ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2024 р. Справа№ 910/7037/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Тищенко О.В.

Шаптали Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Кузмінської О.Р.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 05.03.2024 у справі №910/7073/23 (в матеріалах справи)

розглянувши у відкритому судовому засіданні

матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Куликовської Юлії Валеріївни

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2023, повний текст якого складений 07.12.2023,

у справі № 910/7037/23 (суддя Мандриченко О.В.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Куликовської Юлії Валеріївни

до Фізичної особи-підприємця Донченка Сергія Дмитровича

про розірвання договору та стягнення 553 948,47 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про розірвання укладеного між сторонами договору № 002 від 27.07.2021, щодо управління об`єктом - приміщенням площею 59,8 кв.м. за адресою м. Київ, вул. Ревуцького, 11, а також стягнення з відповідача перехованої на виконання вказаного договору передоплати у загальній сумі 553 948,47 грн.

Позовні вимоги в частині розірвання договору мотивовані істотним порушенням відповідачем п.п. 2.5, 2.6, 3.1, 4,2 спірного договору. Позивач зазначив, що у порушення умов спірного договору відповідач:

- не надав позивачу документального підтвердження проведення у спірному приміщенні ремонтних робіт та їх вартості;

- не інформував позивача про пропозиції, які надійшли від третіх осіб щодо укладення договорів оренди приміщення;

- не надавав інформацію щодо укладення договорів оренди та не підтверджував її документально;

- не надавав позивачу письмовий звіт про виконання взятих на себе зобов`язань за договором;

- не надавав позивачу інформацію щодо стану приміщення, наявних орендарів та чинних договорів оренди об`єктів третіми особами та не підтвердив її документально;

- не надав позивачу інформацію щодо здійснених орендарями оплат за весь період дії договору та не підтвердив її документально;

- в односторонньому порядку припинив виконання зобов`язань та припинив виплачувати позивачу кошти, які він отримував від здачі об`єкту в оренду.

Також позивач зазначив про те, що ним на виконання умов спірного договору відповідачу було сплачено передоплату на користь відповідача в загальному розмірі 593 552,19 грн., яка складалась з чотирьох платежів:

- перший платіж у розмірі 6 500,00 доларів США (182 538,20 грн.) був переданий 09.12.2020;

- другий платіж у розмірі 90 000,00 грн. - переданий 19.05.2021;

- третій платіж у розмірі 294 607,99 грн. - переданий 27.07.2021:

- четвертий платіж у розмірі 26 406,00 грн. - переданий 12.09.2021.

У відзиві на позов відповідач проти його задоволення заперечив, пославшись на наступні обставини:

- у 2020 році відповідач разом з позивачкою вирішили взяти участь у спільній здачі в оренду об`єкта комунального приміщення загальною площею, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Ревуцького, буд.11, яке є на балансі КП «Київтеплоенерго», а згідно домовленостей сторін позивачка мала фінансувати спільні витрати на оформлення документів з оренди об`єкта, а відповідач мав укласти відповідний договір оренди, утримувати об`єкт та знайти для нього суборендарів з виплатою відсотку від орендної плати;

- 09.12.2020 позивачка передала відповідачу 6 500 доларів США, а 19.05.2021 - 90 000,00 грн. на поточний ремонт об`єкта та укладення договору його оренди;

- в грудні 2021 відповідач уклав із Департаментом комунальної власності КМДА договір з оренди №3389 нерухомого майна, що належить до комунальної власності щодо об`єкта;

- бажаючи врегулювати подальші відносини, сторони уклали договір №002 від 27.07.2021, яким визначили питання координації спільних дій для досягнення спільної мети у виді отримання доходу від здачі об`єкту в суборенду, визначили к участі кожної зі сторін для отримання бажаного результату, порядок розподілу доходу від суборенди тощо;

- у грудні 2021 року відповідач завершив поточний ремонт об`єкта і 20.12.2021 здав його у строкове платне користування ФОП Шалашовій Юлії Олександрівні зі строком оренди до 25.11.2024, та орендною платою 35 000,00 грн. за місяць, про що ними було укладено договір суборенди частини нежитлового приміщення № 19 від 25.10.2021;

