ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2024 р. м. Житомир Справа № 906/1108/23

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Лозинської І. В.,

секретар судового засідання: Воробйова І. Г.

за участю представників сторін:

- від позивача (в режимі відеконференції): Дубров Д. Г., дов. від 02.10.2023; Шуліка С. О., довіреність №5 від 11.01.2024; Коломієць Т. М., ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АІ №1460752 від 15.09.2023

- від відповідача: Конопліцький І. А. - керівник згідно з витягом з ЄДР; Сіра А. В., ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АМ №1063504 від 08.09.2023

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Акціонерного товариства "АСВІО БАНК"

до Приватного підприємства "4К-КОМПАНІ ЛТД"

про розірвання договору, стягнення 197613,88 грн

У засіданні суду оголошено вступну і резолютивну частини рішення господарського суду та повідомлено дату складення повного рішення відповідно до ст. 238 ГПК України.

До Господарського суду Житомирської області надійшла позовна заява АТ "АСВІО БАНК" до ПП "4К-КОМПАНІ ЛТД" про:

- стягнення 197613,88 грн, з яких 189775,07 грн попередньої оплати, 2090,13 грн 3% річних та 5748,68 грн інфляційних втрат;

- розірвання договору №V-2021-АВ від 25.02.2021, укладеного між сторонами.

В обґрунтування вказаного позову зазначено, що відповідачем не виконано взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного надання послуг згідно договору №V-2021-АВ від 25.02.2021.

Ухвалою від 29.08.2023 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання; витребував від сторін відповідні процесуальні документи (а.с. 47 у т.1).

18.09.2023 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти позовних вимог з підстав, у ньому викладених (а. с. 48 - 57 у т. 1).

04.10.2023 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив (а. с. 67 - 75 у т. 1).

10.10.2023 до суду від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів (а. с. 82 - 91 у т. 1).

Ухвалою від 26.10.2023 господарський суд продовжив підготовче провадження по 27.11.2023, призначив засідання суду на 23.11.2023 о 14:30 (а. с. 112 у т. 1).

21.11.2023 та 22.11.2023 до суду від представників сторін надійшли клопотання про долучення доказів (а. с. 115-125; 126-172 у т. 1).

23.11.2023 до суду від позивача надійшло клопотання про долучення доказів (а. с. 175 -188 у т. 1).

24.11.2023 до суду від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів (а. с. 189-208 у т. 1) та про витребування доказів від 24.11.2023 (а. с. 209 - 215 у т. 1).

Ухвалою від 24.11.2023 господарський суд призначив підготовче засідання для розгляду справи та клопотання відповідача про витребування доказів (а. с. 218 у т. 1).

06.12.2023 до суду від відповідача надійшли клопотання про долучення адвокатського запиту від 29.11.2023 до НБУ, відповіді НБУ на адвокатські запити від 24.11.2023 та 05.12.2023 (а. с. 220 - 229 у т. 1); про витребування у позивача доказів (а. с. 230 - 234 у т. 1).

07.12.2023 до суду від позивача надійшли пояснення на клопотання відповідача про долучення доказів від 28.11.2023 та 06.12.2023, а також заперечення на клопотання ПП "4К-Company Ltd" про витребування доказів від 06.12.2023 (а. с. 236 - 257 у т. 1).

У засіданні 07.12.2023 господарський суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів від 24.11.2023 та оголосив перерву до 14:30 13.12.2023.

12.12.2023 до суду від позивача надійшли клопотання про долучення доказів (а. с. 1 - 5 у т. 2).

Ухвалою від 13.12.2023 господарський суд призначив підготовче засідання для розгляду справи та клопотання відповідача про витребування доказів (а. с. 16 у т. 2).

16.01.2024 до суду від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів (а. с. 20-23 у т. 2).

17.01.2024 до суду від позивача надійшло клопотання про витребування доказів (а. с. 24-29 у т. 2).

Ухвалою від 17.01.2024 господарський суд відмовив у задоволенні відповідних клопотань сторін про витребування доказів з підстав, у ній викладених (а. с. 35 -36 у т. 2).

Іншою ухвалою від 17.01.2024 господарський суд закрив підготовче провадження та призначив справу для судового розгляду по суті на 01.02.2024 о 14:30 (а. с. 37 у т. 2).

