ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року Справа № 903/534/23 (903/607/23)

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуюча суддя Коломис В.В., суддя Миханюк М.В. , суддя Саврій В.А.

секретар судового засідання Романець Х.В.

за участю представників сторін:

позивачів - не з`явився;

відповідачів - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Продторг-44" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Спірітс Європа" на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 29.12.2023 у справі №903/534/23 (903/607/23) (суддя Гарбар І.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Продторг-44" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Спірітс Європа"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Дістрібьюшн"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіон +"

про визнання правочину недійсним

в межах справи №903/534/23

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Дістрібьюшн"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіон+"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Додатковим рішенням Господарського суду Волинської області від 29.12.2023 у справі №903/534/23 (903/607/23) заяву представника відповідача ТОВ "Партнер Дістрібьюшн" про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Продторг-44" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Дістрібьюшн" 16 693,95 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Спірітс Європа" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Дістрібьюшн" 16693,95 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В решті заяви відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції додатковим рішенням, ТОВ "Продторг-44" та ТОВ "Глобал Спірітс Європа" звернулися до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просять додаткове рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні заяви ТОВ "Партнер Дістрібьюшн" про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянти посилаються на порушення Господарським судом Волинської області норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.02.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Продторг-44" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Спірітс Європа" на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 29.12.2023 у справі №903/534/23 (903/607/23). Призначено справу №903/534/23 (903/607/23) до розгляду на 29 лютого 2024 року об 11:30 год.

Відповідач - ТОВ "Партнер Дістрібьюшн" у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржуване додаткове рішення місцевого господарського суду законним та обгрунтованим, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

В судове засідання представники сторін не з`явились. При цьому, від ТОВ "Партнер Дістрібьюшн" та ТОВ "Продторг-44" надійшли заяви про розгляд справи без участі їх представників.

Частинами 11,12 статті 270 ГПК України, яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Оскільки всі учасники провадження у справі були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, при цьому явка учасників судового процесу обов`язковою не визнавалась, а матеріали справи достатньо характеризують спірні правовідносини, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за відсутності представників сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог ст.269 ГПК України.

Колегія суддів, розглянувши апеляційні скарги в межах вимог та доводів наведених в ній, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, додаткове рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Так, рішенням суду від 12.12.2023 в позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Продторг-44" (попередня назва ТОВ "Глобал Дістрібьюшн компані") та Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Спірітс Європа" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Дістрібьюшн", Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіон+" про визнання правочину недійсним в межах справи №903/534/23 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Дістрібьюшн" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіон+" про банкрутство - відмовлено.

15 грудня 2023 року до Господарського суду Волинської області через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС від представника ТОВ "Партнер Дістрібьюшн" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій просить суд ухвалити додаткове рішення у справі №903/534/23 (903/607/23) про стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Продторг-44" (колишня назва "Глобал Дістріб`юшн Компані") та Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Спірітс Європа" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Дістрібьюшн" судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №903/534/23 (903/607/23) у розмірі 34 488,60 грн.

22 грудня 2023 року від представника ТОВ "Продторг-44" до суду надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в яких останній просить суд відмовити ТОВ "Партнер Дістрібьюшн" у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Місцевий господарський суд, розглянувши заяву ТОВ "Партнер Дістрібьюшн" про ухвалення додаткового рішення, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються дані вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду даної заяви, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про наявність правових підстав для її часткового задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно зі ст.15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст.16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом з тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч.8 ст.129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст. 126 ГПК України).

Водночас за змістом частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.126 ГПК України).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до пункту 4 частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до пункту 2 частини 5 статті 129 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).

Тобто критерії, визначені частиною 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини 4 статті 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені частиною 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Беручи до уваги те, що висновки "суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони" та "суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачами відповідне клопотання" не є тотожними за своєю суттю, і фактично другий висновок відповідає викладеному в пункті 6.1 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, що "під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи", суд вважає, що висновки судів про часткову відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідачів про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У такому разі, суди мають таке право відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України та висновків об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду про те, як саме повинна застосовуватися відповідна норма права.

Подібна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 23.11.2021 у справі №908/3182/20, від 30.11.2020 у справі №922/2869/19.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунок таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Враховуючи викладене, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Факт надання відповідачу професійної правничої допомоги під час розгляду справи в суді першої інстанції підтверджується наданими у строк, встановлений ч.8 ст.129 ГПК України, доказами:

- копією договору про надання правової допомоги №П-А/18-05/23 від 18.05.2023;

- копією додаткової угоди №1 від 18.05.2023;

- копією приймання - передачі наданих послуг від 12.12.2023;

- копією виписки АТ "Райффайзен Банк";

- ордером серія АІ №1400692 від 26.05.2023.