- після дострокового припинення договору суборенди частини нежитлового приміщення № 19 від 25.10.2021 у березні 2023 року, відповідач здав об`єкт у строкове платне користування іншому суборендарю - ТОВ «Охорона-Системи Безпеки» зі строком оренди до 31.12.2023 та орендною платою 12 000,00 грн. за місяць, про що між ними було укладено договір найму (оренди) нерухомого майна № 01-03/2023 від 01.03.2023;

- протягом періоду користування об`єктом суборендарями відповідач регулярно сплачував на користь позивачки відсотки від здачі об`єкта в суборенду;

- відповідач заперечує проти наступних обставин: він не отримував від позивачки будь-яких грошових коштів 27.07.2021 (у день підписання спірного договору); відповідач не отримував від позивачки 26 406,00 грн. 12.09.2021; відповідач не отримував від позивачки вимоги про надання звіту про хід виконання зобов`язань за спірним договором, оскільки відповідні вимоги були направлені не на адресу зазначену у спірному договорі; відповідач не порушував взяті на себе зобов`язання за спірним договором;

- відповідач отримав від позивачки лише 272 538,20 грн. (6 500,00 доларів США за актом від 09.12.2020 та 90 000,00 грн. за актом від 19.05.2021), інших коштів не отримував. При цьому вказані кошти були отримані до укладення спірного договору та не на виконання його умов;

- крім коштів, проти отримання від відповідача яких позивач не заперечує (79 207,45 грн.), позивачці кошти перераховувались довіреною особою відповідача Шаповал Дар`єю Олегівною.

У відповіді на відзив позивач зауважив на тому, що звернення ним направлялись саме на зазначену у спірному договору адресу: м. Київ, бульвар Праці, 10, який після перейменування має назву бульвар Івана Котляревського та на тому, що Шаповал Дар`я Олегівна не мала відношення до співпраці між позивачем та відповідачем.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.11.2023 у справі № 910/7037/23 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення передоплати суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи не підтверджено передачу позивачем на користь відповідача грошових коштів в загальному розмірі 593 552,19 грн., оскільки:

- з наявного в матеріалах справи актів прийому-передачі грошових засобів від 09.12.2020 (щодо 6 500,00 доларів США) та від 19.05.2021 (щодо 90 000,00 грн.) вбачається, що кошти були передані від фізичної особи до фізичної особи та до моменту укладення договору № 002 від 27.07.2021;

- позивачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження того, що позивачем, окрім встановлених судом вище обставин, передано відповідачу 12.09.2021 - 26 406,00 грн. та грошові кошти 27.07.2023 у розмірі 294 607,99 грн..

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про розірвання спірного договору, суд першої інстанції зазначив про наступне:

- чинне законодавство визначає, що підставою для розірвання договору у судовому порядку може бути доведений належними та допустимими доказами факт невиконання стороною зобов`язань за договором, а питання про істотність порушення у кожному конкретному випадку повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати;

- на виконання умов спірного договору відповідачем були укладені договори суборенди спірного приміщення та переховані позивачу кошти у загальній 79 207,44 грн.;

- пунктом 2.4. договору сторони визначили, що виконавець гарантує та підтверджує, що на момент укладання договору, протягом строку його дії та під час укладання основного договору об`єкт не є і без відома замовника не буде відчужуваним в будь-який спосіб : проданим, переданим безкоштовно, подарованим, заставленим, не є і не буде переданим до статутного фонду юридичних осіб; під арештом та/або забороною відчуження не перебуває, судових позовів щодо нього немає; будь-які права інших осіб на об`єкт відсутні; договорів стосовно будь-якого використання об`єкту, в тому числі його оренди, немає і без відома замовника укладено не буде. Виконавець гарантує, що об`єкт не перебуває в іпотеці (заставі) та/або податковій заставі;