Ухвалою від 01.02.2024 господарський суд розгляд справи по суті відклав на 01.03.2024 о 11:30 (а. с. 55 у т. 2).

Представники позивача в засіданні суду в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив на позовну заяву.

Представники відповідача в засіданні суду проти позову заперечили з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

25.02.2021 між Акціонерним товариством "АСВІО БАНК" (замовник/позивач) та ПП "4К-КОМПАНІ ЛТД" (виконавець/відповідач) було укладено договір №V-2021-АВ (далі - договір) (а. с. 239, 240 у т. 1), за п. 1.1 якого виконавець впроваджує правила використання QR - коду для перерахунку коштів в системі 4К-Банк.

Відповідно до п. 1.2 договору строк виконання робіт/надання послуг, з моменту отримання попередньої оплати, відповідно до п. 2.2 договору, складає 180 робочих днів (виключаючи офіційні святкові та вихідні дні), але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань згідно умов даного договору.

Пунктом 2.1 договору визначено, що вартість робіт та послуг, зазначених в п. 1.1, складає 271107,24 грн, що еквівалентно 9700 доларів США на дату підписання договору за офіційним курсом гривні, встановленого Національним банком України по відношенню до курсу долара США. У вартість робіт входить оплата за набуття майнових прав на систему, яка є предметом даного договору.

Згідно з п. 2.2 договору оплата за роботи та послуги, зазначені в п. 1.1, 2.1 договору, проводиться у вигляді авансу в розмірі 70% на підставі рахунку, наданого виконавцем замовнику. Кінцевий розрахунок в розмір 30% замовник перераховує на поточний рахунок виконавця за фактом виконання робіт/надання послуг на підставі рахунку та акту здачі-приймання робіт та дотримання вимог, зазначених в п. 1.5 даного договору.

Пункт 1.5 відсутній у договорі №V-2021-АВ від 25.02.2021.

Згідно п. 2.7 договору виконання робіт та послуг за даним договором підтверджується відповідним актом здачі-приймання робіт.

Додаток до договору визначає технічне завдання - НБУ QR-код для переведення коштів та платежів (а. с. 240 у т. 1).

Відповідно до виписки з рахунку АТ "АСВІО БАНК" від 12.05.2021, позивач перерахував на рахунок відповідача, зазначений у договорі, 189775,07 грн, що складає 70% від ціни договору (а. с. 12 у т. 1).

До матеріалів позовної заяви додано лист відповідача від 13.02.2023, вих. №2-1302-2023, адресований позивачу, у якому зазначено, що виконавець надав послуги та виконав роботи, передбачені договором, однак замовник не підписав акти виконаних робіт, які неодноразово йому надсилались, а також не провів оплату у повному обсязі (а. с. 13 у т. 1).

02.03.2023 АТ "АСВІО БАНК" направлено виконавцеві лист від 23.02.2023, вих. №436, у якому зазначено, що станом на 22.02.2023 роботи за укладеним між сторонами договором не виконані, акти приймання-передачі робіт та рахунок на оплату банк не отримував, тому просить повернути сплачений аванс у розмірі 189775,07 грн (а. с. 14-16 у т. 1).

У листі від 13.03.2023, вих. №13-03-2023 відповідач повторно посилається на надання послуг за договором у повному обсязі та на неодноразове надсилання замовнику актів, рахунків за договором, які були проігноровані (а. с. 17 у т. 1). До вказаного листа додані рахунки №V-2021-АВ (2) від 01.09.2022 на суму 78258,04 грн, №ІІІ-2021-АВ (2) від 01.09.2022 на суму 106414,62 грн та акт здачі-приймання робіт від 01.09.2022 за договором №V-2021-АВ від 25.02.2021, підписаний представником виконавця (а. с. 18 - 20 у т. 2).

18.04.2023 позивач направив відповідачу лист від 18.04.2023, вих. №1149, у якому відмовився від підписання вищезазначеного акту та повторно висловив вимогу про повернення ПП "4К-Company Ltd" отриманого авансу (а. с.21-24 у т. 1).

Крім того, позивач надіслав відповідачу вимогу від 06.06.2023, вих. №1629 про повернення у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги сплачених коштів у розмірі 189775,07 грн (а. с. 26 - 29 у т. 1).

