ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року Справа № 902/1069/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Тимошенко О.М., суддя Павлюк І.Ю. , суддя Розізнана І.В.

секретар судового засідання Шилан О.С.

за участю представників:

позивача: не з`явився

відповідача: Базалицький Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Леман Інвест" на рішення Господарського суду Вінницької області, ухвалене 08.11.2023 суддя Маслієм І.В. у м. Вінниця (повний текст рішення складено 17.11.2023) у справі № 902/1069/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Леман Інвест"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агромаш-Калина"

про стягнення 614551, 53 грн.

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ "Леман Інвест" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до ТзОВ "Агромаш-Калина" про стягнення 614551, 53 грн., з яких 509837, 15 грн. - штрафу, 85641, 98 грн. - пені, 9284, 04 грн. - інфляційні збитки та 9788, 36 грн. - 3% річних.

Заявлені позовні вимоги товариство обґрунтувало неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки № 23/07/2019 від 23.07.2019 в частині своєчасної оплати за отриманий товар.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 08.11.2023 у даній справі відповідний позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 152951, 14 грн. штрафу, 42820, 99 грн. пені, 9284, 04 грн. інфляційних, 9788, 36 грн. 3% річних та 9218, 28 грн. витрат на сплату судового збору. У частині стягнення 356886 грн. штрафу та 42820, 99 грн. пені - відмовлено. Ухвалено видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до Північно-західного апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить останнє скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

В обгрунтування доводів скарги позивач вказав про те, що викладені у оскаржуваному рішенні висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та правовим висновкам Верховного Суду щодо застосування ч. 3 ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого товариство просить суд відмовити в задоволені апеляційної скарги позивача.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги скарги заперечив з підстав, викладених у відзиві, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Від позивача на адресу суду надійшло клопотання, відповідно до якого товариство просило суд розглянути справу за відсутності представника останнього.

В силу ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на останню, заслухавши представника відповідача у судовому засіданні, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського судів дійшла наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 23.07.2019 між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупець) було укладено договір поставки № 23/07/2019, згідно умов якого постачальник зобов`язується у порядку та строки, встановлені цим договором постачати (передавати у власністю) покупцю металопродукцію, а покупець зобов`язується прийняти товар, у порядку та строки встановлені договором оплатити вартість товару. Кожна партія товару визначається Специфікацією, що є невід`ємною частиною цього договору (додаток № 1) в якій зазначається: найменування (асортимент, номенклатура за сортами, марками, типами, розмірами) кількість, ціна за одиницю, загальна сума Товару, що поставляється за цим Договором, а також умови, терміни поставки та оплати (п. 1.1. та п. 1.2. договору). Згідно п. 4.1. договору, умови поставки товару по кожній окремій партії обумовлюється сторонами в специфікаціях до договору. Відповідно до п. 5.1. та п. 5.2. договору, ціна товару визначається на підставі узгодженої сторонами у специфікації і може бути змінена за попереднім узгодженням сторін та зазначається у специфікації до цього договору. Загальна сума цього договору визначається сумою вартостей всіх партій товару, поставленого на підставі рахунку - фактури та специфікації до цього договору. Оплата товару здійснюється покупцем у безготівковому порядку, шляхом перерахування грошових коштів платіжним дорученням на поточний рахунок постачальника у строк, вказаний у специфікації до цього договору (6.1. договору). Згідно п. 7.2. договору, прийом - передача товару оформлюється видатковою накладною та ТТН у випадку передачі товару вантажоперевізнику покупця. У разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України. У разі невиконання або неналежного виконання покупцем зобов`язань по оплаті за цим договором він несе відповідальність у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період її нарахування, за кожен день прострочення з дня виникнення заборгованості до дня фактичної оплати, сплачує заборгованість з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також сплачує штраф у розмірі 20% відсотків від суми заборгованості (п. 8.1. та п. 8.2. договору). Цей договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2019, а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором. Якщо до закінчення строку дії даного договору будь-яка із сторін письмово не попередить іншу сторону про припинення дії Договору або між сторонами не буде укладено новий договір, даний договір вважається автоматично пролонгованим на кожен наступний календарний рік на тих же умовах (п. 12.1. договору).