- істотне порушення умов договору щодо ненадання відповідачем письмових звітів, інформації та несплати грошових коштів відсутнє. Адже відповідач фактично здійснив передачу об`єкту в суборенду та виплачував грошові кошти на виконання умов вказаного договору. Викладене вказує й на відсутність шкоди, завданої позивачеві, адже остання не позбавилася того, на що розраховувала при укладенні договору й досягла його мети.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Фізична особа-підприємець Куликовська Юлія Валеріївна звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2023 у справі № 910/7037/23 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

У апеляційній скарзі апелянт зазначив про те, що оскаржуване рішення прийнято за неповного з`ясування обставин, які мають значення для справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт послався на ті ж самі обставини, що й під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.12.2023, справу № 910/7037/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді: Тищенко О.В., Шаптала Є.Ю..

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.01.2024 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/7037/23, а також відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи № 910/7037/23.

18.01.2024 від Господарського суду міста Києва до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали даної справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2024 залишено без руху апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Куликовської Юлії Валеріївни на рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2023 у справі № 910/7037/23, а також надано строк для усунення її недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, шляхом надання до суду доказів сплати судового збору у сумі 90,00 грн.

25.01.2024 від скаржника до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків, до якого, зокрема, додані докази сплати судового збору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Куликовської Юлії Валеріївни на рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2023 у справі № 910/7037/23, розгляд апеляційної скарги призначено на 05.03.2024 об 11:00 год.

04.03.2024 до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційні скарги, в якому відповідач, з посиланням на ті ж самі обставини, що й під час розгляду справи в суді першої інстанції, просить апеляційні скарги залишити без задоволення.

Крім того заявник просить поновити йому строк на подання відзивів.

Щодо вказаного клопотання, колегія суддів зазначає про таке.

Частиною 1 ст. 119 ГПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення..

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого судом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи (ч. 3 ст. 119 ГПК України).

Стаття 7 ГПК України визначає принцип рівності всіх перед законом і судом.

Стаття 13 ГПК України встановлює, що:

- судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін;

- учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом;

- кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

- суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у разі необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Отже, за положеннями ГПК України кожна сторона має рівні права, а суд має сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим ГПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає за доцільне задовольнити вказане клопотання відповідача та продовжити йому строк поновити йому строк на подання відзивів.

Станом на 05.03.2024 до Північного апеляційного господарського суду інших відзивів на апеляційну скаргу, інших клопотань від учасників справи не надходило.

Відповідач представників в судове засідання не направили, про причини неявки суду не повідомив.

Враховуючи належне повідомлення всіх учасників про час і місце судового розгляду апеляційної скарги, а також те, що явка представників учасників в судове засідання не визнана обов`язковою, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги у відсутність представника відповідача за наявними матеріалами апеляційного провадження.

Під час розгляду справи представник позивача апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню чи зміні, з наступних підстав.

09.12.2020 за актом прийому-передачі грошових коштів фізична особа ОСОБА_1 прийняв від фізичної особи Куликовської Юлії Валеріївни суму коштів у розмірі 6 500,00 доларів США на ремонт будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , площею 60 кв.м., що має бути проведений не пізніше 3-х місяців з дати отримання коштів.

19.05.2021 за актом прийому грошових коштів фізична особа ОСОБА_1 отримав від фізичної особи Куликовської Юлії Валеріївни грошові кошти у розмірі 90 000,00 грн. для виконання ремонтних робіт за адресою вул. Ревуцького, 11 в місті Київ.

27.07.2021 позивач (замовник) та відповідач (виконавець) уклали договір № 002 (далі - Договір), в п. 2.1 якого погодили, що замовник доручає, а виконавець приймає на себе обов`язок управління об`єктом, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Ревуцького, 1, площею 59,8 кв.м.

Вказані факти сторонами не заперечуються.

У відповідності до п. 2.3. Договору, об`єкт належить виконавцеві на підставі договору оренди № 3389 від 14.06.2021, виданого (посвідченого) Департаментом комунальної власності.

Відповідно до п. 3.1. Договору, виконавець зобов`язався: здійснювати пошук третіх осіб на оренду об`єкту; проводити переговори з третіми особами виключно в інтересах замовника; інформувати замовника про всі пропозиції, що надійшли від третіх осіб щодо укладення основного договору; виходячи з концепції найкращого та найбільш ефективного використання об`єкту здійснити рекламно-маркетингові роботи з використанням засобів, що є у розпорядженні виконавця; надати замовнику рекомендації щодо покращення стану об`єкту з метою підвищення його привабливості для третіх осіб у тому числі за кошти замовника за його згоди; здійснювати ремонтні роботи на об`єкті за згодою замовником; організовувати та/або проводити огляди об`єкта третіми особами; організовувати тристоронні зустрічі між замовником, виконавцем та третіми особами для переговорів і уточнення умов основного договору, в ході яких виконавцем, за необхідності, ведеться протокол переговорів; заохочувати професійних посередників, експертів, інших виконавців до співпраці щодо реалізації об`єкта в інтересах замовника; протягом трьох робочих днів з моменту отримання виконавцем письмової вимоги надати замовнику письмовий звіт про виконання взятих на себе зобов`язань за договором; надавати інші інформаційні послуги замовнику на його додаткову вимогу, спрямовані на сприяння відчуження об`єкта; своєчасно інформувати замовника про некоректну поведінку інших осіб, внаслідок чого можуть бути сформовані небажані наслідки виконання договору.

Згідно п. 3.3.4. Договору, замовник зобов`язався у день підписання договору передати виконавцю копії з оригіналів документів, згідно з наданим виконавцем переліком та внести передоплату виконавцеві у розмірі 477 200,00 грн.

Пунктом 4.2. Договору передбачено, що розмір винагороди виконавця за договором становить 50% суми отриманих коштів за здачу в оренду об`єкту за вирахування вартості оренди та операційних витрат на ведення діяльності та сплатою податків по ній. Дані кошти виконавець залишає на своєму балансі, решту перераховує замовнику.

Відповідно до п. 5.3. Договору, договір є укладеним на строк п`ять років з пролонгацією ще на 5 років у випадку пролонгації або переукладання чи укладання нового договору у оренди даного об`єкту, з правом дострокового розірвання за згодою двох сторін.

При зверненні до суду з цим позовом позивач посилається на те, що ним фактично з відповідачем було укладено ще один договір з предметом аналогічним Договору, а саме - договір № 001 від 24.03.2021 щодо об`єкта за адресою: вул. Леоніда Бикова, 4 (згідно умов договору його укладено між позивачем та Фізичною особою-підприємцем Вареником Олександром Сергійовичем - примітка суду), умови якого відповідач також порушував.

Колегія суддів зазначає про те, що оскільки позовні вимоги у цій справі не ґрунтуються та не пов`язані з договором № 001 від 24.03.2021, колегією суддів правовідносини сторін за вказаним договором не досліджуються, як такі, що не впливають на вирішення спору сторін по суті . При цьому слід окремо зауважити і на тому, що договір № 001 від 24.03.2021 укладено між позивачем та Фізичною особою-підприємцем Вареником Олександром Сергійовичем.

Звертаючись до суду з цим позовом позивач стверджує, що на виконання умов Договору, ним відповідачу було сплачено грошові кошти на загальну суму 593 552,19 грн., проте за весь час дії Договору отримав від відповідача лише грошові кошти у розмірі 39 603,73 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідач зобов`язання за Договором не виконав, що є підставою для розірвання цього договору та стягнення сплачених позивачем коштів в сумі 553 948,47 грн. (593 552,19 грн. - 39 603,73 грн.).

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позову, вказує, що не порушував взяті на себе зобов`язання за договором та виконує передбачені ним зобов`язання належним чином.

Суд першої інстанції у задоволенні позову відмовив, що колегія суддів вважає вірним, з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч.2 ст.11 ЦК України).

Згідно з п. 1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Аналогічні положення містяться в статті 180 ГК України, відповідно до якої зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, які погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Отже, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Частиною 1 ст. 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У Договорі сторонами не погоджено можливості одностороннього розірвання Договору.

За змістом ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Позовні вимоги в частині розірвання Договору мотивовані істотним порушенням відповідачем п.п. 2.5, 2.6, 3.1, 4.2 Договору.

Позивач зазначив, що у порушення умов Договору відповідач не надав позивачу документального підтвердження проведення у спірному приміщенні ремонтних робіт та їх вартості, не інформував позивача про пропозиції, які надійшли від третіх осіб щодо укладення договорів оренди приміщення, не надавав інформацію щодо укладення договорів оренди та не підтверджував її документально, не надавав позивачу письмовий звіт про виконання взятих на себе зобов`язань за договором, не надавав позивачу інформацію щодо стану приміщення, наявних орендарів та чинних договорів оренди об`єктів третіми особами та не підтвердив її документально, не надав позивачу інформацію щодо здійснених орендарями оплат за весь період дії договору та не підтвердив її документально, в односторонньому порядку припинив виконання зобов`язань та припинив виплачувати позивачу кошти, які він отримував від здачі об`єкту в оренду.

Позивач вказує, що направляв на адресу відповідача звернення від 29/11-1 від 29.11.2022, вимогу №20/03-1 від 20.03.2023 та вимогу № 2 від 19.04.2023, однак відповіді на вказане звернення та вказані вимоги від відповідача не надходили, у зв`язку з чим позивачем направлено на адресу відповідача претензію № 26/04-1 від 26.04.2023, в якій вимагав виконати умови договору та погасити заборгованість, однак відповіді на вказану претензію відповідач не надав.

У зв`язку з викладеним, позивач направив відповідачеві пропозицію № 01/05-1 від 01.05.2023 про розірвання договорів № 001 від 24.03.2021 та № 002 від 27.07.2021 (спірний - примітка суду), відповіді на яку не отримав.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, позивач вказує, що Договір має бути розірваним, оскільки відповідач істотно порушує умови Договору.

Колегія суддів зазначаєпро те, що умовою для розірвання договору на підставі статті 651 ЦК України є порушення однією із сторін певних умов відповідного правочину, яке призвело до завдання іншій стороні шкоди, внаслідок чого друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Пунктом 2.4. Договору сторони визначили, що виконавець гарантує та підтверджує, що на момент укладання договору, протягом строку його дії та під час укладання основного договору об`єкт не є і без відома замовника не буде відчужуваним в будь-який спосіб: проданим, переданим безкоштовно, подарованим, заставленим, не є і не буде переданим до статутного фонду юридичних осіб; під арештом та/або забороною відчуження не перебуває, судових позовів щодо нього немає; будь-які права інших осіб на об`єкт відсутні; договорів стосовно будь-якого використання об`єкту, в тому числі його оренди, немає і без відома замовника укладено не буде. Виконавець гарантує, що об`єкт не перебуває в іпотеці (заставі) та/або податковій заставі.

З матеріалів справи слідує, що на виконання умов Договору відповідач 25.10.2021 уклав з Фізичною особою-підприємцем Шалашовою Юлією Олександрівною договір суборенди частини нежитлового приміщення № 19, а 01.03.2023 - з Товариством з обмеженою відповідальністю «Охорона-системи безпеки» договір найму (оренди) нерухомого майна № 01-03/2023.

Позивач зазначає про те, що отримав від відповідача грошові кошти за Договором у розмірі 39 603,72 грн., проте, як вірно встановлено судом першої інстанції, твердження позивача про те, що грошові кошти у розмірі 39 603,72 грн. було сплачено відповідачем за Договором, а грошові кошти у розмірі 39 603,72 грн. було сплачено відповідачем за договором № 001 від 24.03.2021 не відповідають дійсності, оскільки договір № 001 від 24.03.2021 укладено між позивачем та Фізичною особою-підприємцем Вареником Олександром Сергійовичем, а відтак, враховуючи надані докази позивачем до матеріали справи, суд першої інстанції вірно встановив, що відповідачем перераховано на користь позивача грошові кошти у розмірі 79 207,44 грн.