В обгрунтуваннях до позову банк зазначає, що роботи за договором ним не прийнято, оскільки відповідач не виконав їх, акт приймання-передачі отримав лише 10.04.2023; фактично сплачені кошти вважає передоплатою та просить стягнути їх з відповідача, додатково нарахувавши на цю суму 3% річних та інфляційні втрати.

У відзиві на позовну заяву від 18.09.2023 позивач висловлює заперечення щодо заявлених позовних вимог з тих підстав, що:

- факт виконання робіт за договором підтверджується тим, що з травня 2021 року по березень 2023 року банк на пред`являв жодних претензій щодо невиконання договору;

- додатковим підтвердженням факту виконання робіт за договором є те, що на сайті НБУ, де є перелік банків, які використовують QR-код, зазначено також і позивача;

- позивач до моменту звернення до суду не надсилав відповідачу жодних листів з пропозицією розірвати спірний договір саме з підстав, передбачених ч. 2 ст. 651 ЦК України;

- банком не надано жодних належних та допустимих доказів того, що відповідач не виконав свої зобов`язань за договором;

- оскільки умови договору передбачають, що строк виконання робіт/надання послуг в будь-якому випадку діє до повного виконання зобов`язання, то відповідач пропонує позивачу повторно завантажити веб-додаток, розроблений згідно умов договору, проте останній відмовляється від прийняття виконаних послуг, тому відсутній факт невиконання зобов`язань зі сторони відповідача (а. с. 48 - 57 у т. 1).

У відповіді на відзив від 04.10.2023 позивач не погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві, та зазначає таке:

- відповідач не надає обґрунтованих пояснень щодо невиконаних робіт/послуг та не надає докази, які б підтверджували факт передачі робіт/послуг позивачу згідно договору;

- з моменту укладення договору банк не уповноважував свого представника на прийняття робіт/послуг, бо виконавець не ініціював передачу зазначених робіт;

- внаслідок прострочення ПП "4К-Company Ltd" виконання зобов`язань позивач втратив інтерес отримати послуги передбачені договором в майбутньому;

- список банків, який є на сайті НБУ не вказує на те, що ці банки використовують QR-код для переказу коштів;

- недотримання позивачем порядку позасудового розірвання договору, передбаченого ст. 188 ГК України, не позбавляє його права на зміну чи припинення договору та вирішення конфлікту в суді в силу прямої вказівки, що є у ч. 2 ст. 651 ЦК України (а. с. 67 - 75 у т. 1).

2. Норми права, які застосував Господарський суд Житомирської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Розглядаючи справу, господарський суд дійшов висновку, що договір №V-2021-АВ від 25.02.2021 за своїм змістом та правовою природою є договором підряду, який підпадає під правове регулювання норм глави 61 розділу ІІІ Книги Цивільного кодексу України. Із аналізу технічного завдання до договору вбачається, що предметом договору є досягнення результату, яким є створення QR-коду для переведення коштів та платежів (а. с. 240 у т. 1).

За ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч. 2).

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (ч. 1 ст. 843 ЦК України).

Згідно з ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

3. Щодо обгрунтованості позовної вимоги про стягнення з відповідача 189775,07 грн попередньої оплати, 2090,13 грн 3% річних та 5748,68 грн інфляційних втрат господарський суд зазначає таке.

Позовна вимога про повернення 189775,07 грн попередньої оплати заявлена банком з тих підстав, що, на думку позивача, відповідач роботи за договором не виконав.

Згідно з п. 2.7 договору, виконання робіт та послуг за даним договором підтверджується відповідним актом здачі-приймання робіт.

У листах ПП "4К-КОМПАНІ ЛТД" від 13.02.2023, вих. №2-1302-2023 (а. с. 13 у т. 1) та від 13.03.2023, вих. №13-03-2023 (а. с. 17 у т. 1), адресованих позивачу, відповідач зазначив, що надав послуги та виконав роботи, передбачені договором, та неодноразово надсилав замовникові акти виконаних робіт, які останнім були проігноровані, однак до матеріалів справи відповідачем не надано доказів надсилання банку акту здачі-приймання робіт та рахунку на оплату раніше, ніж ж з листом від 13.03.2023, вих. №13-03-2023.

У той самий час суд не погоджується з аргументами АТ "АСВІО БАНК", викладеними у відповіді на відзив на позовну заяву, що саме виконавець мав ініціювати передачу зазначених у договорі робіт.

