарському суді міста Києва та Північному апеляційному господарському суді. До вказаної заяви додані докази понесення таких витрат.

Відповідно до протоколів передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 13.01.2024, вказані заяви передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді: Шаптала Є.Ю., Тищенко О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.02.2024 розгляд заяв Фізичної особи-підприємця Харатіна Ігоря Олександровича та Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» про ухвалення додаткового рішення та розподіл судових витрат у справі № 910/3394/23 призначено на 27.02.2024 об 11:25 год. в режимі відео конференції.

20.02.2024 до суду від позивача та відповідача надійшли письмові заперечення на подані заяви про ухвалення додаткового рішення та про розподілу судових витрат, детальний зміст яких буде наведений нижче.

У період з 27.02.2024 по 01.03.2024 суддя Яковлєв М.Л. перебував на лікарняному, у зв`язку з чим розгляд справи не відбувся.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2024 розгляд заяв Фізичної особи-підприємця Харатіна Ігоря Олександровича та Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» про ухвалення додаткового рішення та розподіл судових витрат при розгляді апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» та Фізичної особи-підприємця Харатіна Ігоря Олександровича на рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2023 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2023 у справі № 910/3394/23 призначено на 12.03.2024 на 11:45 год. в режимі відеоконференції.

У зв`язку з перебуванням судді Тищенко О.В. у відрядженні розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-08/1048/24 від 12.03.2024 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/3394/23.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2024, визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л.; судді: Шаптала Є.Ю., Гончаров С.А..

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2024 заяви Фізичної особи-підприємця Харатіна Ігоря Олександровича та Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/3394/23 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Яковлєв М.Л., судді: Шаптала Є.Ю., Гончаров С.А..

В судовому засідання позивач та відповідач власні заяви підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити, проти задоволення заяв один одного заперечили.

Дослідивши матеріали заяв Фізичної особи-підприємця Харатіна Ігоря Олександровича та Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» про ухвалення додаткового рішення та розподіл судових витрат, матеріали справи, колегія суддів дійшла до висновку про те, що заява позивача підлягає частковому задоволенню, а заява відповідача залишається без розгляду, з наступних підстав.

Стаття 221 ГПК України встановлює, що:

- якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 1);

- для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 2);

- у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу (ч. 3).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 244 ГПК України).

Частина 1 ст. 123 ГПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. (п. 1 та п. 4 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Згідно з приписами ч. 2 ст. 16 ГПК України представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частина 1 ст. 124 ГПК України встановлює, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Водночас за приписами ч. 2 ст. 124 ГПК України, у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

При цьому ч. 8 ст. 129 ГПК України встановлює, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Отже, за приписами ГПК України попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат сторона має подати до суду разом з першою заявою по суті спору, якою відповідно до приписів ГПК України в суді апеляційної та касаційної інстанції є апеляційна та касаційна скарга, а також відзиви на апеляційну та касаційну скаргу, а докази понесення таких витрат - до винесення постанови або протягом п`яти днів після ухвалення постанови, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи слідує, що:

- у апеляційній скарзі позивач зазначив, що орієнтовна сума витрат на правничу допомогу, які він очікує понести при апеляційному перегляді становить 20 000,00 грн., а докази їх понесення будуть подані протягом п`яти днів після прийняття постанови судом апеляційної інстанції;

- 13.01.2024 до суду від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник просить ухвалити додаткове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн. До вказаної заяви додані докази понесення таких витрат;

- у апеляційній скарзі відповідач навів попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу сумі 50 000,00 грн.;

- 13.01.2024 до суду від відповідача надійшла заява про розподіл судових витрат, в якій заявник просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» на користь ФОП Харатін Ігора Олександровича судові витрати у сумі 138 300,00 грн., що складаються з витрат на професійну правничу допомогу, які відповідач поніс у зв`язку із судовим розглядом справи №910/3394/23 в Господарському суді міста Києва та Північному апеляційному господарському суді. До вказаної заяви додані докази понесення таких витрат.

Отже, матеріалами справи підтверджується дотримання позивачем як строків подання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, так і строків подання доказів понесення таких витрат.

Водночас, оскільки відповідачем до судових дебатів не було заявлено про те, що докази на підтвердження витрат на правову допомогу будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення постанови, відповідачем не дотримано строки подання доказів понесення судових витрат.

З цього приводу колегія суддів вважає за необхідне зазначити про таке.

Пунктом 12 частини 3 статті 2 ГПК України передбачено, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Практична реалізація цього принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу; 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами: подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; (4) зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу чи розподіл витрат судом.

Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 911/3312/21 (провадження № 12-43гс22) стосовно застосування норм ГПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічні за змістом положення містять ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

У постанові Верховного Суду від 26.07.2023 у справі № 160/16902/20 зазначено, що за загальним правилом, питання про стягнення таких витрат має вирішуватися судом одночасно із задоволенням позову такої сторони у рішенні, постанові або ухвалі. Разом з тим, суд може розглянути це питання і після вирішення справи, але лише за наявності визначених законом передумов: неможливості подати докази розміру понесених витрат внаслідок поважних причин з подачею відповідної заяви «про це» до закінчення судових дебатів. Певної форми відповідної заяви та вимог до її змісту законом не передбачено, отже, така заява може бути письмовою або усною (під час фіксування судового засідання технічними засобами).

Вирішуючи питання темпоральних меж подання заяви про стягнення витрат на правову допомогу, а також доказів на підтвердження їх фактичного понесення та розміру, колегія суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі № 340/2823/21 зауважила, що вказівка у ч. 7 ст. 139, ч. 3 ст. 143 КАС України на судові дебати, до закінчення яких сторона може заявити суду прохання (вимогу, клопотання) про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, потрібно розуміти не як єдино можливу стадію розгляду справи по суті, на якій дозволяється повідомити суду про цю обставину. Це є останній етап - перед виходом суду до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи - для того, щоб сторона могла заявити про необхідність подати докази на підтвердження розміру понесених витрат, які підлягають розподілу за наслідками розгляду справи.

Проте підстави для розподілу судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і з цим пов`язується ухвалення додаткового рішення в цій частині.

Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.

Якщо ж до завершення розгляду сторона не заявила суду про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді, й, відповідно, не надала документів, які ці витрати підтверджують, суд у такому випадку не має підстав розподіляти ці витрати. Не виникне підстав для їх розподілу шляхом ухвалення додаткового судового рішення відповідно до статті 252 КАС України й тоді, коли заява про розподіл витрат на правничу допомогу, як і докази, які ці витрати підтверджують, будуть подані суду вже після того, як цей суд розгляне справу й ухвалить відповідне рішення.

З матеріалів справи слідує, що хоча у апеляційні скарзі відповідач у апеляційній скарзі навів попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу сумі 50 000,00 грн. та просив стягнути з позивача витрати на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в судах першої та апеляційної інстанції, проте по прийняття судом апеляційної інстанції постанови не заявив намір подати докази на підтвердження цих витрат після ухвалення постанови апеляційного суду.

Статтею 118 ГПК України встановлено, що:

- право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (ч. 1);

- заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2).

З огляду на пропущення відповідачем процесуальних строків на подання заяви про понесення судових витрат та доказів їх понесення, заява відповідача про розподіл судових витрат залишається без розгляду в порядку приписів ч. 2 ст. 118 ГПК України.

Водночас колегія суддів окремо вважає за необхідне зауважити на наступному.

Як слідує зі змісту заяви відповідача про розподіл судових витрат відповідач просить стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу у загальній сумі 138 000,00 грн., які складаються з витрат, які він поніс у зв`язку із судовим розглядом справи №910/3394/23 в Господарському суді міста Києва та Північному апеляційному господарському суді.

Відповідач зазначає про те, що заявлена до стягнення сума складається з:

- витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 70 000,00 грн.;

- «гонорару успіху» за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 24 900,00 грн.;

- витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 18 500,00 грн.

- «гонорару успіху» за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в сумі 24 900,00 грн.

При цьому з матеріалів справи слідує, що при вирішення спору сторін по суті судом першої інстанції рішення щодо розподілу витрат відповідача на правову допомогу не приймалось, а відповідач за наслідками розгляду справи до суду першої інстанції з заявою про ухвалення додаткового рішення не звертався.

Колегія суддів зазначає про те, що у розумінні положень чинного законодавства, суду апеляційної інстанції не надано повноважень на розподіл витрат на правову допомогу в суді першої інстанції, щодо яких судом першої інстанції не було прийнято відповідного рішення.

Вказане підтверджується змістом положень ч. 14 ст. 129 ГПК України, які встановлюють, що у випадку якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За таких обставин у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 70 000,00 грн. та «гонорару успіху» за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 24 900,00 грн.

Щодо витрат позивача на правничу допомогу, слід зазначити наступне.

Частини 1 та 2 ст. 126 ГПК України встановлює, що:

- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави;

- за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

На підтвердження факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу ним до матеріалів справи долучені належним чином засвідчені копії укладеного з Адвокатським об`єднанням «КПД Консалтинг» договору про надання професійної правничої допомоги від 24.05.2021, заявки на надання послуг № 15 до вказаного договору про надання юридичних послуг від 24.05.2021, акту про надані послуги № 4 від 06.02.2024, платіжних інструкцій № 51014828 від 07.12.2023 та № 51015163 від 08.02.2024.

Наданими позивачем документами підтверджено наступне.

У договорі про надання професійної правничої допомоги від 24.05.2021 сторонами погоджено наступне:

- види, зміст, обсяг, строки та умови надання конкретних послуг визначаються умовами договору та погоджуються сторонами в кожному випадку письмово, шляхом підписання заявок, які становлять невід`ємну частину цього договору. Підписання сторонами заявки є підтвердженням замовлення визначеної в такої угоді послуги замовником (п. 1.1);

- за представництво інтересів позивача в судах апеляційної інстанції винагорода становить 24 000,00 грн. (п. 2.3);

- факт надання Адвокатським об`єднанням «КПД Консалтинг» послуг з супроводження розгляду справи у відповідній інстанції суду засвідчується підписанням між сторонами відповідного акту приймання-передачі наданих послуг наступного робочого дня після завершення розгляду справи або отримання інформації позивачем від Адвокатського об`єднання «КПД Консалтинг» про результати розгляду справи (п. 3.4).

24.01.2023 Адвокатським об`єднанням «КПД Консалтинг» та позивачем підписано заявку про надання юридичних послуг № 15, в якій сторонами погоджено, що позивач передає, а адвокатське об`єднання приймає на супроводження в суді першої інстанції спору за позовом позивача до відповідача про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу № 00020640 від 21.04.2020.

У п. 2 заявки сторонами визначено, що виконавець зобов`язується надити замовнику юридичні послуги/правову допомогу щодо представництва та захисту інтересів замовника у відповідних інстанціях судів України під час розгляду справи, визначеної в п. 1 заявки.

Розмір винагороди, порядок строки та умови надання послуг за цією заявкою, визначаються договором про надання професійної правничої допомоги від 24.05.2021 (п. 4 заявки).

Адвокатським об`єднанням «КПД Консалтинг» та позивачем підписано акт про надані послуги № 4 до договору про надання професійної правничої допомоги від 24.05.2021 та заявки про надання юридичних послуг № 15 від 24.01.2023, у п. 1 якого сторонами погоджено, що Адвокатське об`єднання «КПД Консалтинг» надало позивачу такі юридичні послуги за п. 1 заявки про надання юридичних послуг № 15 від 24.01.2023: супроводження в суді апеляційної інстанції справи за позовом позивача до відповідача про стягнення заборгованості та повернення предмету лізингу за договором фінансового лізингу № 00020640 від 21.04.2020. Вартість таких послуг становить 10 000,00 грн.

