ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

11.03.2024 Справа № 908/555/24

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі суду: судді Боєвої Олени Сергіївни, розглянувши матеріали позовної заяви від 05.03.2024 (вх. № 611/08-07/24 від 06.03.2024)

за позовом: ОСОБА_1 , м. Запоріжжя

до відповідача: ОСОБА_2 , м. Запоріжжя

про визнання правочину недійсним,

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду Запорізької області 06.03.2024 надійшла позовна заява б/н від 05.03.2024 ОСОБА_1 до відповідача: ОСОБА_2 про визнання недійсним правочину, а саме Установчого договіору від 29.08.2017, укладеного у Вільній економічній зоні Міжнародного аеропорту Шарджа Об`єднанні Арабські Емірати з продажу, переуступки та передання частки ОСОБА_1 (м. Запоріжжя), який володіє 20 акціями компанії «Міддл Іст Інвестмент Груп» (країна резиденства: Об`єднані Арабські Емірати, зареєстроване та ліцензоване у Вільній економічній зоні міжнародного аеропорту м. Шарджа, реєстраційний номер 005187, свідоцтво про утворення/реєстрацію 4910, місце знаходження: офіс в Зоні МАШ Q1-15-148/С; поштова скринька: 121203, Шарджа-ОЕА) на ОСОБА_2 (м. Запоріжжя) на підставі довіреності від 07.03.2012.

Підставою для звернення з позовом зазначено протиправне використання відповідачем довіреності від 03.07.2012, внесення змін до установчої угоди компанії «Міддл Іст Інвестмент Груп» (ОАЕ) у зв`язку зі зміною складу засновників та переоформлення компанії з 100% акцій на себе. Позов обґрунтовано ст.ст. 15, 16, 203, 215, 216, 230, 238 ЦК України.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 06.03.2024 здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/555/24 та визначено до розгляду судді Боєвій О.С.

Розглянувши матеріали зазначеної позовної заяви, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху на наступних підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Позовні заяви подаються до господарського суду із додержанням вимог, викладених в ст.ст. 162, 164, 172 ГПК України, якими встановлено вимоги щодо форми, змісту позовної заяви та документів, що додаються до неї.

За змістом ч. 2 ст. 162 ГПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити, зокрема: місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) відповідача; реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), якщо такі відомості відомі позивачу; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (ч. 2 ст. 164 ГПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 80 ГПК України позивач повинен подати докази разом із поданням позовної заяви.

Виходячи з положень наведених статей, обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, необхідно не лише зазначити, а й обґрунтувати відповідним чином, що вбачається також зі змісту ст.74 ГПК України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. До позовної заяви мають бути додані відповідні докази, які підтверджують певні юридичні факти, на які посилається заявник.

Позивач у позові, зокрема, зазначає, що 30 червня 2007 року на території Об`єднаних Арабських Еміратів ним була заснована інвестиційна компанія «MIDDLE EAST INVESTMENT GROUP», 100% статутного капіталу якої належали йому.

Проте, доказів на підтвердження наведених обставин до позовних матеріалів не додано.

Також позивач зазначає, що 05.07.2012 «Міддл Іст Інвестмент Груп (ОАЕ) було перетворено з установи на компанію, яка на 80% належить відповідачеві і на 20% належить позивачу.

Разом з тим, доказів на підтвердження наведеного заявником також не надано.

Таким чином позивачем не дотримано положень ст. 162 ГПК України.

У преамбулі позову позивачем зазначені треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Управління міжнародної вільної зони аеропорту Шарджи та Міддл Іст Інвестмент Груп.

Відповідно до ч. 1 статті 50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Позивачем клопотання про залучення до участі у справі вказаних вище третіх осіб не заявлялось. У позовній заяві не зазначено, яким чином даний спір може вплинути на права та/або обов`язки вказаних третіх осіб щодо однієї із сторін.

Крім того, суд звертає увагу позивача на наступне.