Так, згідно з нормами ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

У п. 1.2 договору визначено строк виконання робіт/надання послуг - 180 робочих днів (виключаючи офіційні святкові та вихідні дні) з моменту отримання попередньої оплати.

Крім того, ч. 1,2 ст. 849 ЦК України визначено права замовника на перевірку ходу і якості роботи у будь-який та відмови від договору підряду, вимагання відшкодування збитків, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим.

Здійснивши аналіз положень статей глави 61 розділу ІІІ Книги Цивільного кодексу України, суд прийшов до висновку, що за загальними положеннями про підряд, на підрядника не покладено обов`язок ініціювати передачу виконаних робіт.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.

Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17 та аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц.

З доказів, наданих позивачем до процесуальних заяв по суті спору, вбачається, що ним не вживались заходи щодо реалізації прав на перевірку ходу і якості роботи за договором навіть після закінчення строку виконання зобов`язання, встановленого договором.

Зокрема, відповідно до п. 1.2 договору, 180-ий робочих днів (виключаючи офіційні святкові та вихідні дні) з моменту отримання попередньої оплати закінчились 28.01.2022. Однак, АТ "АСВІО БАНК" тільки у листі від 23.02.2023, вих. №436, адресованому відповідачу, зазначає, що станом на 22.02.2023 роботи за укладеним між сторонами договором не виконані, акти приймання-передачі робіт та рахунок на оплату банк не отримував (а. с. 14 - 16 у т. 1).

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження продовження сторонами строку виконання зобов`язання за договором.

З огляду на те, що позивачем не доведено у встановленому законом порядку факту порушень відповідачем умов договору №V-2021-АВ від 25.02.2021 в частині неналежного його виконання, суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача 189775,07 грн попередньої оплати, а також 2090,13 грн 3% річних, 5748,68 грн інфляційних втрат як похідних від основної.

4. Щодо обгрунтованості позовної вимоги про розірвання договору №V-2021-АВ від 25.02.2021, укладеного між сторонами, та норми права, які застосував господарський суд.

За ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1, 4 ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Згідно зі ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

З огляду на встановлену судом недоведеність позивачем факту не виконання відповідачем робіт за договором №V-2021-АВ від 25.02.2021, відсутні підстави для його розірвання на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України.

Одночасно, господарський суд визнав за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

У постановах ВС від 18.11.2019 у справі №910/16750/18 та від 07.08.2018 у справі №910/7981/17 вказано, що розірваним може бути лише чинний договір (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного суду рішення).

У договорі не визначено строку його дії, однак визначено строк виконання зобов`язання за договором - 180 днів за виключення офіційних святкових та вихідних днів, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань згідно умов даного договору (п. 1.2 договору).

Відсутність такої істотної умови договору як строк його дії позбавляє сторін можливості визначити інший термін, встановлений для повного виконання зобов`язань згідно умов даного договору, крім 180-ого дня (28.01.2022), який є датою закінчення строку дії договору.

Однак, суд звертає увагу сторін спору, що закінчення строку дії договору не припиняє зобов`язання, яке не було виконане належним чином однією зі сторін, а закон не передбачає такої підстави, як закінчення строку дії договору, для припинення зобов`язання, яке лишилося невиконаним (постанова Верховного Суду від 28.04.2021 у справі №755/19205/17).

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що вимога позивача про розірвання договору №V-2021-АВ від 25.02.2021 не підлягає задоволенню також з тих підстав, що строк його дії закінчено.

5. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За п. 1 ч. 2 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на відмову у задоволенні позову, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у задоволенні позовної вимоги про розірвання договору V-2021-АВ від 25.02.2021, укладеного між Приватним підприємством "4К-КОМПАНІ ЛТД" та Акціонерним товариством "АСВІО БАНК".

2. Відмовити у задоволенні позовної вимоги про стягнення з Приватного підприємства "4К-КОМПАНІ ЛТД" 197613,88 грн, з яких, 189775,07 грн попередньої оплати, 2090,13 грн 3% річних, 5748,68 грн інфляційних втрат та судових витрат.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 08.03.24

Суддя Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу через Електронний суд" та на ел. пошти: та

3 - відповідачу через Електронний суд" та на ел. пошту: