ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року Справа № 903/654/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Юрчук М.І. , суддя Тимошенко О.М.

секретар судового засідання Кравчук О.В.

в судове засідання 28.02.2024 учасники провадження у справі не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Волинської області від 15.11.2023, повну ухвалу складено 20.11.2023, у справі № 903/654/23

за заявою ОСОБА_1

про банкрутство

У провадженні Господарського суду Волинської області перебуває справа № 906/654/23 за заявою фізичної особи ОСОБА_1 про неплатоспроможність.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 15.11.2023 у справі № 903/654/23 постановлено:

1. Здійснити виплату арбітражному керуючому Рабану Микиті Тарасовичу в якості оплати грошової винагороди за здійснення повноважень керуючого реструктуризацією боргів боржника ОСОБА_1 , які були авансовані боржником згідно платіжної інструкції від 25.06.2023 на депозитний рахунок Господарського суду Волинської області в сумі 40 260 грн 00 коп.

2. Провадження у справі № 903/654/23 за заявою ОСОБА_1 про банкрутство закрити.

ОСОБА_1 , не погоджуючись із постановленою ухвалою, звернулася до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Волинської області від 15.11.2023 про закриття провадження у справі про неплатоспроможність у справі № 903/654/23. Скасувати ухвалу Господарського суду Волинської області від 15.11.2023 про закриття провадження у справі про неплатоспроможність у справі № 903/654/23. Справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає:

- на час подання заяви про відкриття провадження про неплатоспроможність у ОСОБА_1 існували прострочені зобов`язання перед трьома кредиторами на загальну суму 231 132,72 грн, а саме: Луцька районна державна адміністрація Волинської області - сума простроченої заборгованості становить 173 421,56 грн, яка виникла 07.06.2022; ОСОБА_2 - сума простроченої заборгованості становить 40 000,00 грн. Термін виконання даного грошового зобов`язання настав 01.05.2023; Рожищенський відділ державної виконавчої служби у районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - сума простроченої заборгованості становить 17 711,16 грн. Термін виконання грошового зобов`язання настав 07.09.2022;

- до Господарського суду Волинської області із визнанням грошових вимог звернулись Луцька районна державна адміністрація Волинської області та ОСОБА_2 ;

- виконати прострочені зобов`язання перед кредиторами ОСОБА_1 не має реальної можливості через зменшення доходів, втрату роботи через скорочення штату працівників та стан здоров`я;

- звертаючись до Господарського суду Волинської області ОСОБА_1 хотіла знайти компроміс із усіма кредиторами щодо зміни способу погашення боргів, а саме їх реструктуризацію та відповідно, відновлення своєї платоспроможностості;

- задля отримання бажаного результату - відновлення платоспроможності у судовій процедурі реструктуризації боргів КУзПБ ОСОБА_1 повідомила про обставини, що стали підставою для звернення до суду, обґрунтувала природу і причини неплатоспроможності (проведення операційного втручання та зменшення доходів через втрату роботи, відсутність рухомого та нерухомого майна, яке можна реалізувати для погашення боргів), надала інформацію щодо витрачання коштів, отриманих від кредитора (на лікування), та/або щодо руху основних активів з часу виникнення зобов`язань перед кредиторами (з 07.06.2022) тощо, надала повну і достовірну інформацію про власний майновий стан та членів її сім`ї, щодо розміру та джерел доходів, подала проект плану реструктуризації боргів, не приховувала власних активів через їх передачу членам сім`ї, не притягувалась до адміністративної чи кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю;

- керуючий реструктуризацією провів перевірку майнового стану ОСОБА_1 , 08.08.2023 на адресу суду надійшов звіт керуючого реструктуризацією боргів боржника ОСОБА_3 про результати перевірки декларацій, згідно з яким невідповідності у відомостях, зазначених у деклараціях, не виявлено, як і не виявлено фактів приховування майна за рахунок якого можна погасити заборгованість. За час розгляду справи додаткових вказівок суду чи зборів кредиторів щодо додаткової перевірки конкретних фактів приховування мною майна чи відомостей моїх декларацій не було;

- за результатами проведеної роботи арбітражний керуючий у своєму звіті констатував факт того, що у деклараціях відсутні невідповідності та відсутнє майно чи грошові активи за рахунок яких може бути погашена заборгованість. Звіт керуючого реструктуризацією боргів одноголосно затверджено на зборах кредиторів 09.10.2023 (протокол № 1);

- перші збори кредиторів скликані на 29.09.2023 не відбулись через відсутність кворуму. Кредитори отримали усі матеріали перевірки майнового стану боржника та проект плану реструктуризації боргів. Наступні збори були скликані на 09.10.2023, на яких одноголосно без зауважень затверджено звіт керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларацій про майновий стан боржника; одноголосно затверджено звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат;

- разом з тим проект плану реструктуризації боргів кредиторами не затверджено, пропозицій щодо внесення змін до проекту плану реструктуризації боргів від кредиторів не надходило, натомість одноголосно прийнято рішення про звернення з клопотанням до суду про перехід до процедури погашення боргів та обрання кандидатури керуючого реалізацією майна;

- судом першої інстанції не встановлено належними доказами факти того, що ОСОБА_1 не надала повної і достовірної інформації про власне майно, доходи і витрати та членів її сім`ї, приховувала власні активи через їх передачу членам сім`ї.

За наведених обставин ОСОБА_1 не погоджується з ухвалою суду першої інстанції та вважає її такою, що прийнята із порушенням норм чинного законодавства, в якій суд дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для закриття провадження у праві про неплатоспроможність.

Листом № 903/654/23/7974/23 від 06.12.2023 матеріали справи було витребувано з Господарського суду Волинської області.