За приписами частини першої статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Так, в силу ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності (ч. 1 ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Підвідомчість визначається як коло справ, віднесених до розгляду і вирішення господарських судів у силу прямої вказівки закону. Підвідомчість визначає також властивості (характер) спірних правовідносин, у силу яких їх вирішення віднесене до компетенції господарського суду.

В основу визначення підвідомчості покладено два критерії: суб`єктний склад правовідносин і характер діяльності суб`єктів (характер спірного правовідношення).

Відповідно до першого критерію господарський суд вирішує господарські спори, що виникають між підприємствами, організаціями (юридичними особами), а також громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності, а у випадках, передбачених чинним законодавством, може вирішувати спори і розглядати справи за участю державних та інших органів, а також громадян, які не є суб`єктами підприємницької діяльності.

Підвідомчість справ загальним і господарським судам визначається законодавством, а у разі відсутності прямої вказівки закону застосовується принцип розмежування підвідомчості за суб`єктним складом.

Як зазначалось вище, право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування (ч. 2 ст. 4 ГПК України).

За приписами ч. 1 ст. 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

З положень ч. 1 ст. 20 ГПК України слідує, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці; справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах; справи у спорах щодо цінних паперів, в тому числі пов`язані з правами на цінні папери та правами, що виникають з них, емісією, розміщенням, обігом та погашенням цінних паперів, обліком прав на цінні папери, зобов`язаннями за цінними паперами, крім боргових цінних паперів, власником яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та векселів, що використовуються у податкових та митних правовідносинах, тощо.

Юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, а право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві. Ознаками господарського спору, підвідомчого господарському суду, є, зокрема: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, урегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського та цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, яка передбачає вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що встановлює вирішення такого спору судом іншої юрисдикції. При цьому фізична особа може звернутися з позовом до господарського суду, якщо розгляд такого спору в господарському суді передбачено ГПК України чи відповідним законом.

За змістом ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Критерієм розмежування справ цивільного і господарського судочинства є одночасно як суб`єктивний склад учасників процесу, так і характер спірних правовідносин.

З огляду на наведені вище норми права позивачу слід надати пояснення щодо звернення з позовом саме до господарського суду, а також чітко визначити суб`єктний склад сторін з урахуванням предмета та підстав позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 ГПК в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Приписами частини 3 та 4 ст. 174 ГПК України встановлено: якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Відповідно до ч. 8 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 162, 164, ч.ч. 1, 2 ст. 174, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (вхід.№611/08-07/24 від 06.03.2024) залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків в термін до 22.03.2024 включно, який встановлено судом з урахуванням поштового перебігу, шляхом виконання наступних вимог:

- надати належним чином завірену копію паспорта громадянина України для встановлення особи заявника;

- надати документи на підтвердження місця проживання чи перебування відповідача (для належного його повідомлення);

- надати всі наявні документи на підтвердження підстав для звернення з позовом, зокрема, докази створення (заснування) 30.06.2007 на території Об`єднаних Арабських Еміратів інвестиційна компанія «MIDDLE EAST INVESTMENT GROUP», 100% статутного капіталу якої належали позивачу; докази на підтвердження факта розподілу 05.07.2012 статутного капіталу між учасниками товариства в зазначеній позивачем у позові кількості (80% - ОСОБА_2 , 20% - ОСОБА_1 );

- надати клопотання про залучення третіх осіб у справі або письмових пояснень щодо залучення третіх осіб із зазначенням, яким чином даний спір може вплинути на їх права та обов`язки щодо однієї із сторін спору;

- із врахуванням висновків викладених у даній ухвалі щодо юрисдикції господарських судів та з урахуванням предмета та підстав позову надати пояснення щодо звернення з позовом саме до господарського суду, а також визначитись з суб`єктним складом сторін;

- одночасно із направленням до суду документів на усунення недоліків позовної заяви, їх копії направити відповідачу (докази направлення надати суду разом із усуненням недоліків).

Суд звертає увагу, що 22.03.2024 є останнім днем строку, коли суд має отримати документи щодо усунення вищевказаних недоліків.

Ухвала підписана 11.03.2024.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя О.С. Боєва