Так, у відповідності до умов договору про надання правової допомоги №П-А/18-05/23 від 18.05.2023, укладеного між Адвокатським об`єднанням "Адвокатська компанія "Файнгольд та Волинець" (виконавець) та ТзОВ "Партнер Дистрібьюшн" (клієнт) (т.2, а.с.41-43), виконавець зобов`язувався здійснювати захист, представництво інтересів клієнта та надавати інші види правової допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначені цим договором, Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", іншим актами чинного законодавства, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору.

Згідно п.п.3.1.-3.2 договору клієнт зобов`язаний сплачувати виконавцю гонорар у розмірі і в термін, передбачені розділом 4 цього договору.

Клієнт зобов`язаний надавати виконавцю документи та інформацію, які можуть бути використані як докази для захисту інтересів клієнта. Підписанням цього договору клієнт підтверджує, що відповідальність за достовірність та повноту наданих документів і інформації несе клієнт. Документи, які надаються клієнтом для подання їх у якості доказів для суду повинні бути надані виконавцю в оригіналах або у копіях, засвідчених підписом клієнта. Документи та інформація повинні бути надані виконавцю у розумні строки, необхідні для визначення правової позиції захисту та подання їх до суду.

Згідно розділу 4 договору за надану правову допомогу та послуги, що надаються виконавцем, клієнт сплачує виконавцю гонорар (винагороду), розмір та строки сплати якого узгоджуються сторонами та визначаються у додатковій угоді до даного договору. Додаткові угоди до цього договору, а також будь-яке листування чи обмін інформацією щодо розміру гонорару виконавця є конфіденційною інформацією.

Гонорар сплачується шляхом сплати грошових коштів у касу виконавця або шляхом перерахування коштів на поточний рахунок виконавця. За усною домовленістю сторін гонорар може бути перераховано на поточний рахунок виконавця або внесено у касу виконавця як передоплату.

У випадку дострокового розірвання (припинення) цього договору або відмови від договору перерахована сума винагороди виконавцю поверненню не підлягає. Незадоволення або часткове задоволення судом клопотання клієнта про відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката не є підставою для зміни попередньо погодженого розміру гонорару виконавця.

На запит клієнта виконавець надає звіт про надані послуги та Акт приймання-передачі наданих послуг.

Відповідно до додаткової угоди, сторони узгодили, що відповідно до п.4.1 укладеного між сторонами договору про надання правової допомоги №П-А/18-05/23 від 18 травня 2023 року сторони дійшли згоди, що клієнт оплачує виконавцю гонорар (винагороду) за правову допомогу у розмірі 100 (сто) доларів США за годину роботи адвоката та додатково оплачує "гонорар успіху" у розмірі 5% (п`яти відсотків) від суми грошових вимог, задоволених судом першої інстанції на користь клієнта, а також у розмірі 5% (п`ять відсотків) від суми грошових вимог присуджених на користь клієнта за результатом розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Оплата проводиться на поточний рахунок виконавця в гривні за курсом НБУ на момент оплати. Обсяг та вид наданої правової допомоги фіксуються в Акті приймання-передачі наданих послуг, який підписується сторонами.

Оплата гонорару проводиться протягом 10 (десяти) днів з моменту виставлення рахунка. Дана додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання сторонами та є невід`ємною частиною договору про надання правової допомоги №П-А/18-05/23 від 18 травня 2023 року.

12.12.2023 між сторонами підписано акт приймання-передачі наданих послуг до договору (т.2, а.с.40) на суму 34 488,60 грн.

Згідно з детальним описом послуг клієнту надано послуги, а саме:

- Аналіз позовної заяви про визнання недійсним договору поставки, ухвали Господарського суду Волинської обл. про відкриття провадження у справі, написання клопотання до Господарського суду Волинської області у справі №903/607/23 про передачу справи до господарського суду в провадженні якого перебуває справа про банкрутство - 2:30 год.

- Аналіз правових позицій Верховного Суду у справах щодо визнання договорів недійсними, написання відзиву на позовну заяву у справі №903/534/23 (903/607/23) - 4:00 год.

- Написання клопотання про відкладення розгляду справи №903/534/23 (903/607/23) - 0:30 год.

- Написання клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №903/534/23 (903/607/23) - 0:30 год.

- Аналіз клопотання позивача про відкладення розгляду справи, аналіз сайту судової влади України, написання клопотання про визнання причин неявки позивача в судове засідання неповажними - 0:30 год.

- Участь у судовому засіданні 21.11.2023 у справі №903/534/23 (903/607/23) в режимі відеоконференції - 0:20 год.