15.12.2023 до суду надійшли матеріали справи № 903/654/23.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.01.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Волинської області від 15.11.2023 у справі № 903/654/23. Розгляд апеляційної скарги призначено на "24" січня 2024 р. о 12:00 год. /т. 2 а.с. 82/.

Ухвалою суду від 24.01.2024 розгляд справи відкладено на 28.02.2024 об 11:00 год. /т. 2 а.с. 87/.

28.02.2024 (вх. № 1861/24) від Рожищенського відділу державної виконавчої служби надійшла заява, в якій просить проводити розгляд справи без участі представника відділу, вирішити справу за наявними у матеріалах судової справи доказами та при вирішенні цієї справи покладається на розсуд суду.

Разом з тим Рожищенський відділ державної виконавчої служби повідомляє, що в самостійному порядку ОСОБА_1 за період з 07.09.2022 (дата відкриття виконавчого провадження) по 28.02.2024 сплачено лише 36,82 грн, які перераховані як витрати виконавчого провадження, проте згідно відповідей ДПС боржниця отримувала неодноразові доходи /т. 2 а.с. 91-92/.

В судове засідання 28.02.2024 учасники провадження у справі не забезпечили участі повноважних представників, про причини неявки суд не повідомили, про дату час і місце повідомлялися належним чином шляхом направлення процесуальних докаментів до їх електронних кабінетів ЄСІТС.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що ухвалами суду від 03.01.2024, від 24.01.2024 явка представників сторін в судові засідання 24.01.2024 та 28.02.2024 обов`язковою не визнавалась, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності представників учасників провадження у справі, оскільки їх не явка не перешкоджає перегляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 містить доводи лише щодо закриття провадження у справі № 903/654/23, тому з урахуванням ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не переглядає оскаржувану ухвалу від 15.11.2023 в частині здійснення виплати арбітражному керуючому Рабану М.Т. грошової виногороди за період здійснення ним повноважень керуючого реструктуризацією за період з 10.07.2023 по 09.10.2023 в сумі 40 260,00 грн, які авансовані боржником на депозитний рахунок Господарського суду Волинської області.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

В червні 2023 року до Господарського суду Волинської області від ОСОБА_1 надійшла заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність /т. 1 а.с. 1-6/.

У заяві про відкриття провадження у справі про банкрутство ОСОБА_1 зазначає про наявність простроченої заборгованості перед трьома кредиторами: Луцькою районною державною адміністрацією Волинської області - 173 421,56 грн; ОСОБА_2 - 40 000,00 грн; Рожищенським відділом ДВС у Луцькому районі Волинської області ЗМУМЮ - 17 711,16 грн.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 10.07.2023, зокрема, відкрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 ; введено процедуру реструктуризації боргів боржника; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; керуючим реструктуризацією боргів боржника ОСОБА_1 призначено арбітражного керуючого Рабана Микиту Тарасовича; заборонено боржнику ОСОБА_1 відчужувати майно; оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника ОСОБА_1 ; зобов`язано арбітражного керуючого Рабана Микиту Тарасовича подати до господарського суду відомості про результати розгляду вимог кредиторів до 09.08.2023, підготувати та подати до господарського суду план реструктуризації боргів боржника до 16.08.2023, провести інвентаризацію майна боржника та визначити його вартість; зобов`язано контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України, надати керуючому реструктуризацією та суду інформацію про доходи боржника ОСОБА_1 та майно, задеклароване при перетині кордону; зобов`язано орган державної прикордонної служби надати керуючому реструктуризацією боргів боржника та суду інформацію про перетинання боржником ОСОБА_1 державного кордону за останні три роки; зобов`язано банківські установи, в яких відкрито рахунки ОСОБА_1 надати керуючому реструктуризацією та суду інформацію про залишок коштів на рахунках боржника; зобов`язано керуючого реструктуризацією Рабана М.Т. не пізніше ніж за 10 днів до дня попереднього засідання суду подати суду, кредиторам та боржнику звіт про результати перевірки декларації боржника /т. 1 а.с. 141-142/.

14.08.2023 до Господарського суду Волинської області від арбітражного керуючого Рабана М.Т. надійшов проект плану реструктуризації та матеріали інвентаризації /т. 1 а.с. 178, 179-185/.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 16.08.2023 визнано грошові вимоги Луцької районної державної адміністрації Волинської області до ОСОБА_1 в сумі 5 368,00 грн витрат, пов`язаних з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору) відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів, 173 421,56 грн з включенням до другої черги задоволення /т. 1 а.с. 194-195/.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 13.09.2023 визнано грошові вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 в сумі 5 368,00 грн витрат, пов`язаних з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору) відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів, 40 000,00 грн з включенням до другої черги задоволення /т. 1 а.с. 209-210/.

12.10.2023 до Господарського суду Волинської області від арбітражного керуючого Рабана М.Т. надійшло клопотання, в якому просить припинити процедуру реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_1 та повноваження керуючого реструктуризацією Рабана М.Т.; призначити керуючим реалізацією майна фізичної особи ОСОБА_1 арбітражного керуючого Рабана М.Т. До клопотання долучено копію протоколу № 1 від 09.10.2023, копії відповідей на запити на 17-ти арк, заяву арбітражного керуючого Рабана М.Т. про участь у справі про банкрутство № 1-1 від 10.10.2023 /т. 1 а.с. 212-236/.