Судами встановлено, що на виконання умов договору між сторонами підписано ряд специфікацій, а саме: № 1 від 23.07.2019 відповідно до умов якої загальна вартість поставки товару складає 393220 грн. без ПДВ, термін поставки протягом 3 календарних днів з моменту підписання специфікації, оплата в розмірі 100% вартості на протязі 21 календарного дня; № 2 від 14.08.2019 відповідно до умов якої загальна вартість поставки товару складає 109576, 31 грн. без ПДВ та відшкодування транспортних послуг 7916, 66 грн. без ПДВ, термін поставки на протязі 5 календарних днів, оплата 100% до 30.08.2019; № 3 від 23.08.2019 відповідно до умов якої загальна вартість поставки товару складає 413700, 68 грн. без ПДВ та відшкодування транспортних послуг 15416, 66 грн. без ПДВ, термін поставки серпень 2019, оплата на протязі 30 календарних днів; № 4 від 17.09.2019 відповідно до умов якої загальна вартість поставки товару складає 539728, 75 грн. без ПДВ та відшкодування транспортних послуг 16000 грн. без ПДВ, термін поставки вересень 2019, оплата на протязі 30 календарних днів; № 3 від 18.02.2020 відповідно до умов якої загальна вартість поставки товару складає 368239, 60 грн. без ПДВ, термін поставки лютий 2020, умови оплати: 350000 грн. - попередня оплата, решта від суми видаткової до 28.02.2020; № 7 від 12.03.2020 відповідно до умов якої загальна вартість поставки товару складає 212443 грн. без ПДВ, термін поставки березень 2020, оплата на протязі 30 календарних днів; №14 від 09.12.2020 відповідно до умов якої загальна вартість поставки товару складає 259333, 32 грн. без ПДВ, термін поставки грудень 2020, оплата вартості протягом 30 календарних днів.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору та специфікації № 1 позивач 25.07.2019 згідно видаткової накладної № 35 та ТТН № Р35 від 25.07.2019 поставив відповідачу товар загальною вартістю 471864 грн. На виконання умов договору та специфікації № 2 позивач 15.08.2019 згідно видаткової накладної № 85 та ТТН № Р85 від 15.08.2019 поставив відповідачу товар загальною вартістю 131491, 57 грн. 15 серпня 2019 року між сторонами було підписано Акт наданих послуг № 89 щодо відшкодування транспортних послуг у сумі 9499, 99 грн. На виконання умов договору та специфікації № 3 позивач 27.08.2019 згідно видаткової накладної № 122 та ТТН № Р122 поставив відповідачу товар загальною вартістю 496440, 82 грн. 27.08.2019 між сторонами було підписано акт надання послуг № 122 на суму 18499, 99 грн. щодо відшкодування транспортних послуг. На виконання умов договору та специфікації № 4 позивач 19.09.2019 згідно видаткової накладної № 185 поставив відповідачу товар загальною вартістю 647674, 50 грн. 19.09.2019 між сторонами було підписано акт надання послуг № 185 на суму 19200 грн. щодо відшкодування транспортних послуг. На виконання умов договору та специфікації № 3 позивач 20.02.2020 згідно видаткової накладної № 100 та ТТН № Р100 поставив відповідачу товар загальною вартістю 444301, 93 грн. На виконання умов договору та специфікації № 7 позивач 12.03.2020 згідно видаткової накладної № 140 та ТТН № Р140 поставив відповідачу товар загальною вартістю 254931, 60 грн. На виконання умов договору та специфікації № 14 позивач 10.12.2020 згідно видаткової накладної № 499 та ТТН № Р499 поставив відповідачу товар загальною вартістю 290173 грн.