- Написання клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №903/534/23 (903/607/23) - 0:20 год.

- Участь у судовому засіданні 12.12.2023 у справі №903/534/23 (903/607/23) в режимі відеоконференції - 0:30 год.

Загальна кількість годин - 9:40:00.

Разом з цим, суд провівши перерахунок годин робочого часу, погоджується з судом першої інстанції, що витрачений час становить 9:10 год, а не 9:40 год.

Проаналізувавши надані відповідачем-1 в обґрунтування розміру адвокатських витрат документи, здійснивши аналіз доводів відповідача-1, а також співмірності заявленого останнім розміру витрат на правничу допомогу із складністю справи та виконаних адвокатом обсягом робіт, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що заявлені витрати на суму 33 387,90 грн (враховуючи, що витрачений час становить 9:10 год, а не 9:40 год, як зазначено в акті приймання передачі наданих послуг) є підтвердженими, співмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг (з огляду на обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду документів, їх значення для вирішення спору), відповідають критерію розумності їх розміру. При цьому, відповідачем не доведено неспівмірності цих витрат відповідно до ч.4 ст.126 ГПК України.

Щодо солідарного стягнення з позивачів витрат на професійну правничу допомогу, то суд зазначає наступне.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат, в тому числі витрат на професійну правничу допомогу, регламентується виключно Законом, а саме - ГПК України (щодо судового збору - Законом України "Про судовий збір").

Розподіл витрат на професійну правничу допомогу у господарській справі здійснює суд, який ухвалював судове рішення у справі, відповідно до вимог ст. ст. 129, 126 ГПК України.

З аналізу вказаних норм Господарського процесуального кодексу України вбачається, що солідарне стягнення витрат на професійну правничу допомогу чинним ГПК України не передбачено.

Солідарне зобов`язання є інститутом цивільного права і на нього поширюється дія норм Цивільного кодексу України, який визначає це поняття через "солідарну вимогу" та "солідарний обов`язок" (ст. ст. 541-544 ЦК України).

Отже, якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати розподіляються між відповідачами у визначених частках. Солідарне стягнення суми судових витрат, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу, законом не передбачено.

Солідарне зобов`язання є різновидом цивільно-правових зобов`язань із множинністю осіб, які характеризуються тим, що у разі солідарної вимоги кредиторів (солідарних кредиторів) кожний з них має право пред`явити боржникові вимогу в повному обсязі, а в разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо.

Солідарна відповідальність у зобов`язальному праві це - відповідальність кількох боржників перед кредитором, при якій кредиторові надається право на свій розсуд вимагати виконання зобов`язання у повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного з них окремо.

При цьому, як солідарне зобов`язання, так і солідарна відповідальність виникають лише у випадках, встановлених договором або законом.

Судове рішення не може бути підставою виникнення солідарності, оскільки, судовим рішенням підтверджуються права осіб, а не створюються заново. Судове рішення не може створювати й солідарну відповідальність там, де вона не випливає з самого правовідношення, яке зумовило виникнення спору.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 28.04.2021 у справі №910/9351/20, від 16.06.2022 у cправі №922/1624/21.

Таким чином суд, позбавлений можливості розподілити витрати на професійну правничу допомогу шляхом їх солідарного стягнення з відповідачів у випадку задоволення позову про солідарне стягнення з них заборгованості. Натомість, суд здійснює такий розподіл відповідно до вимог Закону, зокрема ст.ст. 129, 126 ГПК України.

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що у даній справі неможливо солідарно стягнути витрати на професійну правничу допомогу з позивачів, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про стягнення з кожного з позивачів по 16693,95 грн витрат понесених відповідачем-1 на професійну правничу допомогу.

При цьому, посилання скаржників на те, що понесені відповідачем-1 витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям розумності та не є співмірними із складністю справи та виконаними адвокатом роботами базуються виключно на його суб`єктивній думці про складність виконаної адвокатом роботи та не підтверджені жодними доказами.

Щодо доводів скаржників, що сума витрат на професійну правничу допомогу заявлена відповідачем-1 до відшкодування (34 488,60 грн.) є неспівмірно нижчою (у 80 разів!) від суми заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку (2 762 988, 97 грн.), то колегія суддів зазначає, що поданий стороною попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми таких витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно ч.ч. 6, 7 ст.129 ГПК України, якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно нижчою від суми, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.

Застосування приписів ч.ч. 6, 7 ст.129 ГПК України є правом, а не обов`язком суду. Поняття "істотного перевищення" суми, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку, є оціночним і залежить від конкретних обставин справи (постанови Верховного Суду від 16.12.2021 у справі №923/560/17, від 08.09.2022 у справі №910/16825/20, від 14.12.2021 у справі №905/2291/19, від 15.04.2021 у справі №910/7540/19).