15.11.2023 судом першої інстанції за наслідками розгляду справи № 903/654/23 постановлено ухвалу про закриття провадження у справі № 903/654/23 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 . Також цією ухвалою здійснено виплату арбітражному керуючому Рабану Микиті Тарасовичу в якості оплати грошової винагороди за здійснення повноважень керуючого реструктуризацією боргів боржника ОСОБА_1 , які були авансовані боржником згідно з платіжною інструкцією від 25.06.2023 на депозитний рахунок Господарського суду Волинської області в сумі 40 260,00 грн /т. 2 а.с. 37-45/.

Відповідно до ст. 269 ГПК України, переглядаючи в апеляційному порядку судові рішення, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Враховуючи доводи та вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції переглядає ухвалу Господарського суду Волинської області від 15.11.2023 у справі № 903/654/23 лише в частині закриття провадження у справі № 903/654/23 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що неплатоспроможність - неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 113 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Так ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Волинської області із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, у якій вказала про наявність простроченої заборгованості перед трьома кредиторами: Луцькою районною державною адміністрацією Волинської області - 173 421,56 грн; ОСОБА_2 - 40 000,00 грн; Рожищенським відділом ДВС у Луцькому районі Волинської області ЗМУМЮ - 17 711,16 грн /т. 1 а.с. 1-6/.

Згідно з деклараціями про майновий стан боржника загальний дохід ОСОБА_1 у період 2020-2023 років становить 574 173 грн, у т.ч. за 2020 рік - 216 465 грн; за 2021 рік - 206 014 грн; за 2022 рік - 151 694 грн /т. 1 а.с. 25-65/.

Згідно з довідкою від 24.05.2023 боржниця отримала заробітну плату у січні 2023 року у розмірі 26 867,68 грн, у лютому 2023 року - 62 985,59 грн /т. 1 а.с. 108/.

Наказом ГУ Держпродспоживслужби у Волинській області від 14.02.2023 звільнено ОСОБА_1 з посади начальника відділу ринкового та метрологічного нагляду управління захисту споживачів ГУ Держпродспоживслужби у Волинській області /т. 1 а.с. 105/.

Відповідно до звіту керуючого реструктуризацією Рабана М.Т. не встановлено актів приховування боржником доходів або ж майна, за рахунок якого можна здійснити погашення кредиторських вимог.

09.08.2023 керуючим реструктуризацією проведена інвентаризація майна фізичної особи ОСОБА_1 , за результатами якої встановлено, що необоротних активів, запасів, грошових коштів, дебіторської заборгованості, грошових документів, бланків документів суворої звітності, фінансових інвестицій, розрахунків щодо відшкодування матеріальних збитків, цінностей, прийнятих на відповідальне зберігання, не виявлено /т. 1 а.с. 179-185/.

Згідно з отриманими відповідями державних установ на запит керуючого реструктуризацією за боржником повітряні судна, великовантажні та інші технологічні транспортні засоби, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування, вагони, тварини, транспортні засоби, трактори, самохідні шасі, самохідні сільськогосподарські, дорожньо-будівельні і меліоративні, причіпні та начіпні машини, судна не зареєстровані /т.1 а.с. 217, 220, 224, 225, 227, 228, 231/.

Право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 не зареєстроване /т. 1 а.с. 218/.

Інформація та документи, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, документів, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, змін до них, їх скасування чи анулювання не виявлено /т. 1 а.с. 222-223/.

Боржник не перебуває на податковому обліку як підприємець, заборгованість по платежах до бюджету відсутня, податкова звітність не подавалась, інформація про наявні банківські рахунки відсутня /т. 1 а.с. 226/.

Керуючим реструктуризацією подано витяг з державного реєстру речових прав щодо наявності обтяжень, згідно з яким 07.09.2022 внесено запис № 47794643 про арешт нерухомого майна ОСОБА_1 /т. 1 а.с. 229-230/.

Боржник серед власників пакетів голосуючих акцій (5% і більше) акціонерних товариств відсутня /т. 1 а.с. 232/.

Боржник не укладала договори оренди нерухомого майна, що належить до державної власності /т. 1 а.с. 233/.

Заборгованість боржниці в сумі 40 000,00 грн виникла на підставі розписки про отримання від ОСОБА_2 грошових коштів від 20.12.2022.

Разом з тим інформація щодо руху активів, витрачання отриманих від позичальника коштів відсутня, докази ОСОБА_1 не подані.

Заборгованість ОСОБА_1 перед Луцькою районною державною адміністрацією Волинської області виникла за рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 11.04.2022 № 167/1062/21, залишеним без змін постановою Волинського апеляційного суду від 07.06.2022, згідно з яким позовну заяву заступника керівника Луцької окружної прокуратури в інтересах Луцької районної державної адміністрації Волинської області до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку зворотної вимоги (регресу) задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 в користь Луцької районної державної адміністрації Волинської області в порядку зворотної вимоги (регресу) 173 421,56 грн матеріальної шкоди.

Рішення суду мотивовано тим, що постановою Волинського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року (справа № 803/3645/15) визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Рожищенської районної державної адміністрації Волинської області (далі Рожищенська РДА) від 4 квітня 2011 року № 21-ос "Про звільнення ОСОБА_4 " і поновлено ОСОБА_4 на посаді начальника відділу освіти Рожищенської РДА.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 04.04.2016 (справа № 803/3645/15), залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.06.2016 (справа № 876/3136/16), задоволено заяву Рожищенської РДА (за підписом ОСОБА_1 ) про перегляд вказаного судового рішення за нововиявленими обставинами, скасовано постанову суду першої інстанції і відмовлено у задоволенні позову.