Відповідно до вказаних специфікацій до договору відповідач мав здійснити оплату за отриманий товар в наступні терміни: - до 15.08.2019 за видатковою накладною № 35 від 25.07.2019 на суму 471864 грн.; - до 30.08.2019 за видатковою накладною № 85 від 15.08.2019 на суму 131491, 57 грн. та за актом наданих послуг № 89 від 15.08.2019 на суму 9499, 99 грн.; - до 27.09.2019 за видатковою накладною № 122 від 27.08.2019 на суму 496440, 82 грн. та за актом наданих послуг № 122 від 27.08.2019 на суму 18499, 99 грн.; - до 19.10.2019 за видатковою накладною № 185 від 19.09.2019 на суму 647674, 50 грн. та за актом наданих послуг № 185 від 19.09.2019 на суму 19200 грн.; - 350000 грн. попередня оплата решта до 28.02.2020 за видатковою накладною № 100 від 20.02.2020 на суму 444301, 93 грн.; - до 12.04.2020 за видатковою накладною № 140 від 12.03.2020 на суму 254931, 60 грн.; - до 10.01.2021 за видатковою накладною № 499 від 10.12.2020 на суму 290173 грн.

Судами встановлено, що відповідачем здійснено оплати за договором поставки № 23/07/2019 від 23.07.2019, а саме: в сумі 471864 грн. згідно платіжної інструкції № 2480 від 23.08.2019 за видатковою накладною № 35 від 25.07.2019 на суму 471864 грн.; в сумі 20991, 56 грн. згідно платіжної інструкції № 2647 від 06.09.2019, 10000 грн. згідно платіжної інструкції № 2650 від 09.09.2019, 10000 грн. згідно платіжної інструкції № 2706 від 13.09.2019, 100000,00 грн. згідно платіжної інструкції № 2738 від 17.09.2019 за видатковою накладною № 85 від 15.08.2019 на суму 131491, 57 грн. та за актом наданих послуг № 89 від 15.08.2019 на суму 9499, 99 грн.; в сумі 34940, 81 грн. згідно платіжної інструкції № 37 від 20.09.2019, 50000 грн. згідно платіжної інструкції № 39 від 23.09.2019, 10000 грн. згідно платіжної інструкції № 2872 від 03.10.2019, 80000 грн. згідно платіжної інструкції № 56 від 04.10.2019, 10000 грн. згідно платіжної інструкції № 2926 від 15.10.2019, 30000 грн. згідно платіжної інструкції № 3085 від 31.10.2019, 20000 грн. згідно платіжної інструкції № 3146 від 05.11.2019, 15000 грн. згідно платіжної інструкції № 3234 від 13.11.2019, 10000 грн. згідно платіжної інструкції № 3289 від 21.11.2019, 15000 грн. згідно платіжної інструкції № 3324 від 26.11.2019, 175000 грн. згідно платіжної інструкції № 3372 від 29.11.2019 та 65000 грн. згідно платіжної інструкції № 3418 від 03.12.2019 за видатковою накладною № 122 від 27.08.2019 на суму 496440,82 грн. та за актом наданих послуг № 122 від 27.08.2019 на суму 18499, 99 грн.; в сумі 30874, 50 грн. згідно платіжної інструкції № 3456 від 12.12.2019, 16000 грн. згідно платіжної інструкції № 3509 від 19.12.2019, 525, 99 грн. згідно платіжної інструкції № 3514 від 19.12.2019, 48000 грн. згідно платіжної інструкції № 3564 від 26.12.2019, 50000 грн. згідно платіжної інструкції № 3621 від 27.12.2019, 20000 грн. згідно платіжної інструкції № 44 від 14.01.2020, 20000 грн. згідно платіжної інструкції № 378 від 12.02.2020, 20000 грн. згідно платіжної інструкції № 427 від 17.02.2020, 10000 грн. згідно платіжної інструкції № 475 від 18.02.2020, 350000 грн. згідно платіжної інструкції № 478 від 18.02.2020, 10000 грн. згідно платіжної інструкції № 490 від 19.02.2020, 10000 грн. згідно платіжної інструкції № 508 від 20.02.2020, 10000 грн. згідно платіжної інструкції № 531 від 21.02.2020 та 70000 грн. згідно платіжної інструкції № 560 від 21.02.2020 - за видатковою накладною № 185 від 19.09.2019 на суму 647674, 50 грн. та за актом наданих послуг № 185 від 19.09.2019 на суму 19200 грн.; у сумі 441887, 52 грн. згідно платіжної інструкції № 670 від 26.02.2020 за видатковою накладною № 100 від 20.02.2020 на суму 444301,93 грн.; в сумі 24931, 60 грн. згідно платіжної інструкції № 916 від 27.03.2020, 30000 грн. згідно платіжної інструкції № 1137 від 17.04.2020, 20000 грн. згідно платіжної інструкції № 1278 від 28.04.2020, 30000 грн. згідно платіжної інструкції № 1492 від 25.05.2020, 20000 грн. згідно платіжної інструкції № 1619 від 29.05.2020, 5000 грн. згідно платіжної інструкції № 1469 від 05.06.2020, 10000 грн. згідно платіжної інструкції № 1499 від 10.06.2020, 5000 грн. згідно платіжної інструкції № 1528 від 16.06.2020, 15000 грн. згідно платіжної інструкції № 1867 від 10.07.2020, 15000 грн. згідно платіжної інструкції № 1746 від 24.07.2020, 10000 грн. згідно платіжної інструкції № 1850 від 31.07.2020, 10000 грн. згідно платіжної інструкції № 1865 від 03.08.2020, 10000 грн. згідно платіжної інструкції № 1898 від 04.08.2020, 10000 грн. згідно платіжної інструкції № 2074 від 21.08.2020, 10000 грн. згідно платіжної інструкції № 2156 від 02.09.2020, 10000 грн. згідно платіжної інструкції № 2276 від 10.09.2020 та 20000 грн. згідно платіжної інструкції № 2377 від 22.09.2020 за видатковою накладною № 140 від 12.03.2020 на суму 254931, 60 грн.; в у сумі 29017, 30 грн. згідно платіжної інструкції № 3923 від 29.12.2020, 29017, 30 грн. згідно платіжної інструкції № 4194 від 26.01.2021, 87051, 90 грн. згідно платіжної інструкції № 4364 від 02.02.2021, 58034,60 грн. згідно платіжної інструкції № 4459 від 05.02.2021, 43525, 95 грн. згідно платіжної інструкції № 4797 від 24.02.2021 та 43525, 95 грн. згідно платіжної інструкції № 4804 від 24.02.2021 за видатковою накладною № 499 від 10.12.2020 на суму 290173 грн.

