ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

05.03.2024 р. Справа № 7/127(917/372/24)

Господарський суд Полтавської області у складі судді Білоусова С.М., розглянувши

заяву Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "НИВА", 37500, Полтавська обл., Лубенський р-н, с. Остапівка, ідент. код 30380232, в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Іващука Валентина Анатолійовича, 29016, м. Хмельницький, вул. Львівське шосе, 33/2, к. 91

про забезпечення позову

за позовною заявою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "НИВА", 37500, Полтавська обл., Лубенський р-н, с. Остапівка, ідент. код 30380232, в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Іващука Валентина Анатолійовича, 29016, м. Хмельницький, вул. Львівське шосе, 33/2, к. 91

до Фермерського господарства "КАРАТ АТ", 37543, Полтавська область, Лубенський район, с. Остапівка, вул. Калинова, 11А, вк. 1, ідент. код 43633826

про витребування майна з чужого незаконного володіння

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "НИВА" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Іващука Валентина Анатолійовича 04.03.2024 року (вх. № 399/24) звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Фермерського господарства "КАРАТ АТ" про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.03.2024 року цей позов був переданий на розгляд судді Білоусову С.М.

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "НИВА" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Іващука Валентина Анатолійовича разом з позовом подало заяву про забезпечення позову (вхід. № 2909 від 04.03.2024 року), у якій просить суд накласти арешт на об`єкти нерухомості що знаходяться за адресою: Полтавська область, Лубенський район, с. Остапівка, вул. Калинова, 30, в тому числі і на "критий тік №2", загальною площею: 723,0 м2, та "зерносховище №1", загальною площею: 787,1 м2, що також зареєстровані за цією ж адресою.

В обґрунтування заяви ліквідатор повідомляє, що "критий тік №2", загальною площею: 723,0 м2, та "зерносховище № 1", загальною площею: 787,1 м2 були набуті Курило В.П. із порушенням встановленого законом порядку.

Крім того, заявник зазначає, що шляхом підробки документів та шахрайських дій ОСОБА_1 у змові з посадовими особами місцевої влади та реєструючих органів, спірне майно поза волею боржника перейшло до нового власника - ФГ "КАРАТ АТ".

Ліквідатор стверджує, що зазначене свідчить про недобросовісні дії відповідача, які можуть вплинути на виконання судового рішення у даній справі.

Розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову, суд дійшов до висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Положеннями ст. 140 ГПК України визначено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Згідно з постановою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 13 січня 2020 року у справі № 922/2163/17 забезпечення позову - це, по суті, обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, для забезпечення яких він вживається. Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен брати до уваги інтереси не лише позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника, суд дійшов висновку, що заява про вжиття заходів забезпечення позову містить лише припущення, і не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності термінового забезпечення позову.

Заявник не надав жодних доказів, в підтвердження того, що відповідач має намір ухилятися від виконання рішення суду у даній справі.

Саме лише припущення про можливість утруднення чи неможливість виконання судового рішення без підтвердження цих обставин відповідними доказами не є достатньою підставою для задоволення заяви.

За таких обставин, оскільки, заявником не доведено те, що невжиття визначених ним заходів забезпечення позову, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 138-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю "НИВА" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Іващука Валентина Анатолійовича у забезпеченні позову.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та відповідно до ч. 8 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено у строки та в порядку, визначеному ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу складено та підписано 05.03.2024 року.

Суддя Білоусов С. М.