На підставі цієї ухвали головою Рожищенської РДА ОСОБА_1 винесено розпорядження від 04.07.2016 № 106-ос "Про звільнення ОСОБА_4 " (далі розпорядження № 106-ос). Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.04.2017 постанову Волинського окружного адміністративного суду від 04.04.2016 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.06.2016 (справа № 876/3136/16) скасовано, постановлено ухвалу про відмову у задоволенні заяви Рожищенської РДА про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Волинського окружного адміністративного суду від 23.11.2015 (справа № 803/3645/15).

10.07.2017 ОСОБА_4 звернулася до голови РДА Гайворонської І.М. із заявою про скасування розпорядження № 106-ос та поновлення її на посаді начальника відділу освіти та молоді, однак листом від 07.08.2017 ОСОБА_4 відмовлено в цьому. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 23.10.2019 (справа № 803/1460/17), залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.12.2019, визнано протиправною бездіяльність голови Рожищенської РДА Гайворонської І.М. щодо не скасування розпорядження № 106-ос від 04.07.2016 та не поновлення ОСОБА_4 на посаді, скасовано це розпорядження і поновлено ОСОБА_4 на посаді начальника відділу освіти Рожищенської РДА з 5 липня 2016 року, а також зобов`язано Рожищенську РДА здійснити нарахування та виплату ОСОБА_4 середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 05.07.2016.

На виконання цього рішення суду ОСОБА_4 нараховано заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 268 375,94 грн і впродовж листопада 2019 року - листопада 2020 року частково виплачено грошові кошти в сумі 94 954,38 грн.

Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 05.07.2021, частково зміненим постановою Волинського апеляційного суду від 20.09.2021 (справа № 167/127/21), із ОСОБА_1 в порядку зворотної вимоги (регресу) стягнуто на користь Луцької РДА матеріальну шкоду в розмірі 88 671,87 грн. Решта суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу в загальному розмірі 173 421,56 грн ОСОБА_4 виплачено: Рожищенською РДА 29.12.2020 в сумі 1 896,63 грн та Луцькою РДА 24.05.2021 в сумі 171 524,93 грн. Витрачання з бюджету коштів на виплату ОСОБА_4 заробітної плати за час вимушеного прогулу порушує інтереси держави у сфері контролю за ефективним та цільовим використанням бюджетних коштів. Суди у названій справі дійшли висновку про те, що оскільки ОСОБА_1 допустила бездіяльність щодо не скасування розпорядження № 106-ос та не поновлення ОСОБА_4 на посаді начальника відділу освіти Рожищенської РДА, тобто затримала виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23.11.2015 (справа № 803/3645/15), на відповідача покладається обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну Рожищенській РДА та Луцькій РДА.

Разом з тим судом у справі № 167/127/21 встановлено, що вказана заборгованість виникла у зв`язку з протиправною поведінкою ОСОБА_1 , як голови Рожищенської районної державної адміністрації, щодо не скасування розпорядження від 04.07.2016 № 106-ос "Про звільнення ОСОБА_4 " та її не поновленням на посаді на підставі рішення суду.

Згідно з ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

За наведених обставин заборгованість ОСОБА_1 у розмірі 173 421,56 грн виникла в результаті недбалих дій самої боржниці та утворилась у зв`язку з усвідомленим та умисним невиконанням нею близько трьох років судового рішення, що у свою чергу свідчить про наявність ознак недобросовісності боржника.

У заяві про відкриття провадження у справі заявниця вказує, що з квітня 2020 року по травень 2021 року вона не працювала та у зв`язку зі сплатою стягнутої судовим рішенням матеріальної шкоди в сумі 88 671 грн (спричиненої її не правомірними діями) вона понесла серйозні фінансові витрати.

В той же час згідно з інформацією, наданою Державною прикордонною службою України, ОСОБА_1 27.02.2021 (виїзд) перетинала кордон у пункті пропуску "Бориспіль-D, Київ-Хургада", 07.03.2021 здійснила в`їзд "Хургада-Київ".

Відповідно до частини п`ятої ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства декларація про майновий стан подається боржником за три роки (за кожен рік окремо), що передували поданню до суду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Декларація повинна містити інформацію щодо майна, доходів та витрат боржника і членів його сім`ї, що перевищують 30 розмірів мінімальної заробітної плати.

Інститут надання фізичною особою декларації про майновий стан боржника за останні три роки разом із заявою про визнання її неплатоспроможною обумовлений, передусім, необхідністю визначення обсягів майнових активів боржника з метою ефективного здійснення процедури погашення боргів такої особи, зокрема шляхом їх реструктуризації та подальшого задоволення грошових вимог кредиторів.

Саме тому реалізація обов`язку фізичної особи, яка звернулася до компетентного суду за визнанням факту її неплатоспроможності, у тому числі, надавати достовірну інформацію про все наявне майно, зумовлена не тільки формальними вимогами законодавця, а й сутнісним змістом процедур у справах про неплатоспроможність фізичної особи.

Вимоги щодо форми декларації про майновий стан, поданої у справі про неплатоспроможність, ураховуючи пункт 11 частини третьої ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства, визначені наказом Міністерства юстиції України від 21.08.2019 № 2627/5 "Про затвердження форми Декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність".

У свою чергу вимоги щодо змісту такої декларації передбачені частиною п`ятою ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства. Так декларація повинна містити інформацію щодо майна, доходів та витрат боржника і членів його сім`ї, що перевищують 30 розмірів мінімальної заробітної плати (абзац 1 частини п`ятої ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства).

Абзацом 2 частини п`ятої ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що до членів сім`ї боржника належать особи, які перебувають у шлюбі з боржником (у тому числі якщо шлюб розірвано протягом трьох років до дня подання декларації), а також їхні діти, у тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою чи піклуванням боржника, інші особи, які спільно з ним проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких з боржником не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права й обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Ризики зазначення неповної інформації у декларації покладаються саме на боржника, позаяк спеціальним законом, яким є Кодекс України з процедур банкрутства, такої підстави ненадання інформації про майновий стан члена сім`ї не передбачено, натомість у частині п`ятій ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства імперативно визначено, що декларація повинна містити інформацію щодо майна, доходів та витрат боржника і членів його сім`ї, що перевищують 30 розмірів мінімальної заробітної плати.

Зазначене кореспондує правовому висновку Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, викладеному у постанові від 26.05.2022 у справі № 903/806/20, за яким добросовісність боржника - фізичної особи є визначальним критерієм для оцінки обставин і підстав, якими Кодекс України з процедур банкрутства зумовлює вирішення судом питання щодо подальшого руху справи, зокрема закриття провадження про неплатоспроможність фізичної особи у випадках, передбачених статтями 123, 126, 128 Кодексу України з процедур банкрутства. Тому обставини, що свідчать про недобросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами справи підлягають врахуванню господарським судом як підстави для ухвалення рішення про закриття провадження у справі, замість переходу до процедури погашення боргів боржника.

Такими обставинами можуть бути, серед іншого, ненадання боржником обґрунтованих пояснень стосовно обставин неплатоспроможності (руху активів, витрачання отриманих від кредиторів коштів тощо); зазначення у декларації працездатного боржника відомостей про доходи, що значно менші за відповідний середній показник у регіоні та за відповідною спеціальністю; посилання у декларації про майновий стан на ненадання інформації членом сім`ї боржника за умови, що така інформація є необхідною для з`ясування суттєвих для справи обставин, або у інший спосіб ухилення боржника від конструктивної співпраці з кредиторами, керуючим реструктуризацією чи від відкритої взаємодії з судом, економічна необґрунтованість та/або очевидна невиконуваність плану реструктуризації, яка може призвести до явного порушення прав кредиторів щодо отримання боргу в розумні строки.

Близькі за змістом правові висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20, від 26.05.2022 у справі № 903/806/20, від 22.09.2022 у справі № 916/2372/20, від 23.05.2023 №910/5369/21.

ОСОБА_1 перебуває з 24.04.2015 у шлюбі з ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб /т. 1 а.с. 112/.

У заяві про відкриття провадження у справі про банкрутство ОСОБА_1 вказує, що вона з чоловіком проживає окремо з червня 2022 року, проте згідно декларацій її фактичне місце проживання співпадає з місцем реєстрації: АДРЕСА_1 , тобто у будинку її чоловіка.

В той же час ОСОБА_1 у поясненнях від 14.11.2023 зазначає, що на даний момент їй фінансово допомагає чоловік, який на постійній основі проживає у Республіці Польща.

У деклараціях за 2020-2022 роки боржник зазначила неповну інформацію стосовно доходів та витрат членів її сім`ї, обмежившись посиланням на те, що члени сім`ї не надали такої інформації, зокрема стосовно їх доходів, інших грошових виплат, зазначивши при цьому наявність нерухомого та рухомого майна.

У поданих деклараціях боржником відображено дохід свого чоловіка ОСОБА_5 :

- за 2020 рік - 211 877 грн заробітна плата у Державній регуляторній службі України, 10 043 грн - Луцькому національному технічному університеті, 155 285 грн - ТОВ "Волиньелектрозбут";

- за 2021 рік - 213 219 грн заробітна плата у Державній регуляторній службі України, 728 грн - Волинському регіональному центрі підвищення кваліфікації, 151 346 грн - ТОВ "Волиньелектрозбут";

- за 2022 рік - зазначено, що "чоловік не надав інформацію".

В графі про отримані доходи членів сім`ї боржника, зокрема батька та матері вказано - "член сім`ї не надав інформацію".

У заяві про відкриття провадження у справі, деклараціях за 2020-2022 роки ОСОБА_1 зазначає, що місце її фактичного проживання збігається з адресою реєстрації місця проживання/перебування, а саме: АДРЕСА_1 . Вказує, що житловий будинок за вказаною адресою є особистою власністю її чоловіка, оскільки набуте ним до шлюбу.

Судом встановлено, що житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 зареєстрований за ОСОБА_5 27.07.2013, що підтверджується витягом з Державного реєстру /т. 1, а.с. 67-69/.

Інформація про зареєстроване право власності на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , відсутня.

Разом з тим згідно з даними паспорту ОСОБА_1 22.01.2013 місце її проживання зареєстроване за адресою АДРЕСА_1 , тобто до моменту реєстрації даного житлового будинку за її чоловіком 27.07.2013.

Обставини її прописки у житловому будинку до моменту його реєстрації за її чоловіком не викладені.

У деклараціях серед членів сім`ї вказує доньку ОСОБА_6 2009 року народження, батьком дитини є її чоловік ОСОБА_5 . Боржниця не спростовує спільного проживання, ведення спільного господарства до укладення шлюбу у 2015 році, відсутність права спільної часткової власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно з поданими деклараціями боржницею у 2020 році понесені витрати, зокрема 16 578 грн - витрати на утримання майна, 71 004 грн - витрати на придбання товарів або оплату послуг, 41 097 грн - погашення основної суми позики, 1 857 грн - погашення суми процентів за позикою; у 2021 році - 21 600 грн - витрати на утримання майна, 98 528 грн - витрати на придбання товарів або оплату послуг; 51 146 --витрати на побутові потреби, 3 600 грн - погашення основної суми позики, 516 грн - погашення суми процентів за позикою; у 2022 році - 20 004 грн - витрати на утримання майна, 144 176 грн в межах України, 53 200 грн поза межами України - витрати на придбання товарів або оплату послуг, 121 474 в межах України, 54 000 грн поза межами України - витрати на побутові потреби, 57 193 грн - погашення основної суми позики, 10 859 грн - погашення суми процентів за позикою, у 2023 році - 2 500 грн - витрати на утримання майна, 10 300 грн в межах України, 4 500 грн поза межами України - витрати на придбання товарів або оплату послуг; 11 500 в межах України, 6 300 грн поза межами України - витрати на побутові потреби.

В матеріалах справи відсутні докази та обгрунтування понесення вищезазначених витрат та не можливість спрямування коштів на виконання рішення суду.

Крім того витрати боржниці на утримання майна, придбання майна, враховуючи її місце проживання - житловий будинок, право власності на який зареєстроване за її чоловіком є не зрозумілими.

ОСОБА_1 у заяві про відкриття провадження у справі, поясненнях від 14.11.2023 зазначає, що проживала за межами України у своїх родичів. У Республіці Польща проживала в статусі біженця за програмою "40+", згідно якої покривалися витрати на харчування та проживання протягом 120 днів приймаючій стороні, у зв`язку з чим їй не потрібно було витрачати власні кошти на проживання та харчування і дрібні витрати їй покривали (згідно з поясненнями від 14.11.2023), у зв`язку з чим витрати на придбання майна, товарів або оплату послуг є не обґрунтованими, суперечать поясненням самої боржниці та не підтверджуються відповідними доказами.

В матеріалах справи відсутні докази укладення боржницею кредитного договору, цілі кредитування та не підтверджено необхідності його погашення за три роки в сумі 115 122,00 грн з врахуванням наявності заборгованості перед іншими кредиторами, зокрема і державним бюджетом, неможливості часткового виконання рішення суду.

У заяві про відкриття провадження у справі про банкрутство ОСОБА_1 зазначає, що у 2021 році вона понесла серйозні фінансові витрати на виконання постанови Волинського апеляційного суду від 20.09.2021 № 167/127/21 та добровільно сплатила 88 671,00 грн Луцькій районній державній адміністрації матеріальної шкоди, заподіяної неправомірним звільненням працівника, сплачено на користь Волинської обласної прокуратури 4 540,11 грн

Також ОСОБА_1 зазначає, що 20.01.2023 перенесла операцію в КП "Волинський обласний медичний центр онкології" та потребує проведення ще двох операцій.

На підтвердження вищевказаних обставин долучено до матеріалів справи епікриз /т. 1, а.с. 104/.

При цьому докази понесення витрат на лікування в матеріалах справи відсутні.

Вказує, що за перший квартал 2023 року отримала доходи (виплачені колишнім роботодавцем ГУ Держпродспоживслужби у Волинській області) в сумі 73 679 грн 68 коп (нараховано 89 853 грн 27 коп враховуючи податки). Інших доходів немає.

В матеріалах справи відсутня інформація щодо руху грошових коштів та їх витрачання.

Судом встановлено, що жодних дій з метою погашення кредиторських вимог боржником за весь період прострочення здійснено не було, крім того ОСОБА_1 зазначає, що у зв`язку з війною у 2022 році вона виїжджала за кордон. Її дитина в 2023 році розпочала навчання в школі міста Варшава, через що вона також часто перебуває за кордоном. Вказує, що там проживає із дитиною на кошти допомоги польського уряду "40+", покриваються витрати на харчування та проживання протягом 120 днів приймаючій стороні.

Перетинання ОСОБА_1 кордону України підтверджено відомостями Державної прикордонної служби України, зокрема починаючи з лютого 2021 року перетинала Український кордон 8 разів /т. 2 а.с. 15/.

Добросовісність боржника - фізичної особи є визначальним критерієм для оцінки обставин і підстав якими КУзПБ зумовлює вирішення судом питання щодо подальшого руху справи, зокрема закриття провадження про неплатоспроможність фізичної особи у випадках, передбачених статтями 123, 126, 128 КУзПБ і саме тому обставини, що свідчать про недобросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами справи підлягають врахуванню господарським судом як підстави для ухвалення рішення про закриття провадження у справі, замість переходу до процедури погашення боргів боржника.

Такими обставинами можуть бути, серед іншого ненадання боржником обґрунтованих пояснень стосовно обставин неплатоспроможності (руху активів, витрачання отриманих від кредиторів коштів тощо); зазначення у декларації працездатного боржника відомостей про доходи, що значно менші за відповідний середній показник у регіоні та за відповідною спеціальністю; посилання у декларації про майновий стан на ненадання інформації членом сім`ї боржника за умови, що така інформація є необхідною для з`ясування суттєвих для справи обставин, або у інший спосіб ухилення боржника від конструктивної співпраці з кредиторами, керуючим реструктуризацією чи від відкритої взаємодії з судом, економічна необґрунтованість та/або очевидна невиконуваність плану реструктуризації, яка може призвести до явного порушення прав кредиторів щодо отримання боргу в розумні строки.

Системне тлумачення вказаних вище приписів свідчить, що за їх змістом законодавець закріпив у спеціальних нормах КУзПБ принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.

Боржник до матеріалів справи долучила довідку начальника третього управління податкової служби Варшава-Середмістя від 08.11.2023, в якій зазначено, що ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_2 , на день складання цієї довідки не перебуває на обліку платників податків на доходи фізичних осіб даного управління /т. 2 а.с. 31 на звороті/.

Разом з тим інформація щодо користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_2 відсутня.

Суд зазначає, що вказана довідка підтверджує лише відсутність податкових зобов`язань платника податку - нерезидента, а не відсутність фінансових виплат від польського уряду.