Відтак, судом констатується, що відповідач повністю розрахувався за поставлений товар відповідно до специфікацій по договору поставки № 23/07/2019 від 23.07.2019.

Водночас, відповідачем було порушено визначені в специфікаціях до договору строки виконання зобов`язань щодо оплати товару, що у свою чергу стало підставою для звернення ТзОВ "Леман Інвест" до господарського суду з позовом про стягнення з ТзОВ "Агромаш-Калина" 509837, 15 грн. - штрафу, 85641, 98 грн. - пені, 9284, 04 грн. - інфляційних та 9788, 36 грн. - 3% річних.

Як зазначено вище, оскаржуваним рішенням суд першої інстанції відповідний позов задоволив частково та ухвалив стягнути з відповідача на користь позивача 152951, 14 грн. штрафу, 42820, 99 грн. пені, 9284, 04 грн. інфляційних, 9788, 36 грн. 3% річних та 9218, 28 грн. витрат на сплату судового збору, а в частині стягнення 356886 грн. штрафу та 42820, 99 грн. пені - відмовив.

В силу приписів ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Статтею 655 ЦК України встановлено, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

В силу ст. ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно п. 3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначено вище, умовами пунктів 8.1 та 8.2 договору сторони визначили, що у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України. У разі невиконання або неналежного виконання покупцем зобов`язань по оплаті за цим договором він несе відповідальність у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період її нарахування, за кожен день прострочення з дня виникнення заборгованості до дня фактичної оплати, сплачує заборгованість з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також сплачує штраф у розмірі 20% відсотків від суми заборгованості.