Чинне законодавство визначає, що підставою для розірвання договору у судовому порядку може бути доведений належними та допустимими доказами факт невиконання стороною зобов`язань за договором, а питання про істотність порушення у кожному конкретному випадку повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати;

Виходячи з умов Договору, за наслідками його укладення відповідач мав обов`язок передавати об`єкт оренди в суборенду і сплачувати позивачу 50 % від отриманої орендної плати.

При цьому колегія суддів зауважує позивачу на тому, що умови Договору не визначають, як те, що відповідач має забезпечити перебування об`єкту оренди у постійному суборендному користуванні, так і те, що розмір плати за суборендне користування не міг бути меншим за погоджені у п.п. 2.5-2.6 Договору початкову вартість об`єкта оренди або стартову ціну.

За таких обставин істотне порушення умов Договору щодо несплати грошових коштів відсутнє, оскільки відповідач фактично здійснив передачу об`єкту в суборенду та виплачував грошові кошти на виконання умов вказаного договору. Викладене вказує й на відсутність шкоди, завданої позивачеві, адже останнє не позбавилося того, на що розраховувало при укладенні договору й досягло його мети.

В свою чергу ненадання відповідачем позивачу письмового звіту про виконання взятих на себе зобов`язань за договором, на думку колегії суддів, не може вважатися істотним порушенням умов Договору, оскільки укладаючи Договір, позивач мав на меті отримати 50 % від плати за користування спірним об`єктом нерухомості, а не отримувати звіти.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про розірвання Договору. Рішення суду першої інстанції в цій частині залишається без змін.

Щодо вимог про стягнення з відповідача перехованої на виконання Договору передоплати у загальній сумі 553 948,47 грн., слід зазначити таке.

Також позивач зазначив про те, що ним на виконання умов спірного договору відповідачу було сплачено передоплату на користь відповідача в загальному розмірі 593 552,19 грн., яка складалась з чотирьох платежів:

- перший платіж у розмірі 6 500,00 доларів США (182 538,20 грн.) був переданий 09.12.2020;

- другий платіж у розмірі 90 000,00 грн. - переданий 19.05.2021;

- третій платіж у розмірі 294 607,99 грн. - переданий 27.07.2021:

- четвертий платіж у розмірі 26 406,00 грн. - переданий 12.09.2021.

Водночас, як вірно встановлено судом першої інстанції:

- з наявного в матеріалах справи актів прийому-передачі грошових засобів від 09.12.2020 (щодо 6 500,00 доларів США) та від 19.05.2021 (щодо 90 000,00 грн.) вбачається що кошти були передані від фізичної особи до фізичної особи та до моменту укладення Договору. При чому Договір не містить жодних посилань як на те, що на виконання його умов відповідачем вже було отримано будь-які грошові кошти, так і на те, що умови Договору застосовуються до правовідносин, які виникли до його укладення;

- позивачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження того, що позивачем, окрім встановлених вище обставин, передано відповідачу 12.09.2021 у розмірі 26 406,00 грн. та грошові кошти 27.07.2023 у розмірі 294 607,99 грн.;

- вказане свідчить про те, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено передачу позивачем на користь Фізичної особи-підприємця Донченка Сергія Дмитровича грошових коштів в загальному розмірі 593 552,19 грн.

Слід окремо зауважити і на тому, що позивачем не наведено жодного нормативного обґрунтування вимог про повернення грошових коштів в загальному розмірі 593 552,19 грн.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про повернення грошових коштів в загальному розмірі 593 552,19 грн.. Рішення суду першої інстанції в цій частині залишається без змін.

Щодо інших аргументів сторін колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване судове рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням Господарського суду міста Києва від 21.11.2023 у справі № 910/7037/23, отже підстав для його скасування або зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.

Враховуючи вимоги та доводи апеляційної скарги, апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Куликовської Юлії Валеріївни задоволенню не підлягає.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за звернення з цією апеляційною скаргою покладаються на апелянта.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 267-271, 273, 275, 276, 281-285, 287 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Куликовської Юлії Валеріївни на рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2023 у справі № 910/7037/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2023 у справі № 910/7037/23 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 05.03.2024.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді О.В. Тищенко

Є.Ю. Шаптала