Згідно з ч. 4 ст. 116 КУзПБ разом із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржник зобов`язаний подати пропозиції щодо реструктуризації боргів (проект плану реструктуризації боргів).

В матеріалах справи наявний план реструктуризації боргів, поданий ОСОБА_1 разом із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство /т. 1 а.с. 77/, згідно з яким сума грошових вимог трьох кредиторів становить 231 132,72 грн. Порядок та строки погашення визначені такі: Станом на час звернення до суду боржник є безробітною особою. В процесі реструктуризації боржник планує працевлаштуватись та виплачувати кредиторам щомісячну суму 2 010 грн (або 30% від мінімальної заробітної плати, яка становить у 2023 році 6 700 грн, за відповідним графіком погашення.

Законодавець визначив саме процедуру реструктуризації боргів як пріоритетну, яка є найбільш оптимальним варіантом закінчення справи про неплатоспроможність як для фізичної особи боржника, так і для кредиторів, оскільки там відбувається відновлення платоспроможності та більш повно погашаються борги боржника. І тільки за умови добросовісності громадянина, інститут неплатоспроможності фізичної особи може стати дієвим механізмом. При цьому для боржника-фізичної особи він дозволить зберегти та акумулювати активи для відновлення платоспроможності, а для кредитора - стане гарантією повернення заборгованості.

Метою і завданням процедури реструктуризації боргів, зокрема, є забезпечення розгляду кредиторами розробленого боржником проекту плану реструктуризації боргів для відновлення його платоспроможності. При цьому такий документ слід вважати закономірними очікуваннями кредиторів, як в частині його розгляду, так і в період його реалізації, коли має місце фактичне погашення їх вимог в межах процедури реструктуризації.

У свою чергу розроблення проекту плану реструктуризації має відбуватися відповідно до вимог ст. 124 КзПБ, зокрема, щодо форми і змісту проекту плану, це дасть можливість зборам кредиторів оцінити перспективу відновлення платоспроможності боржника та дасть можливості прийняття рішення про його схвалення та подання на затвердження господарському суду або відхилення і прийняття рішення про перехід до процедури погашення боргів.

Отже, при поданні до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, обов`язком боржника є складення реального (виконуваного) проекту плану реструктуризації, який після розгляду господарським судом грошових вимог та формування реєстру кредиторів розробляється, уточнюється та погоджується з кредиторами.

Згідно з ст. 124 КУзПБ план реструктуризації боргів боржника розробляється з метою відновлення платоспроможності боржника. У плані реструктуризації боргів боржника зазначаються:

1) обставини, які спричинили неплатоспроможність боржника;

2) інформація про визнані судом вимоги кредиторів із зазначенням їх розміру та черговості задоволення;

3) інформація про майновий стан боржника за результатами проведених заходів з виявлення та складання опису майна боржника (проведення інвентаризації);

4) інформація про всі доходи боржника, у тому числі доходи, які боржник розраховує отримати протягом процедури реструктуризації боргів;

5) розмір суми, яка щомісяця буде виділятися для погашення вимог кредиторів;

6) вимоги кредиторів до боржника, які будуть прощені (списані) у разі виконання плану реструктуризації боргів;

7) розмір суми, яка щомісяця залишатиметься боржнику на задоволення побутових потреб, у розмірі не менше одного прожиткового мінімуму на боржника та на кожну особу, яка перебуває на його утриманні;

8) розмір суми, яка щомісяця виділятиметься для погашення наявних у боржника обов`язкових періодичних зобов`язань (виплата аліментів тощо).

Керуючим реструктуризацією Рабаном М.Т. подано до суду проект плану реструктуризації боргів, згідно з яким у боржника наявна прострочена заборгованість в сумі 231 132,72 грн. Порядок та строки погашення визначені такі: Станом на час звернення до суду боржник є безробітною особою. В процесі реструктуризації боржник планує працевлаштуватись та виплачувати кредиторам щомісячну суму 2 010 грн (або 30% від мінімальної заробітної плати, яка становить у 2023 році 6 700 грн, за відповідним графіком погашення /т. 1 а.с. 178/.

09.10.2023 відбулися збори кредиторів боржника /т. 1 а.с. 213-215/ з таким порядком денним:

1) розгляд звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларацій про майновий стан боржника;

2) звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат;

3) прийняття рішення щодо подальшого перебігу процедури у справі про неплатоспроможність.

В частині розгляду третього питання порядку денного, керуючим реструктуризацією зазначено, що станом на сьогоднішній день, враховуючи майновий стан боржника, розроблення нового плану реструктуризації є недоцільним. Спільно з боржником запропоновано пропозицію щодо переходу до процедури погашення боргів. На голосування винесено таке питання: прийняти рішення про звернення з клопотанням до суду про перехід до процедури погашення боргів та обрання кандидатури керуючого реалізацією або про закриття провадження у справі. Вирішено: перейти до процедури погашення боргів боржника, уповноважити на підготовку та подання до суду клопотання арбітражного керуючого Рабана М.Т.

Верховний Суд у постанові від 16.12.2021 у справі № 901/8306/20 вказав, що у справах про неплатоспроможність фізичних осіб існує ризик ігнорування боржниками мети і завдань процедури реструктуризації боргів, що може полягати у не розробленні та не поданні на розгляд кредиторам проекту плану реструктуризації, надання фіктивного (зазначення вигаданих розмірів сум погашення чи інших відомостей) та невиконуваного плану реструктуризації, який не відповідатиме вимогам ст. 124 КУзПБ, пасивній участі боржника в цій процедурі.

Така поведінка може пояснюватись прагненням боржників спонукати кредиторів до відхилення такого плану (не прийняття рішення щодо його схвалення зборами кредиторів), що зі спливом 120 днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 1 ст. 130 КзПБ) створює формальні підстави для переходу в процедуру погашення боргів.

Отримання боржником допомоги польського уряду "40+" (як вказує сама заявниця у заяві про відкриття провадження у справі) зменшує її витрати на проживання та харчування. Докази працевлаштування боржника, вжиття заходів для працевлаштування з метою забезпечення виплати щомісячної суми в матеріалах справи відсутні, що ще раз підтверджує її недобросовісну поведінку.

Зі змісту наданого боржником плану реструктуризації не вбачається жодних реальних сум, які можуть бути виплачені кредиторам за час його виконання, а також взагалі наміру задоволення кредиторських вимог, що викликає сумнів у наданні достовірної інформації, зазначеної у деклараціях, що зумовлює недобросовісну поведінку боржника, задля складання формального, заздалегідь неможливого до виконання плану реструктуризації та вимушеного переходу до процедури погашення боргів.

За відсутності достатніх та достовірних відомостей про майнові активи боржника та враховуючи складання формального, заздалегідь неможливого до виконання плану реструктуризації, наданий боржником проект плану реструктуризації боргів не відповідає ознакам реального (виконуваного), що в цьому випадку виключає можливість переходу до наступної процедури у справі про неплатоспроможність.

Подібний за своїм правовим змістом висновок викладений у постанові Верховного Суду № 916/1885/22 від 16.05.2023.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 90 КУзПБ господарський суд закриває провадження у справі про банкрутство, якщо господарським судом не встановлені ознаки неплатоспроможності боржника.

При цьому законодавець розмежовує можливість закриття провадження у справі про банкрутство з тих чи інших підстав стадіями процедури банкрутства.

Так згідно з ч. 2 ст. 90 КУзПБ провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) може бути закрито у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 5, 9, 11 і 12 частини першої цієї статті, на всіх стадіях провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) (до та після визнання боржника банкрутом), у випадках, передбачених пунктами 1, 4, 6, 8 і 10 частини першої цієї статті, - лише до визнання боржника банкрутом, а у випадку, передбаченому пунктом 7 частини першої цієї статті, - лише після визнання боржника банкрутом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з ненаданням боржником обґрунтованих пояснень стосовно обставин неплатоспроможності (руху активів, витрачання отриманих коштів, обґрунтованість здійснення відповідних витрат тощо); у зв`язку з відсутністю будь яких дій боржника щодо вжиття заходів погашення заборгованості за значний період її існування, не наданням у декларації про майновий стан інформації членами сім`ї боржника за умови, що така інформація є необхідною для з`ясування суттєвих для справи обставин, економічною необґрунтованістю та/або очевидною не виконуваністю плану реструктуризації, який складено з припущенням можливого погашення боргу (пошук роботи, зокрема розсилка резюме, отримання відмов від роботодавців тощо),

Зазначені обставини свідчить про відсутність ознак неплатоспроможності боржника, добросовісності боржника, остання з яких є визначальним критерієм для оцінки обставин і підстав, якими Кодекс України з процедур банкрутства зумовлює вирішення судом питання щодо подальшого руху справи, зокрема закриття провадження про неплатоспроможність фізичної особи.

Тому обставини, що свідчать про недобросовісну поведінку боржника, зокрема не виконання рішення суду щодо скасування виданого боржником розпорядження близько трьох років, у сукупності з іншими обставинами справи підлягають врахуванню господарським судом як підстави для ухвалення рішення про закриття провадження у справі, замість переходу до процедури погашення боргів боржника.

Ухвала Вищого адміністративного суду України від 11.04.2017 набрала чинності, проте ОСОБА_1 не вжила заходів для поновлення ОСОБА_4 на роботі до 26.12.2019 (коли рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 23.10.2019, залишеним в силі постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.12.2019, визнано протиправною її бездіяльність щодо не скасування розпорядження № 106-ос. Такі її неправомірні дії призвели до заподіяння майнової шкоди по виплаті ОСОБА_4 заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Ініціюючий справи про банкрутство прагне досягнути компромісу щодо погашення вимог з урахуванням прагнення погасити борг. На реабілітацію заслуговує лише чесний і сумлінний боржник, який не допускає дій, що вчиняться з наміром завдати шкоду іншим особам, в даному випадку державі.

При цьому основна сума кредиторських вимог ОСОБА_1 існує перед Луцькою районною державною адміністрацією Волинської області (173 421,56 грн). На всій території України введено воєнний стан у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, всі доступні державні кошти скеровуються на матеріально-технічне забезпечення Збройних Сил України, а їх списання з врахуванням недобросовісної поведінки боржника, що відображається у не виконанні рішення суду щодо скасування відповідного неправомірного розпорядження самої боржниці, є недоцільним.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про закриття провадження у цій справі.

Відповідно до ст. 74, 76 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до п. 1 част. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи та заперечення скаржника, які викладені в апеляційній скарзі грунтуються на припущеннях, не доведені належними доказами та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому правові підстави для скасування ухвали Господарського суду Волинської області від 15.11.2023 у справі № 903/654/23 відсутні.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки в судове засідання 26.10.2022 сторони у справі не з`явилися, на підставі ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення постанови суду апеляційної інстанції у справі № 918/806/21 є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Волинської області від 15.11.2023 (в частині закриття провадження) у справі № 903/654/23 - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Волинської області від 15.11.2023 (в частині закриття провадження) у справі № 903/654/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу № 903/654/23 повернути Господарському суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "05" березня 2024 р.

Головуючий суддя Крейбух О.Г.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Тимошенко О.М.