Враховуючи, що за умовами договору про надання професійної правничої допомоги від 24.05.2021 факт надання Адвокатським об`єднанням «КПД Консалтинг» послуг з супроводження розгляду справи у відповідній інстанції суду засвідчується підписанням між сторонами відповідного акту приймання-передачі наданих послуг наступного робочого дня після завершення розгляду справи або отримання інформації позивачем від Адвокатського об`єднання «КПД Консалтинг» про результати розгляду справи та те, що наданий позивачем акт про надані послуги № 4 до договору про надання професійної правничої допомоги від 24.05.2021 свідчить про прийняття послуг саме на суму 10 000,00 грн., колегією суддів вважається доведеним факт надання позивачу Адвокатським об`єднанням «КПД Консалтинг» послуг саме на суму 10 000,00 грн., а відтак саме цей розмір витрат є доведеним.

Те, що платіжними інструкціями № 51014828 від 07.12.2023 та № 51015163 від 08.02.2024 позивач перерахував Адвокатському об`єднанню «КПД Консалтинг» 20 000,00 грн. вказаних вище висновків не спростовує.

Щодо обставин, пов`язаних з визначенням розміру витрат позивача на правничу допомогу при розгляді справи судом апеляційної інстанції, слід зазначити таке.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Частина 4 ст. 126 ГПК України встановлює, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 ст. 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Так, за змістом ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 ст. 129 ГПК України.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5-6 ст. 126 ГПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7,9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч.ч. 5-7,9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

У поданих до суду апеляційної інстанції запереченнях проти заяви про стягнення витрат на правничу допомогу позивач зазначив про наступне:

- відповідачем не було зроблено ні у відзиві на позовну заяву, ні у відзиві на апеляційну скаргу, ні у судовому засіданні заяви про те, що відповідачем протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду будуть подані докази понесення витрат на правничу допомогу, а лише зазначено орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу у відзиві на позовну заяву, проте зазначення цих відомостей не є заявою про те, що докази таких витрат будуть надані протягом 5 днів після ухвалення судового рішення, що є підставою для відмови відповідачу у поданій заяві;

- відповідач наразі просить стягнути з позивача витрати на правничу допомогу, понесені, в тому числі, у суді першої інстанції у загальній сумі 94 900,00 грн., проте сума цих витрат повинна досліджуватись саме судом першої інстанції, а не судом апеляційної інстанції;

- судом апеляційної інстанції розглядалась також і апеляційна скарга відповідача на основне рішення суду першої інстанції, яка судом апеляційної інстанції залишена без задоволення, а тому рішення суду апеляційної інстанції не є таким, що ухвалено на користь відповідача. Тобто, якщо апеляційна скарга позивача в частині оскарження основного рішення задоволена на 0,9556%, то апеляційна скарга відповідача на основне рішення повністю залишена без задоволення, а тому постанова суду апеляційної інстанції в більшому обсязі ухвалена на користь позивача. У зв`язку з зазначеним, сума 43 400,00 грн. за жодних умов не може буде стягнута;

- відсутні підстави для стягнення з на користь позивача і гонорару успіху в сумі 43 400,00 грн.;

- у випадку якщо суд апеляційної інстанції прийде до висновку відносно того, що заява відповідача відповідає вимогам законодавства, то в такому випадку слід зменшити розмір витрат на правничу допомогу. Відповідачем надано детальний опис наданих послуг в суді апеляційної інстанції лише в частині 18 500,00 грн., всі інші суми ніяким чином не стосуються розгляду справи в суді апеляційної інстанції, оскільки щодо них, серед іншого, відсутній детальний опис виконаних робіт. Вартість деяких послуг, які вказані в акті від 07.02.2024 є явно завищеними:

1) за вивчення та аналіз апеляційної скарги відповідачем начебто сплачено 5 000,00 грн. Вказана сума за такий вид правової допомоги є явно завищеною, оскільки вивчення та аналіз апеляційної скарги не потребує багато часу;

2) відповідачем не деталізовано, яка саме заява з процесуальних питань була складена та направлена, а відтак стягнення плати в сумі 2 500,00 грн. є необґрунтованим;

3) сума 6 000,00 грн. за участь у судовому засіданні (3000+3000) також є завищеною, оскільки судове засідання проводилося в режимі відеоконференції і тривало не більше 15 хвилин. За такий вид правової допомоги (за 15 хвилин робочого часу) можливо стягувати не більше 1000 гривень;

4) таким чином, за основу для розподілу судових витрат можливо взяти 6 000,00 грн. (5 000,00 грн. за підготовку відзиву та 1 000,00 грн. за участь в судовому засіданні) і від цієї суми пропорційно рахувати розмір витрат на правничу допомогу;

- з урахуванням цього, оскільки апеляційна скарга відповідача залишена без задоволення та у випадку, якщо суд апеляційної інстанції прийде до висновку відносно того, що заява відповідача відповідає вимогам законодавства, то в такому випадку слід зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 1 000,00 грн.

Колегія суддів зазначає про те, що, як встановлено вище, заява відповідача судом залишена без розгляду, з огляду на що підстави для зменшення таких витрат у суду відсутні.

У поданих до суду апеляційної інстанції запереченнях на клопотання про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат відповідач зазначив про те, що доведеним є розмір витрат позивача на правову допомогу в сумі 10 000,00 грн., проте вказані заперечення вже враховані колегією суддів.

Отже, надані позивачем документи в їх сукупності є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування за рахунок іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн., оскільки саме цей розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат та є співмірним з ціною позову.

За таких обставин, за наслідками розгляду апеляційних скарг позивача та відповідача на рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2023 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2023 у справі № 910/3394/23 підлягають розподілу витрати позивача на правову допомогу в сумі 10 000,00 грн..

За змістом положень ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позов, з урахуванням заяви про зміну предмета позову та збільшення розміру позовних вимог, яку судом першої інстанції прийнято до розгляду, заявлено про стягнення з відповідача:

- простроченої заборгованості за лізинговими платежами в сумі 144 196,38 грн., нарахованих за період з липня 2022 року по листопад 2022 року договором фінансового лізингу № 00020640 від 21.04.2020, а також нарахованих за несвоєчасне виконання вказаного обов`язку, 3 % річних в сумі 1 618,23 грн., інфляційних втрат в сумі 7 212,20 грн. та пені в сумі 5 270,14 грн.;

- 910 344,00 грн. вартості транспортного засобу, що є об`єктом лізингу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.10.2023 до стягнення з відповідача на користь позивача присуджено 13,49% з заявлених у цій справі позовних вимог, а з урахування зміни вказаного рішення постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.02.2024, позовні вимоги задоволено частково, до стягнення з відповідача на користь позивача присуджено 153 026,81 грн., що становить 14,38 % з загальної суми заявлених до стягнення вимог.

За таких обставин стягненню з відповідача на корить позивача підлягають витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 1 438,00 грн. (14,38 % від суми витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції, які підлягають розподілу - примітка суду).

Отже, заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» про ухвалення додаткового рішення задовольняються частково.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 244, 252 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Фізичної особи-підприємця Харатіна Ігоря Олександровича про розподіл судових витрат залишити без розгляду .

2. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Харатіна Ігоря Олександровича ( АДРЕСА_1 ) ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (02152, м. Київ, проспект Павла Тичини, 1В, ідентифікаційний код 35571472) витрати на правову допомогу в сумі 1 438 (одна тисяча чотириста тридцять вісім) грн. 00 коп.

4. Видачу наказу на виконання цієї постанови доручити Господарському суду міста Києва.

5. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/3394/23.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 12.03.2024.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді Є.Ю. Шаптала

С.А. Гончаров