Здійснивши перевірку правильності перерахунку судом першої інстанції штрафу, пені, інфляційних втрат та 3% річних в межах вказаних позивачем періодів, колегія суддів дійшла висновку про його обґрунтованість у заявлених позивачем сумах у повному обсязі. Відтак, вимоги позивача про стягнення з відповідача 509837, 15 грн. - штрафу, 85641, 98 грн. - пені, 9284, 04 грн. - інфляційні збитки та 9788, 36 грн. - 3% річних підставно визнані місцевим господарським судом правомірними.

Разом з тим, відповідачем у суді першої інстанції було заявлене клопотання про зменшення штрафу і пені до 10%, яке судом було частково задоволено та зменшено розмір штрафу на 70%, а пені на 50%.

З даного приводу судом апеляційної інстанції зазначається наступне.

В силу ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Такими чином вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Тобто з системного аналізу вищевказаних норм слідує, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. Отже, якщо порушення зобов`язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб`єкта, то суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Судом відмічається, що законодавчо не врегульовано розмір можливого зменшення штрафних санкцій, водночас, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що покладення надмірного фінансового тягаря на відповідача може призвести до погіршення його матеріального становища та неможливості виконання ним своїх основних завдань.

Судом першої інстанції підставно відмічено, що позивачем застосовано до відповідача також таку міру відповідальності, як стягнення 3 % річних та інфляційних, які є платою за користування коштами, що не були своєчасно оплачені боржником. Водночас штраф і пеня є лише санкцією за невиконання зобов`язання, а не основним боргом, а відтак, суд апеляційної інстанції погоджується із судженням місцевого господарського суду про те, що при зменшенні його розміру позивач не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому становищі з урахуванням задоволення позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

При цьому судом вірно зауважено, що господарські відносини між сторонами даного господарського спору мали місце в 2019 році, а продовження строків позовної давності в зв`язку з гострою респіраторною хворобою СОVD-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2 та введення в країні воєнного стану надало можливість позивачу стягувати з відповідача суми неустойки за спливом значного строку після виконання зобов`язання. Вказане, в даному випадку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання, неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Апелянт відмічає, що відповідач постійно допускав прострочення платежів як за спірним договором, так і за іншими договорами (згідно доданих рішень судів), а тому відсутні підстави вважати прострочення платежів винятковим випадком. Суд апеляційної інстанції відхиляє зазначені доводи, оскільки правовідносини сторін за кожним окремим господарським договором в окремому спорі оцінюються судами відповідно до встановлених обставин і не можуть враховуватись під час розгляду інших справ.

В силу положень ст. 129 Конституції України, а також враховуючи той факт, що винятковість обставин є оціночним поняттям, апеляційний господарський суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність виняткових обставин які є підставою для зменшення розміру штрафу та пені, враховуючи також, зокрема, відсутність в діях відповідача умисних дій (заздалегідь передбачуваних).

Відтак, враховуючи зазначене, колегія суддів вважає законним та обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про зменшення розміру заявлених до стягнення штрафу на 70% та пені на 50% (із заявлених 509837, 15 грн. - штрафу до 152951, 14 грн, та з заявлених 85641, 98 грн. - пені до 42820, 99 грн.), а тому, часткового задоволення позову за результатом такого зменшення.

Зважаючи на все викладене вище, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Вінницької області від 08.11.2023 у справі № 902/1069/23 відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві та підстави для його скасування відсутні.

Викладені в апеляційній скарзі доводи позивача суд вважає не обґрунтованими та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а відтак не можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Леман Інвест" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Вінницької області від 08 листопада 2023 року у справі № 902/1069/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Справу № 902/1069/23 повернути Господарському суду Вінницької області.

Повний текст постанови складено "05" березня 2024 року.

Головуючий суддя Тимошенко О.М.

Суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Розізнана І.В.