Крім того, відповідно до правових позицій, які викладені у додаткових постановах Верховного Суду від 22.03.2018 у справі №910/9111/17 та від 11.12.2018 у справі №910/2170/18, вказано що, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Враховуючи, що представником ТОВ "Партнер Дістрібьюшн" були надані докази на підтвердження факту надання правничої допомоги, а саме: копію договору про надання правової допомоги №П-А/18-05/23 від 18.05.2023; копію додаткової угоди №1 від 18.05.2023; копію приймання передачі наданих послуг від 12.12.2023; копію виписки АТ "Райффайзен Банк"; ордер серія АІ №1400692 від 26.05.2023, у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат ТОВ "Партнер Дістрібьюшн", на користь якого ухвалено судове рішення в зв`язку відмовою у задоволенні позовних вимог.

Щодо доводів скаржників на те, що у пункті 1 акту приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги №П-А/18-05/23 не вказаний розрахунок витрат, то дане твердження спростовується інформацією, яка міститься в цьому акті, а саме: у п.1 міститься детальний опис правової (правничої) допомоги, наданої клієнту, витрачений час (год), дата та виконавець; в п.2 акту визначено, що вартість наданих послуг виконавця складає 34 488,60 грн.

Як вже зазначалося вище, частинами 2,3 ст.126 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Таким чином, акт приймання-передачі наданих послуг від 12.12.2023 відповідає вимогам закону та містить детальний опис наданих послуг з зазначенням часу, дати, ким виконані ці послуги та вказана їх вартість, яка була визначена умовами договору.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 №922/1964/21 дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Щодо співвідношення Акту приймання-передачі наданих послуг від 12.12.2023 та оплати, яка була проведена клієнтом на підставі рахунку від 06.12.2023, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.4.3 договору, за усною домовленістю сторін гонорар може бути перераховано на поточний рахунок виконавця або внесено в касу виконавця як передоплату.

Як зазначено відповідачем-1, керуючись даним положенням договору між сторонами усно було змінено розподілення отриманих від клієнта коштів як гонорар за надання правової допомоги. Курс долара, який застосовано у розрахунку визначено згідно п.2 Додаткової угоди №1 від 18.05.2023, а саме на дату здійснення оплати.

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам.

Таким чином, розмір наданих послуг на професійну правничу допомогу підтверджений належними та допустимими доказами.

Слід зазначити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах №923/560/17, №329/766/18, №178/1522/18. Отже, сам факт оплати, який визнається отримувачем гонорару, але ставиться під сумнів позивачами, не має вирішального значення для розподілу судових витрат.

Щодо заперечення апелянтів про стягнення витрат, які пов`язані з написанням клопотань про відкладення розгляду справ та про участь у судовому засіданні, то колегія суддів зазначає, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права (рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23рп/2009).

Відповідно до п.1 ч.2 ст.126 ГПК та статей 19, 30 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", до судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації, належать гонорар адвоката за представництво в суді, послуги надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, витрати на збір доказів, вартість послуг помічника адвоката, витрати на прибуття до суду та очікування судового засідання, інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором.

Згідно ст.ст. 13, 42 ГПК України кожна сторона має право реалізувати надані їм процесуальні права у спосіб передбачених ГПК України.

Крім того, однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Таким чином, враховуючи те, що позов до ТОВ "Партнер Дістрібьюшн" та ТОВ "Авіон+" був ініційований саме апелянтами відповідач-1, як учасник справи, захищав свої права використовуючи всі засоби, надані процесуальним законодавством, в тому числі брав участь в судових засіданнях.

Безпідставними також є посилання апелянтів на те, що оскаржуване рішення було ухвалено з порушенням десятиденного строку встановленого ч.3 ст.244 ГПК України, оскільки відповідно до ч.2 ст. 277 ГПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Проте, дана обставина жодним чином не призвела до ухвалення незаконного рішення, а навпаки надало можливість позивачам скористатись своїм правом на подання заперечень щодо заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката щодо їх неспівмірності (постанова Верховного Суду від 05.10.2023 у справі №911/233/22).

Відповідно до ч.1ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Натомість, скаржниками не подано судовій колегії належних та достатніх доказів, які стали б підставою для скасування додаткового рішення місцевого господарського суду. Посилання скаржників, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що додаткове рішення Господарського суду Волинської області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Продторг-44" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Спірітс Європа" залишити без задоволення.

2. Додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 29 грудня 2023 року у справі №903/534/23 (903/607/23) залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складений "05" березня 2024 р.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Миханюк М.В.

Суддя Саврій В.А.