ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"26" лютого 2024 р.м. Одеса Справа № 916/3599/23
Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г.

при секретарі судового засідання Гутниковій О.С.

розглянувши справу №916/3599/23

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" (Ідентифікаційний код юридичної особи 39886975, місцезнаходження: Україна, 02152, місто Київ, проспект Тичини, будинок 20)

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат" (Ідентифікаційний код юридичної особи 33016720, місцезнаходження: Україна, 65082, Одеська обл., місто Одеса, Сабанєєв міст, будинок 3)

Про визнання правочину недійсним

За зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат" (Ідентифікаційний код юридичної особи 33016720, місцезнаходження: Україна, 65082, Одеська обл., місто Одеса, Сабанєєв міст, будинок 3)

До:Товариства з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" (Ідентифікаційний код юридичної особи 39886975, місцезнаходження: Україна, 02152, місто Київ, проспект Тичини, будинок 20)

Про визнання припиненим права оренди та зобов`язання вчинити дії

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" (Ідентифікаційний код юридичної особи 39886975, місцезнаходження: Україна, 02152, місто Київ, проспект Тичини, будинок 20)

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат" (Ідентифікаційний код юридичної особи 33016720, місцезнаходження: Україна, 65082, Одеська обл., місто Одеса, Сабанєєв міст, будинок 3)

Про визнання права володіння та користування нерухомим майном

За участю:

Від Товариства з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол": Новікова О.В., ордер

Від Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат": Найдюк В.Г., ордер

Встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат" про визнання недійсним одностороннього правочину, вчиненого Товариством з обмеженою відповідальністю Юридична компанія "Сенат", оформленого Повідомленням про розірвання Договору оренди у зв`язку із настанням форс-мажорних обставин та порушенням зобов`язань щодо вчасної сплати орендної плати №P3-05/23 від 25.05.2023р., про розірвання Договору оренди частини нежитлової будівлі від 24.01.2020, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол", що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Синицею Т.В. та зареєстровано в реєстрі за № 274.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 21.08.2023р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" від 18.08.2023р. вх. № ГСОО 4110/23 залишено без руху. Позивачу встановлено усунути недоліки позовної заяви, які визначено судом в ухвалі суду. Встановлено строк для усунення недоліку позовної заяви не пізніше 10 днів з дня отримання даної ухвали суду. Повідомлено Товариство з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол", що відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

06.09.2023р. до господарського суду Одеської області представником позивача були надані докази, в підтвердження усунення недоліків позовної заяви, які були визначені судом в ухвалі господарського суду Одеської області від 21.08.2023р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 11.09.2023р. прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" до розгляду та відкрито провадження у справі №916/3599/23. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на "09" жовтня 2023 р. о 10:00. Запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Викликано учасників справи у підготовче засідання, призначене на 09.10.2023р. о 10:00.

29.09.2023р. до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат" надійшла заява про об`єднання справ одне провадження, в якій заявник просив суд об`єднати господарські справи №916/3599/23 та №916/3610/23 (про визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" права володіння та користування нерухомим майном на підставі договору оренди частини нежитлової будівлі від 24.01.2020, який укладений між сторонами, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Синицею Т.В. та зареєстрований в реєстрі за №274) в одне провадження.

29.09.2023р. до суду первісним відповідачем було надано відзив на первісну позовну заяву.

29.09.2023р. до суду Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат" було подано зустрічну позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" про визнання припиненим з 09.06.2023р. права оренди Товариства з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" на частину нежитлової будівлі торгово-офісного центру "Марсель", загальною площею 2733,9 кв.м, яка розташована за адресою: м.Одеса, вул. Ніжинська, 79, за Договором оренди частини нежитлової будівлі від 24.01.2020, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Синицею Т.В. та зареєстровано в реєстрі за № 274, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат", як орендодавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол", як орендарем. та про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" звільнити частину нежитлової будівлі торгово-офісного центру "Марсель", загальною площею 2733,9 кв.м, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Ніжинська, 79, та повернути її Товариству з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат".

Ухвалою господарського суду Одеської області від 03.10.2023р. прийнято зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат" вх. ГСОО №4800/23 від 29.09.2023р. до спільного розгляду та об`єднати в одне провадження з первісним позовом у справі № 916/3599/23. Запропоновано Товариству з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" підготувати та надати до суду і одночасно надіслати Товариству з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат" відзив на зустрічний позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 09.10.2023р. заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат" від 29.09.2023р. вх. № ГСОО 34136/23 задоволено. Об`єднано в одне провадження справу №916/3610/23 зі справою №916/3599/23, провадження по якій відкрито раніше. Присвоєно об`єднаній справі №916/3599/23. Підготовче засідання у справі призначено на "30" жовтня 2023р. о 11:00. Викликано учасників справи у підготовче засідання, призначене на 30.10.2023р. о 11:00.

29.09.2023р. до суду Товариством з обмеженою відповідальністю Юридична компанія "Сенат" було надано відзив на позовну заяву про визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" права володіння та користування нерухомим майном на підставі договору оренди частини нежитлової будівлі від 24.01.2020р.

19.10.2023р. до суду Товариством з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" було надано відзив на зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат" та відповідь на відзиви на позовні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол".

30.10.2022р. судове засідання не відбулось у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Одеса та Одеській області повітряної тривоги.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 30.10.2023р. призначено підготовче засідання по справі №916/3599/23 на "27" листопада 2023 р. о 12:40.

01.11.2023р. до суду Товариством з обмеженою відповідальністю Юридична компанія "Сенат" було надано заперечення на відповідь на відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" щодо позову про визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" права володіння та користування нерухомим майном на підставі договору оренди частини нежитлової будівлі від 24.01.2020р.

01.11.2023р. до суду Товариством з обмеженою відповідальністю Юридична компанія "Сенат" було надано заперечення на відповідь на відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" по первісному позову.

07.11.2023р. до суду Товариством з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" було надано заперечення на відповідь на відзив на зустрічний позов.

27.11.2022р. судове засідання не відбулось у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Одеса та Одеській області повітряної тривоги.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 27.11.2023р. призначено підготовче засідання по справі №916/3599/23 на "06" грудня 2023 р. о 12:30.

Судове засідання, призначене на 06.12.2023р., не відбулось у зв`язку з несанкціонованим втручанням в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних мереж і ресурсів суду, що сталося внаслідок хакерської атаки та призупиненням роботи КП "Діловодство спеціалізованого суду" наказом керівника апарату господарського суду Одеської області від 30.11.2023р. У зв`язку із відновленням роботи КП "Діловодство спеціалізованого суду" з 08.12.2023р. згідно наказу голови господарського суду Одеської області від 07.12.2023р., суд призначив іншу дату судового засідання у справі №916/3599/23.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 08.12.2023р. призначено підготовче засідання по справі №916/3599/23 на "18" грудня 2023 р. о 15:30.

18.12.2023р. до суду Товариством з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" було надано клопотання про долучення доказів.

18.12.2023р. судом було оголошено протокольну ухвалу про відкладення судового засідання на 25.12.2023р. о 15:30.

22.12.2023р. до суду Товариством з обмеженою відповідальністю Юридична компанія "Сенат" надано клопотання про відкладення розгляду справи.

22.12.2023р. до суду Товариством з обмеженою відповідальністю Юридична компанія "Сенат" подано клопотання.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 25.12.2023р. закрито підготовче провадження по справі №916/3599/23. Призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні на "22" січня 2024 р. о 12:40. Викликано учасників справи у судове засідання, призначене на 22.01.2024р. о 12:40.

25.12.2023р. до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю Юридична компанія "Сенат" надійшло клопотання.

22.01.2024р. судове засідання не відбулось у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Одеса та Одеській області повітряної тривоги.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 22.01.2024р. призначено судове засідання для розгляду справи №916/3599/23 по суті на "31" січня 2024 р. о 14:00. Викликано учасників справи у засідання, призначене на 31.01.2024р. о 14:00.

У судовому засіданні 31.01.2024р. представником Товариства з обмеженою відповідальністю Юридична компанія "Сенат" було подано клопотання про витребування доказів та про призначення комплексної судової почеркознавчої експертизи та технічної експертизи документів по справі.

Судом з приводу поданих клопотань було зазначено, що в цій справі було проведено дуже багато підготовчих засідань, в яких приймав участь повноважений представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат", судом було зазначено, що всі підстави та предмет доказування обговорювались. Судом було зауважено, що зміна адвоката не надає права юридичній особі так відноситись до процесуального закону, тому клопотання про повернення справи до стадії підготовчого провадження залишається судом без задоволення, оскільки вичерпано юридичною особою можливість подання до суду такого клопотання на стадії підготовчого провадження, також судом було зазначено, що клопотання про призначення експертизи, також вчасно не було заявлено до суду. З урахуванням зазначеного клопотання про витребування доказів та про призначення комплексної судової почеркознавчої експертизи та технічної експертизи документів по справі було залишено судом без задоволення.

31.01.2024р. суд оголосив перерву по розгляду справи по суті до 07.02.2024р. о 12:50.

16.02.2024р. до суду надійшло клопотання від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат" про відкладення судового засідання.

19.02.2024р. у судовому засіданні було оголошено перерву по розгляду справи по суті до 26.02.2024р. о 15:00.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 19.02.2024р. повідомлено Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат" по справі №916/3599/23 про судове засідання, яке відбудеться "26" лютого 2024 р. о 15:00.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" підтримує заявлені позовні вимоги про визнання правочину недійсним та про визнання права володіння та користування нерухомим майном, також заперечує проти зустрічних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Юридична компанія "Сенат".

Товариство з обмеженою відповідальністю Юридична компанія "Сенат" підтримує заявлені зустрічні позовні вимоги та просить суд відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол".

У судовому засіданні 26.02.2024 року судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено 04.03.2024р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників Товариства з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" та Товариства з обмеженою відповідальністю Юридична компанія "Сенат", суд встановив.

В обґрунтування поданого позову про визнання недійсним одностороннього правочину, вчиненого Товариством з обмеженою відповідальністю Юридична компанія "Сенат", оформленого Повідомленням про розірвання Договору оренди у зв`язку із настанням форс-мажорних обставин та порушенням зобов`язань щодо вчасної сплати орендної плати №P3-05/23 від 25.05.2023р., про розірвання Договору оренди частини нежитлової будівлі від 24.01.2020, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол", що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Синицею Т.В. та зареєстровано в реєстрі за №274, первісним позивачем було зазначено суду, що 24.01.2020р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Юридична компанія "Сенат" (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" (орендар) укладено Договір оренди частини нежитлової будівлі, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за №274 (надалі - Договір оренди).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №342886332 від 15.08.2023р. вбачається, що 24.01.2020р. здійснено державну реєстрацію права користування (найму (оренди) на підставі вищезазначеного Договору оренди.

Відповідно до п. 1.2. Договору оренди визначено, що об`єкт оренди належить орендодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нежитлову будівлю торгово-офісного центру «МАРСЕЛЬ» виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради від 18.10.2010.

Умовами п. 2.1. Договору оренди визначено, що Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє протягом 10 років і закінчується 23:59 останнього дня строку оренди. Строк оренди починається з моменту передачі об`єкту оренди, що засвідчується підписанням сторонами Акту приймання-передачі об`єкта оренди.

Відповідно до п. 3.1. Договору оренди, орендодавець передає орендарю у користування об`єкт оренди, що оформляється Актом приймання-передачі об`єкта оренди, який складається в двох примірниках і підписується сторонами (їх повноважними представниками), і підтверджує факт передачі об`єкта оренди.

24.01.2020р. між сторонами було підписано Акт приймання-передачі до Договору оренди частини нежитлової будівлі від 24.01.2020р.

За поясненнями первісного позивача, 25.05.2023р. засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат" повторно спрямовано на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" Повідомлення про розірвання Договору оренди у зв`язку із настанням форм-мажорних обставин та порушенням зобов`язань щодо вчасної сплати орендної плати №РЗ-05/23 від 25.05.2023р., Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат" повідомлено Товариство з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" про одностороннє розірвання Договору оренди на підставі п. 7.3. Договору у зв`язку із настанням форм-мажорних обставин та на підставі ст. 782 Цивільного кодексу України, у зв`язку із порушенням первісним позивачем зобов`язання щодо сплати орендної плати за користуванням об`єктом оренди за період з 24.01.2022р. по 23.01.2023р.

Первісним позивачем було зазначено суду, що Повідомлення №РЗ-05/23 від 25.05.2023р. було ним отримано 09.06.2023р. та згідно Постанови Верховного Суду від 26.02.2020р. у справі №910/4391/19 відмова від договору має вчинятися наймодавцем письмово шляхом направлення відповідної заяви (листа, повідомлення) та за своєю суттю є одностороннім правочином та позовні вимоги первісного позивача направлені на визнання недійсним такого правочину, оскільки такий правочин вчинений первісним відповідачем з порушенням закону.

Посилаючись на ст. 11, ст. 509, ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 627, ст. 525, ч.ч. 1, 2 ст. 598, ч. 3 ст.651 Цивільного кодексу України, первісним позивачем було зазначено суду, що зазначеними правовими приписами встановлено основне правило щодо можливості припинення зобов`язання - лише на підставі договору або закону. Водночас припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін можливе, якщо такі дії вчинені відповідно до вимог закону або передбачені умовами договору.

Відповідно до п. 7.1. Договору оренди, сторони звільняються від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань, передбачених цим Договором, у випадку якщо це стало наслідком форс-мажорних обставин.

Відповідно до п. 12.1. Договору оренди, сторони погодили, що даний договір не може бути розірваний (припинений) в односторонньому порядку.

Відповідно до п. 7.3. Договору, у випадку, якщо обставини форс-мажору тривають довше ніж 1 місяць, кожна із сторін має право розірвати цей Договір в односторонньому порядку, шляхом направлення іншій стороні письмового повідомлення.

Однак, як зазначав первісний позивач, 26.01.2020р. між сторонами в простій письмовій формі підписано Додатковий договір №3 до Договору оренди, відповідно до якого за згодою Сторін внесено зміни до пункту 7.3 Договору оренди та викладеного його у наступній редакції: у випадку, якщо обставини форс-мажору тривають довше ніж 9 місяців, кожна зі Сторін має право розірвати цей Договір в односторонньому порядку, шляхом направлення іншій Стороні письмового повідомлення.

Первісним позивачем зазначалось, що попри положення п. 12.1. Договору оренди, за спільною згодою сторін узгоджено підставу для одностороннього розірвання Договору.

За посиланням первісного позивача, Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат", посилаючись на форс-мажор за змістом Повідомлення №РЗ-05/23 від 25.05.2023р., не доводить причинно-наслідкового зв`язку між форм-мажором та неможливістю виконати конкретне зобов`язання за Договором оренди, наведені первісним відповідачем аргументи та доводи щодо одностороннього розірвання Договору оренди є безпідставними та не підтвердженими жодним доказом та наявність форс-мажорних обставин не є безумовною підставою для припинення зобов`язань чи звільнення від їх виконання.

Первісним позивачем також було зазначено суду, що станом на час надіслання Повідомлення №РЗ-05/23 від 25.05.2023р., об`єкт оренди вже перебував у правомірному володіння орендаря, тобто фактичний обов`язок щодо передачі у користування нерухомого майна первісним відповідачем виконано, відомості, що об`єктивно перешкоджають подальшій експлуатації нерухомого майна орендарем, орендодавцем не підтверджено, об`єкт оренди є цілісним та неушкодженим, прийнятим для його використання за цільовим призначенням з боку орендаря.

Також первісним позивачем було зазначено суду, що звертаючись із Повідомленням №РЗ-05/23 від 25.05.2023р., первісний відповідач зловживає своїм правом, оскільки односторонній правочин вчинено первісним відповідачем через два дні після набрання законної сили рішенням господарського суду Одеської області від 09.02.2023р. у справі №916/2518/22, за наслідками розгляду якої, суд дійшов висновків про те, що одностороння відмова Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат" від Договору оренди суперечить приписам законодавства та підлягає визнанню недійсною.

За твердженням первісного позивача, Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат" повторно з тих же підстав, вчиняє односторонній правочин щодо розірвання Договору оренди.

Крім того, первісним позивачем було зауважено суду, що первісний відповідач безпідставно посилається на порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" зобов`язання щодо сплати орендної плати за користування об`єктом оренди.

Так, згідно п. 6.1. Договору оренди сторони дійшли згоди визначити порядок оплати орендарем орендної плати Додатковою угодою №1 що є невід`ємною частиною цього Договору.

24.01.2020р. між сторонами підписано Додатковий договір № 1 до Договору оренди, за яким сторони домовились, що орендна плата за користування об`єктом оренди нараховується із розрахунку вартості 1 (одного) м2 орендної площі у розмірі 60,00 грн. з ПДВ. Також сторонами погоджено порядок оплати орендної плати. Додатковий договір №1 посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Синицею Т.В. та зареєстровано в реєстрі за № 275.

25.01.2020р. у простій письмовій формі сторонами підписано Додатковий договір №2 до Договору оренди, за яким сторони домовились, що орендна плата за користування об`єктом оренди нараховується із розрахунку вартості 1 (одного) м2 орендної площі у розмірі 133,00 грн з ПДВ. Також Сторонами погоджено порядок оплати орендної плати.

Первісним позивачем було зазначено суду, що рішенням Господарського суду Одеської області від 09.02.2023 у справі №916/2518/22 встановлено, що відповідно до наявних в матеріалах справи виписок по банківському рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" та платіжних доручень протягом січня 2020 - травня 2022 перераховувались кошти за оренду приміщення відповідно до укладеного Договору.

Також зазначалось, що фінансові зобов`язання за вищенаведений період виконано орендарем у повному обсязі попри те, що останній був наділений правом відтермінування орендних платежів, що вбачається з офіційно-ділового листування сторін, зокрема, листа Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат" №11/01/2021 від 11.01.2021р., зі змісту якого вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат" прийнято рішення на весь період дії карантину відтермінувати строки внесення Товариством з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" чергових платежів з орендної плати, передбачених Додатковою угодою №1 до Договору оренди.

Таким чином, орендар був наділений правом відтермінування плати за Договором оренди до 30.06.2023р., що вочевидь свідчить про безпідставність доводів та аргументів первісного відповідача щодо заборгованості, яка нібито утворилася.

Також первісний позивач зазначав суду, що орендні платежі за Договором оренди погашено, в тому числі, шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, які виникли між сторонами за взаємними зобов`язаннями.

Первісним позивачем було зазначено суду, що оскільки сторонами узгоджено період орендних платежів у 1 рік, приписи ст. 782 ЦК України не підлягають застосуванню до договірних відносин сторін.

Надаючи відзив на позовну заяву, первісним відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю Юридична компанія "Сенат" було зазначено суду, що між сторонами в рамках Договору оренди досягнуто домовленості та встановлено орендну плату за користування об`єктом оренди виходячи із розрахунку вартості 1 (одного) м2 орендної площі у розмірі 60,00 грн. з ПДВ, відповідно до п. 1 Додаткового договору № 1 від 24.01.2020 до Договору оренди частини нежитлової будівлі.

Відповідно до п. 2 Додаткового договору №1 від 24.01.2020р., сторони узгодили наступний порядок оплати орендної плати: 2.1. Платіж по орендній платі за період користування об`єктом оренди з 24.01.2020р. по 23.01.2021р. орендар зобов`язаний здійснити у строк до 23.01.2021. 2.2. Платіж по орендній платі за період користування об`єктом оренди з 24.01.2021р. по 23.01.2022р. орендар зобов`язаний здійснити у строк до 23.01.2022. 2.3. Платіж по орендній платі за період користування об`єктом оренди з 24.01.2022р. по 23.01.2023р. орендар зобов`язаний здійснити у строк до 23.01.2023р.

За посиланням первісного відповідача, із вищезазначеного вбачається, що сторони обумовили, що строк орендних платежів за користування об`єктом нерухомого майна становить 12 місяців/1 рік.

Первісний відповідач стверджував, що розмір орендної плати за користування об`єктом відповідно до умов Договору оренди, на місяць становить 164034,00 грн. Таким чином, розмір орендної плати за користування об`єктом нежитлового приміщення, відповідно до умов Договору оренди № 274 від 24.01.2020, на рік становить 1968408,00грн.

В період з 24.01.2020р. по 23.01.2023р. на виконання умов договору та узгодженого графіку платежів первісний позивач зобов`язаний був перераховувати на користь орендодавця орендні платежі у загальному розмірі 5905224,00 грн. Проте, станом на 23.01.2023р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" було перераховано орендні платежі у загальному розмірі лише 1550073,92 грн.

За посиланням первісного відповідача, сплачена Товариством з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" сума грошових коштів за три роки не покриває вартості річної орендної плати за користування об`єктом оренди нерухомого майна та еквівалентна орендній платі за 9 місяців та 14 днів.

Первісний відповідач вказує, що станом на 24.01.2023р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" не виконало свої зобов`язання, як орендаря, в частині сплати орендних платежів відповідно до Договору оренди та Додаткового договору № 1 від 24.01.2020р. до вказаного договору оренди, у зв`язку із чим у останнього виникла заборгованість по сплаті орендних платежів за 2 роки 2 місяці 16 днів, що становить 4355150,08 грн.

З аналізу положень ст. 782 ЦК України вбачається, що дана норма є спеціальною, яка встановлює підстави і наслідки відмови від договору найму. Підставою для відмови є - порушення договору з боку наймача у вигляді невнесення ним плати за користування річчю протягом трьох місяців підряд. А наслідком припинення (розірвання) договору в момент отримання повідомлення наймачем.

Керуючись положеннями наведених норм, 25.05.2023р. Товариство з обмеженою відповідальністю Юридична компанія "Сенат" направило в адресу орендаря повідомлення про розірвання договору оренди, в якому зазначило про одностороннє розірвання Договору оренди частини нежитлової будівлі від 24.01.2020р., серед іншого на підставі ст.782 ЦК України, у зв`язку із порушенням орендарем зобов`язання щодо сплати орендної плати за користування об`єктом оренди за період 3 24.01.2022р. по 23.01.2023р.

За посиланням первісного відповідача, відсутність внесення орендарем орендної плати протягом трьох місяців підряд, що у відповідності до ч. 1 ст. 782 ЦК України є підставою для односторонньої відмови первісного відповідача від Договору оренди та своє право на одностороннє розірвання договору орендодавець реалізував шляхом направлення відповідного повідомлення.

За твердженнями первісного відповідача, оскільки Повідомлення №РЗ-05/23 від 25.05.2023р. отримано Товариством з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" 09.06.2023р., у відповідності до ч. 2 ст. 782 ЦК України, Договір оренди є розірваним з 09.06.2023р., з моменту одержання повідомлення.

Також, первісним відповідачем було зазначено суду, що безпідставним є посилання на рішення Господарського суду Одеської області від 09.02.2023 у справі №916/2518/22, оскільки таке судове рішення жодним чином не підтверджує факт відсутності заборгованості по сплаті орендної плати за період з 24.01.2022р. по 23.01.2023р.

Щодо посиланням на відтермінування сплати орендної плати, первісним відповідачем було зазначено суду, що між сторонами не укладалася додаткова угода до Договору оренди, якою б було відтерміновано на весь період дії карантину строки по внесенню первісним позивачем чергових платежів по орендній платі та первісний відповідач вважає, що лист №11/01/2021 від 11.01.2021р. було фізично підписано не в січні 2021 року, а влітку 2023 року з тією метою, щоб штучно створити умови для спростування доводів Товариства з обмеженою відповідальністю Юридична компанія "Сенат" щодо наявності у орендаря заборгованості зі сплати орендної плати за період з 24.01.2022р. по 23.01.2023р.

Також, первісним відповідачем було зазначено суду, що будь-яких взаємозаліків з орендарем щодо Договору оренди первісний відповідач не проводив.

Таким чином, у зв`язку з тим, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" прострочено внесення орендної плати за користування майном на підставі Договору оренди за період з 24.01.2022р. по 23.01.2023р. (тобто за 12 місяців) більше ніж три місяці підряд, у Товариства з обмеженою відповідальністю Юридична компанія "Сенат" станом на 24.05.2023 були наявні правові підстави, передбачені ч. 1 ст. 782 ЦК України, для одностороннього розірвання договору оренди.

Також, надаючи заперечення на відповідь на відзив, первісним відповідачем було зазначено суду, що станом на 24.01.2023р. орендар не виконав свої зобов`язання зі сплати орендної плати та має відповідну заборгованість перед орендодавцем, та відсутність внесення орендних платежів є підставою для односторонньої відмови від Договору оренди та враховуючи наявність відповідного повідомлення, Договір оренди є розірваним з 09.06.2023р.

Також, первісним відповідачем було зазначено суду, що у Товариства з обмеженою відповідальністю Юридична компанія "Сенат" відсутня будь-яка заборгованість перед первісним позивачем, в тому числі на підставі п. 12.2. Договору оренди.

Первісним відповідачем було зазначено суду, що на момент складання одностороннього правочину від 16.08.2023р., Договір оренди не був розірваний на підставі Повідомлення №1-П/07-22 від 13.07.2022р., оскільки його дію поновлено рішенням суду по справі №916/2518/22. У первісного позивача були відсутні правові підстави для застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю Юридична компанія "Сенат" штрафних санкцій, передбачених п. 12.2. Договору оренди та зараховувати зустрічні однорідні вимоги, яких фізично не було.

В обґрунтування поданого зустрічного позову про визнання припиненим з 09.06.2023р. права оренди Товариства з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" на частину нежитлової будівлі торгово-офісного центру "Марсель", загальною площею 2733,9 кв.м, яка розташована за адресою: м.Одеса, вул. Ніжинська, 79, за Договором оренди частини нежитлової будівлі від 24.01.2020, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Синицею Т.В. та зареєстровано в реєстрі за №274, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат", як орендодавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол", як орендарем. та про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" звільнити частину нежитлової будівлі торгово-офісного центру "Марсель", загальною площею 2733,9 кв.м, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Ніжинська, 79, та повернути її Товариству з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат", зустрічним позивачем було зазначено суду, що 24.01.2020р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Юридична компанія "Сенат" (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" (орендар) укладено Договір оренди частини нежитлової будівлі, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за №274 (надалі - Договір оренди).

25 травня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат", реалізуючи своє право на одностороннє розірвання Договору оренди № 274 від 24.01.2020р. направило відповідне повідомлення №Р3-05/23 від 25.05.2023р., яким повідомило Товариство з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" про одностороннє розірвання Договору оренди частини нежитлової будівлі від 24.01.2020, укладеного між сторонами, на підставі пункту 7.3 вказаного Договору у зв`язку із настанням форс-мажорних обставин, та на підставі ст. 782 ЦК України у зв`язку із порушенням Товариством з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" зобов`язання щодо сплати орендної плати за користування об`єктом оренди за період з 24.01.2022р. по 23.01.2023р.

Посилаючись на умови та положення Договору оренди та додаткових угод до нього, зустрічним позивачем було зазначено суду, що в період з 24.01.2020р. по 23.01.2023р. на виконання умов договору та узгодженого графіку платежів, Товариство з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" зобов`язано було перераховувати на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат" орендні платежі у загальному розмірі 5905224,00 грн. Проте, станом на 23.01.2023р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" було сплачено орендні платежі у загальному розмірі лише 1550073,92 грн.

За посиланням зустрічного позивача, сплачена орендарем сума грошових коштів за три роки не покриває навіть вартості річної орендної плати за користування об`єктом нерухомого майна та еквівалентна орендній платі за 9 місяців та 14 днів.

З урахуванням викладеного, зустрічним позивачем зазначається, що станом на 24.01.2023р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" не виконало свої зобов`язання, як орендарь, в частині сплати орендних платежів відповідно до Договору оренди, у зв`язку із чим у останнього виникла заборгованість по сплаті орендних платежів за 2 роки 2 місяці 16 днів, що становить 4355150,08 грн.

Як зазначає зустрічний позивач, з 09.06.2023 у Товариства з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" відсутнє право оренди на частину нежитлової будівлі торгово-офісного центру «МАРСЕЛЬ», загальною площею 2733,9 кв.м, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Ніжинська, 79 на підставі Договору оренди, а тому Товариство з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" повинно звільнити вказаний об`єкт та повернути його Товариству з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат".

Надаючи відзив на зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат" та відповідь на відзиви на позовні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол", первісним позивачем було зазначено суду, що до Договору оренди було укладено ряд додаткових договорів, якими внесено зміни, зокрема, щодо розміру орендних платежів, порядку внесення орендної плати та площі орендованого майна.

Також, зустрічним відповідачем зазначалось про рішення господарського суду Одеської області №916/319/22, предметом розгляду якого було визнання недійсними додаткових угод.

Зустрічним відповідачем було зазначено суду, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" сплачено орендодавцю суму у розмірі 1119986,52 грн., що зазначена Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат" та така обставина не підлягає доказуванню, в силу ч. 1 ст. 75 ГПК України.

Проте, орендарем не порушено прийнятих за Договором оренди фінансових зобов`язань, оскільки сторонами було узгоджено, що на весь період дії карантину орендар має право не сплачувати орендні платежі.

Зустрічним відповідачем було зауважено суду, що строк зобов`язання з оплати орендних платежів за попередні періоди, в тому числі за період з 24.01.2022р. по 23.01.2023р., про який зазначено у відповідному повідомленні, настав не раніше дати відміни карантину, тобто не раніше 01.07.2023р.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" зазначає, що станом на дату вчинення Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат" оспорюваного одностороннього правочину про розірвання Договору оренди, у Товариства з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" не існувало заборгованості перед орендарем, оскільки строк оплати відповідних платежів не настав.

Також, спростовуючи твердження зустрічного позивача, зустрічним відповідачем було зазначено суду, що у даній справі сторонами узгоджено розрахунковий період орендних платежів в один рік.

Крім того, зустрічним відповідачем було наголошено суду, що в результаті вчинення Товариством з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" одностороннього правочину про припинення взаємних зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 16.08.2023р., грошове зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" перед орендодавцем, є таким, що припинено в повному обсязі та у орендаря відсутня будь-яка заборгованість.

За посиланням зустрічного відповідача, наслідок протиправного одностороннього розірвання Договору оренди з ініціативи Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат", відповідно до Повідомлення №1-П/07-22 від 13.07.2022р., що підтверджується рішенням суду у справі №916/2518/22 від 09.02.2023р., яке набрало законної сили 23.05.2023р., у Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат" виник обов`язок зі сплати зустрічному відповідачу штрафної санкції у розмірі 10000000,00 грн.

Отже, як вказував зустрічний відповідач, приймаючи до уваги вчинення Товариством з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" одностороннього правочину про припинення взаємних зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог, у Товариства з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" відсутня будь-яка заборгованість перед зустрічним позивачем за Договором оренди.

Відповідно до відповіді на відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол", зустрічним позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат" було зазначено суду, щодо наявності заборгованості у орендаря зі сплати орендної плати.

Надавались пояснення щодо наявності правових підстав у орендодавця на скерування відповідного повідомлення на підставі ст. 782 ЦК України, заперечення стосовно відтермінування сплати орендної плати за Договором оренди та щодо внесення відповідних змін щодо строків оплати орендної плати, заперечення щодо зарахування зустрічних однорідних вимог та доводів Товариства з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" щодо форс-мажорних обставин.

Відповідно до заперечень на відповідь на відзив, первісним позивачем було зазначено суду, що були укладені додаткові угоди, якими вносились зміни в частині та розміру орендної плати та порядку її внесення орендарем. Надавались пояснення та було зазначено, що станом на момент вчинення одностороннього правочину була відсутня заборгованість зі сплати орендної плати, зверталась увага суду на вчинення одностороннього правочину щодо зарахування однорідних зустрічних вимог та наявність форс-мажорних обставин.

В обґрунтування поданого позову про визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" права володіння та користування частиною нежитлової будівлі торгово-офісного центру «Марсель» площею 1549,7 кв.м, яка розташована за адресою: місто Одеса, вул. Ніжинська, 79, згідно умов Договору оренди частини нежитлової будівлі від 24.01.2020, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол", що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Синицею Т.В. та зареєстровано в реєстрі за №274, з урахуванням змін та доповнень до нього, Товариством з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" було зазначено суду, що 24.01.2020р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Юридична компанія "Сенат" (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" (орендар) укладено Договір оренди частини нежитлової будівлі, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за №274 (надалі - Договір оренди).

24.01.2020р. між сторонами було підписано Акт приймання-передачі до Договору оренди частини нежитлової будівлі від 24.01.2020р.

За поясненнями позивача, 25.05.2023р. засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат" повторно спрямовано на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" Повідомлення про розірвання Договору оренди у зв`язку із настанням форм-мажорних обставин та порушенням зобов`язань щодо вчасної сплати орендної плати №РЗ-05/23 від 25.05.2023р., Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат" повідомлено Товариство з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" про одностороннє розірвання Договору оренди на підставі п. 7.3. Договору у зв`язку із настанням форм-мажорних обставин та на підставі ст. 782 Цивільного кодексу України, у зв`язку із порушенням первісним позивачем зобов`язання щодо сплати орендної плати за користуванням об`єктом оренди за період з 24.01.2022р. по 23.01.2023р.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" було зазначено суду, що посилаючись на форс-мажор за змістом Повідомлення №РЗ-05/23 від 25.05.2023, орендодавець не наводить причинно-наслідкового зв`язку між форс-мажором та неможливістю виконати конкретне зобов`язання за Договором оренди. Сама по собі наявність форс-мажорних обставин, не є безумовною підставою ні для припинення зобов`язань, ні для звільнення від їх виконання.

За посланням орендаря, звертаючись до з Повідомленням .№ Р3-05/23 від 25.05.2023, відповідач зловживає своїм правом, маючи намір завдати шкоди.

Також було зазначено суду, що відповідач безпідставно посилається на порушення орендарем зобов`язання щодо сплати орендної плати за користування об`єктом оренди. Наведений довід відповідача дійсності не відповідає, заборгованість з орендних платежів відсутня.

Також за посиланням позивача, одночасно з фактом відсутності заборгованості з орендних платежів, відповідач без достатніх на те правових підстав посилається па приписи ст. 782 ЦК України.

Крім того позивачем було зазначено суду, що ним обрано спосіб захисту цивільних прав та інтересів шляхом визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" права володіння та користування нерухомим майном на підставі Договору оренди частини нежитлової будівлі від 24.01.2020р.

Надаючи відзив щодо позову про визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" права володіння та користування нерухомим майном на підставі договору оренди частини нежитлової будівлі від 24.01.2020р., відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю Юридична компанія "Сенат" та заперечення на відповідь на відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" щодо позову про визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" права володіння та користування нерухомим майном на підставі договору оренди частини нежитлової будівлі від 24.01.2020р., відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю Юридична компанія "Сенат" було зазначено суду, що за позивачем рахується заборгованість зі сплати орендної плати та заборгованість за 2 роки 2 місяці та 16 днів становить 4355150,08 грн.

За посиланням відповідача він правомірно на підставі ст. 782 ЦК України скерував відповідне повідомлення позивачу, оскільки позивач свої зобов`язання зі сплати орендної плати за період з 24.01.2022р. по 23.01.2023р. не виконав. За твердженням відповідача у відповідності до ч. 2 ст. 782 ЦК України, Договір оренди є розірваним з 09.06.2023р., тобто з моменту одержання позивачем повідомлення.

Також надавались пояснення та заперечення стосовно зарахування однорідних зустрічних вимог та відповідач заперечував проти наявності заборгованості у нього перед позивачем та зазначав, що рішення суду по справі №916/2518/22 не підтверджує факт розірвання договору.

Відповідачем надавались пояснення та ґрунтування з приводу існування форс-мажорних обставин.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників Товариства з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" та Товариства з обмеженою відповідальністю Юридична компанія "Сенат" за час розгляду справи, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 2 Закону України „Про судоустрій та статус суддів", суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ст.4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному законом порядку.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

У розумінні зазначених приписів суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Процесуально-правовий зміст захисту права полягає у тому, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. (ст. 4 ГПК України).

Частиною 1 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Приписами статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Положеннями ст. 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Зважаючи на викладене, охоронюваний законом інтерес характеризується такими ознаками: має правовий характер, тобто перебуває у сфері правового регулювання; пов`язаний із конкретним матеріальним або нематеріальним благом; є визначеним благо, на яке спрямоване прагнення, не може бути абстрактним або загальним, у позовній заяві особа повинна зазначити, який саме її інтерес порушено та в чому він полягає; є персоналізованим (суб`єктивним), тобто належить конкретній особі (позивачу); суб`єктом порушення позивач вважає відповідача.

Враховуючи викладене вище, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Тобто інтерес позивачів має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам та відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого дано в резолютивній частині вказаного рішення Конституційного Суду України.

Надаючи оцінку доводам Товариства з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" та обґрунтуванням позовних вимог, викладеним позивачем в позовній заяві, та які направлено на визнання недійсним одностороннього правочину, вчиненого Товариством з обмеженою відповідальністю Юридична компанія "Сенат", оформленого Повідомленням про розірвання Договору оренди у зв`язку із настанням форс-мажорних обставин та порушенням зобов`язань щодо вчасної сплати орендної плати №P3-05/23 від 25.05.2023р., про розірвання Договору оренди частини нежитлової будівлі від 24.01.2020, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол", що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Синицею Т.В. та зареєстровано в реєстрі за № 274, суд зазначає таке.

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як з`ясовано судом, 24.01.2020р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Юридична компанія "Сенат" (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" (орендар) укладено Договір оренди частини нежитлової будівлі, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за №274 (надалі - Договір). Об`єкт оренди належить орендодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нежитлову будівлю торгово-офісного центру "Марсель", виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради від 18.10.2010 року (пункт 1.2. договору).

У п. 1.4. Договору сторони узгодили, що об`єкт оренди може використовуватися орендарем для здійснення господарської діяльності орендаря, в тому числі, але не виключно, з метою передачі приміщень об`єкту оренди в суборенду.

Згідно із п. 1.5. Договору, орендодавець засвідчує та гарантує, що об`єкт оренди на дату укладення цього договору нікому іншому не проданий, не подарований, не відчужений іншим способом, у спорі і під податковою заставою не перебуває, судового спору щодо нього немає, як внесок до статутного капіталу юридичних осіб не внесено, прав у третіх осіб на об`єкт оренди немає.

Сторони підтверджують, що вони мають право, компетенцію і повноваження на укладення, підписання і виконання даного договору (п. 1.6. Договору).

Відповідно до п. 4.3. Договору, орендодавець зобов`язується: передати у користування об`єкт оренди на умовах і в строк, передбачений цим договором (підпункт 4.3.1.); належним чином виконувати умови цього договору (підпункт 4.3.2.); у разі припинення дії або дострокового розірвання цього договору - прийняти від орендаря об`єкт оренди (підпункт 4.3.3.); протягом всього терміну дії даного договору забезпечувати дійсність гарантій, вказаних у пунктах 1.5., 1.6. цього договору.

Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє протягом 10 (десяти) років і закінчується о 23:59 год. останнього дня строку оренди. Строк оренди починається з моменту передачі об`єкту оренди, що засвідчується підписанням сторонами акту приймання-передачі об`єкта оренди (п. 2.1. Договору).

Згідно із пунктом 3.1. Договору, орендодавець передає орендарю у користування об`єкт оренди, що оформляється актом приймання-передачі об`єкта оренди, який складається в двох примірниках і підписується сторонами (їх повноважними представниками), і підтверджує факт передачі об`єкта оренди.

У п.п. 5.1. та 6.1. Договору сторони дійшли згоди визначити розмір та порядок оплати орендної плати додатковою угодою № 1, що є невід`ємною частиною цього договору.

У розділі 7 Договору сторони врегулювали правовідносини між ними у зв`язку із дією форс-мажорних обставин.

Так, відповідно до п. 7.1. Договору, сторони звільняються від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань, передбачених цим договором, у випадку якщо це стало наслідком форс-мажорних обставин.

У п. 7.2. Договору визначено, що під форс-мажорними обставинами в цьому договорі сторони розуміють будь-які обставини, які виникли поза волею або всупереч бажанням сторін, і які не можна передбачити чи уникнути, включаючи прийняті рішення органами державної влади, місцевого самоврядування, військові дії, цивільні хвилювання, природні катаклізми, епідемії і т.п. У випадку, якщо обставини форс-мажору тривають довше ніж 1 (один) місяць, кожна із сторін має право розірвати цей договір в односторонньому порядку, шляхом направлення іншій стороні письмового повідомлення (п. 7.3 Договору).

Пунктом 7.4. Договору передбачено, що сторона, яка не має можливості належним чином виконувати свої обов`язки по цьому договору, зобов`язана в триденний термін повідомити іншу сторону про існуючі перешкоди для цього (п. 7.4. Договору).

Наявність існуючих форс-мажорних обставин повинно бути підтверджено компетентними органами (п. 7.5. Договору).

Умови зміни та припинення договору врегульовано у розділі 12 Договору.

Даний договір не може бути розірваний (припинений) в односторонньому порядку (пункт 12.1 Договору).

Сторони погодили, що в подальшому всі доповнення, зміни до даного договору, в тому числі акти приймання-передачі, можуть/будуть укладатися шляхом підписання уповноваженими представниками сторін додаткових угод, актів тощо без їх обов`язкового нотаріального посвідчення та матимуть юридичну силу документа, що породжує права та обов`язки для кожної із сторін даного договору (п. 12.4. Договору).

Цей договір може бути змінено чи доповнено в будь-який час шляхом підписання додаткової угоди, оформленої та підписаної належним чином обома сторонами (п. 13.2. Договору).

24.01.2020р. між сторонами було підписано Акт приймання-передачі до Договору оренди частини нежитлової будівлі від 24.01.2020р., за яким орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування частину приміщень нежитлової будівлі торгово-офісного центру «Марсель», площею 2733,9 кв.м, визначених у Додатку №1, який є невід`ємною частиною Акту.

24.01.2020р. між сторонами було укладено Додатковий договір №1 до Договору оренди частини нежитлової будівлі, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за №274, за яким було визначено, що сторони домовились, що орендна плата за користування об`єктом оренди нараховується виходячи із розрахунку вартості 1 кв.м орендованої площі у розмірі 60,00 грн. з ПДВ.

Також п. 2 зазначеного Додаткового договору від 24.01.2020р. сторони домовились, що платіж по орендній платі за період користування об`єктом оренди з 24.01.2020р. по 23.01.2021р. орендар зобов`язаний здійснити у строк до 23.01.2021р., платіж по орендній платі за період користування об`єктом оренди з 24.01.2021р. по 23.01.2022р. орендар зобов`язаний здійснити у строк до 23.01.2022р., платіж по орендній платі за період користування об`єктом оренди з 24.01.2022р. по 23.01.2023р. орендар зобов`язаний здійснити у строк до 23.01.2023р., платіж по орендній платі за період користування об`єктом оренди з 24.01.2023р. по 23.01.2024р. орендар зобов`язаний здійснити у строк до 23.01.2024р., платіж по орендній платі за період користування об`єктом оренди з 24.01.2024р. по 23.01.2025р. орендар зобов`язаний здійснити у строк до 23.01.2025р., платіж по орендній платі за період користування об`єктом оренди з 24.01.2025р. по 23.01.2026р. орендар зобов`язаний здійснити у строк до 23.01.2026р., платіж по орендній платі за період користування об`єктом оренди з 24.01.2026р. по 23.01.2027р. орендар зобов`язаний здійснити у строк до 23.01.2027р., платіж по орендній платі за період користування об`єктом оренди з 24.01.2027р. по 23.01.2028р. орендар зобов`язаний здійснити у строк до 23.01.2028р., платіж по орендній платі за період користування об`єктом оренди з 24.01.2028р. по 23.01.2029р. орендар зобов`язаний здійснити у строк до 23.01.2029р., платіж по орендній платі за період користування об`єктом оренди з 24.01.2029р. по 23.01.2030р. орендар зобов`язаний здійснити у строк до 23.01.2030р.

25.01.2020р. між сторонами було укладено Додатковий договір №2 до Договору оренди частини нежитлової будівлі, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за №274, за яким було визначено, що сторони домовились, що орендна плата за користування об`єктом оренди нараховується виходячи із розрахунку вартості 1 кв.м орендованої площі у розмірі 133,00 грн. з ПДВ. та узгодили порядок оплати орендної плати.

Укладаючи 26.01.2020р. Додатковий договір №3 до Договору оренди частини нежитлової будівлі, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за №274, сторонами були внесені зміни в п. 7.3. Договору та визначено, що у випадку, якщо обставини форс-мажору тривають довше ніж 9 місяців, кожна із сторін має право розірвати цей Договір в односторонньому порядку, шляхом направлення іншій стороні письмового повідомлення.

01.02.2020р. між сторонами було укладено Додатковий договір №4 до Договору та визначено, що розмір орендної плати за період з 01.02.2020р. по 31.03.2020р. складає 240000,00 грн.

01.04.2020р. між сторонами було укладено Додатковий договір №5 до Договору та визначено, що в період з 01.04.2020р. по 31.07.2020р. орендна плата не нараховується.

01.08.2020р. між сторонами було укладено Додатковий договір №6 до Договору та визначено, що розмір орендної плати за період з 08.02.2020р. по 31.12.2020р. складає 250000,00 грн.

Надалі, 06.10.2020р. між сторонами було укладено Додатковий договір №7 до Договору, яким визначено, що площа об`єкта оренди становить - 2335,8 кв.м та 06.10.2020р. між сторонами було підписано Акт приймання-передачі (повернення) до Додаткового договору №7 до Договору, за яким орендар прийняв нежитлове приміщення загальною площею 398,1 кв.м.

24.11.2020р. між сторонами було укладено Додатковий договір №8 до Договору, яким визначено, що площа об`єкта оренди становить - 1948 кв.м та 24.11.2020р. між сторонами було підписано Акт приймання-передачі (повернення) до Додаткового договору №8 до Договору, за яким орендар прийняв нежитлове приміщення загальною площею 387,8 кв.м.

01.01.2021р. між сторонами було укладено Додатковий договір №9 до Договору та визначено, що розмір орендної плати за період з 01.01.2021р. по 31.12.2021р. складає 1184986,52 грн. за весь об`єкт оренди.

07.06.2021р. між сторонами було укладено Додатковий договір 10 до Договору, яким визначено, що площа об`єкта оренди становить - 1549,7 кв.м та 07.06.2021р. між сторонами було підписано Акт приймання-передачі (повернення) до Додаткового договору №10 до Договору, за яким орендар прийняв нежитлове приміщення загальною площею 398,3 кв.м.

Як з`ясовано судом, 25.05.2023р. засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат" спрямовано на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" Повідомлення №РЗ-05/23 від 25.05.2023р. про розірвання Договору оренди у зв`язку із настанням форс-мажорних обставин та порушенням зобов`язань щодо вчасної сплати орендної плати.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат" повідомлено Товариство з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" про одностороннє розірвання Договору оренди на підставі п. 7.3. Договору у зв`язку із настанням форс-мажорних обставин та на підставі ст. 782 Цивільного кодексу України, у зв`язку із порушенням первісним позивачем зобов`язання щодо сплати орендної плати за користуванням об`єктом оренди за період з 24.01.2022р. по 23.01.2023р.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ст. 782 Цивільного кодексу України, наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Статтею 782 Цивільного кодексу України передбачено спеціальний порядок розірвання договору шляхом вчинення наймодавцем односторонньої відмови від нього, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Враховуючи наведене, договір оренди (найму) може бути розірваний у зв`язку з відмовою наймодавця від договору, з підстав, передбачених ст. 782 ЦК України, або розірваний за згодою сторін шляхом укладення договору з урахуванням вимог ст.ст. 651, 654 ЦК України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 202 Цивільного кодексу України, одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Згідно з ч. 4 ст. 203 Цивільного кодексу України, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1 ст. 205 ЦК України).

Стаття 654 ЦК України встановлює загальні правила щодо форми зміни або розірвання договору: зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Отже, відмова від договору найму за своєю суттю - Повідомлення про розірвання Договору оренди у зв`язку із настанням форс-мажорних обставин та порушенням зобов`язань щодо вчасної сплати орендної плати №РЗ-05/23 від 25.05.2023р., є одностороннім правочином, вимоги про визнання недійсним якого є предметом розгляду даної справи.

Оцінуючи доводи сторін, щодо посилання на існування форс-мажорних обставин, що міститься у відповідному повідомленні від 25.05.2023р., як на одну з підстав розірвання договору, суд зазначає таке.

Судом враховано, що умовами п. 7.3. Договору, з урахуванням Додаткового договору №3 від 26.01.2020, сторонами було передбачено право на одностороннє розірвання договору у зв`язку із дією форс-мажорних обставин

Згідно із частиною першою статті 14-1 Закону України "Про Торгово-промислові палати в Україні", Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання має бути причинно-наслідковий зв`язок. Тобто неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

В будь-якому разі сторона зобов`язання, яка його не виконує, повинна довести, що в кожному окремому випадку саме ці конкретні обставини мали непереборний характер саме для цієї конкретної особи. І кожен такий випадок має оцінюватись судом незалежно від наявності засвідчених компетентним органом обставин непереборної сили.

Відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1, визнано форс-мажорною обставиною військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24.02.2022 року. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними. Це означає, що війна є форс-мажором, тобто обставиною непереборної сили, яка звільняє від відповідальності у випадку несвоєчасного виконання зобов`язання, виконання якого настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно якого стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків, згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт та ситуації, що з ним пов`язані (включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, ембарго, діями іноземного ворога): загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибухи, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані положеннями відповідних рішень або актами державних органів влади, закриття морських проток, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також обставини, викликані винятковими погодними умовами чи стихійним лихом - епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха, тощо (ч. 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України").

Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Також, згідно з положеннями ст. 218 Господарського кодексу України, у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Таким чином, в той час як форс-мажорні обставини унеможливлюють виконання договірного зобов`язання в цілому, істотна зміна обставин змінює рівновагу стосунків за договором, суттєво обтяжуючи виконання зобов`язання лише для однієї із сторін.

У постанові Верховного Суду від 30.11.2021 у справі №913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 25.01.2022 у справі №904/3886/21 визначено, що належним підтвердженням існування форс-мажорних обставин (доказом існування обставин непереборної сили, які звільняють сторону від відповідальності за невиконання умов договору) є відповідний сертифікат.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Як з`ясовано судом, на підтвердження настання форс-мажорних обставин, як підстави для одностороннього розірвання договору, відповідачем надано лист Торгово - промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022.

Однак, суд зазначає, що будь-яких інших доказів відповідачем надано не було, орендодавцем не було надано жодних доказів на підтвердження неможливості виконання як орендарем так і орендодавцем своїх зобов`язань за договором оренди саме у зв`язку із дією форс-мажорних обставин, як підстави для одностороннього розірвання договору.

На думку суду, у відповідному повідомленні не було доведено пов`язання настання форс-мажорних обставин, які б впливали на виконання орендарем своїх зобов`язань за договором, крім того, настання форс-мажорних обставин надає підставу, зокрема звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язання, а не від звільнення від виконання самого зобов`язання.

Щодо існування станом на 24.05.2023р. порушень з боку орендаря своїх зобов`язань за Договором щодо сплати орендної плати за користування об`єктом оренди за період з 24.01.2022р. по 23.01.2023р., на які посилався відповідач у відповідному повідомленні, як на одну з підстав розірвання договору, суд зазначає таке.

Як вже було зазначено судом, укладаючи Договір оренди та Додаткові договори до нього, сторонами було узгоджено розмір орендної плати та поряд сплати такої орендної плати. Також сторонами укладались Додаткові договори до Договору оренди, якими змінювалась площа об`єкта оренди, та відповідно до Додаткового договору від 07.06.2021р. №10 до Договору оренди - площа об`єкта оренди становить - 1549,7 кв.м, також між сторонами підписувались відповідні Акти приймання-передачі (повернення) майна.

В межах розгляду справи №916/319/22 судом надавалась оцінка зазначеним Додатковим договорам, та апеляційною інстанцією було скасовано рішення суду першої інстанцій, в частині визнання таких правочинів недійсними.

Як було зазначено позивачем, та підтверджено відповідачем, отже визнано сторонами та не потребує доказуванню відповідно до ч. 1 ст. 75 ГПК України, в рахунок орендної плати орендарем на користь орендодавця було сплачено суму у розмірі 1119986,52 грн.

Поряд з цим, матеріали справи містять лист Товариства з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" від 05.01.2021р. вих. № 01/21Л, відповідно до якого орендар просив орендодавця на весь період дії карантину відтермінувати строки по внесенню чергових платежів по орендній платі, передбачених Додатковою угодою №1 до Договору оренди, та не застосовувати за вказаний період штрафні санкції, передбачені Розділом 11, зокрема, але не виключно, у разі прострочення внесення платежів не нараховувати Товариству з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" пеню, у розмірі та порядку передбаченими п. 11.2.1. даного Договору.

Як встановлено судом, 11.01.2021р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат" листом вих. №11/01/2021 було погоджено орендарю, на весь період дії карантину відтермінувати строки по внесенню Товариством з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" чергових платежів по орендній платі, передбачених Додатковою угодою №1 до Договору оренди частини нежитлової будівлі від 24.01.2020р.

Отже, з урахуванням встановлених обставин та наявності листа Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат" вих. №11/01/2021 від 11.01.2021р., судом встановлено обставину погодження між сторонами порядку відтермінування сплати орендарем орендних платежів на весь час дії карантину.

При встановлені зазначеного факту, щодо погодження між сторонами порядку відтермінування сплати орендної плати, судом враховано, що приписами ч. 1 ст. 207 Цивільного кодексу України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Таким чином надаючи оцінку як письмовому доказу - Листу вих. №11/01/2021 від 11.01.2021р., судом враховано п. 12.4. Договору оренди, відповідно до якого визначено, зокрема, що зміни до Договору можуть укладатися шляхом підписання додаткових угод, та встановлено, що сторонами було погоджено відтермінування сплати орендних платежів, з урахуванням п. 12.4. Договору листом від 11.01.2021 року.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що за час розгляду справи, відповідачем не було спростовано суду жодним доказом не підписання такого листа, як і не було доведено та підтверджено свої доводи суду щодо підписання такого листа у час, відмінний від дати складання листа Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат" листом вих. №11/01/2021 від 11.01.2021р.

З урахуванням встановлених обставин, судом критично оцінюються доводи відповідача щодо існування за орендарем заборгованості станом на 24.05.2023р. зі сплати орендної плати за користування об`єктом оренди за період з 24.01.2022р. по 23.01.2023р., оскільки своїм ж листом, у вигляді правочину, сам орендодавець погодив орендарю відтермінування сплати такої орендної плати на весь час дії карантину, в тому числі за період, що визначений у Повідомленні №P3-05/23 від 25.05.2023р.

Також, за час розгляду справи судом встановлено наступні обставини.

16.08.2023р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" було вчинено односторонній правочин про припинення взаємних зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат" на суму 2891740,52 грн. у вигляді орендної плати, яке виникло на підставі Договору оренди, в якому зазначено, що воно є таким, що припинилось в повному обсязі, а грошове зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" у сумі 10000000,00 грн. у вигляді штрафної санкції, яке, в свою чергу, припинено на суму 2891740,52 грн., у зв`язку з чим станом на даний час заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" становить 7108259,48грн.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 Господарського кодексу України).

В силу частин першої, четвертої статті 179 Господарського кодексу України, майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору, зокрема, на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до частини сьомої статті 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

За умовами частини першої статті 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з положеннями частини першої статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 598 Цивільного кодексу України унормовано, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги (частина перша статті 601 Цивільного кодексу України).

Статтею 203 Господарського кодексу України передбачено припинення господарського зобов`язання зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не визначений чи визначений моментом витребування, для чого достатньо заяви однієї сторони, що кореспондується з нормами статті 601 Цивільного кодексу України.

За правовою природою припинення зобов`язання зарахуванням зустрічної вимоги - це одностороння угода, яка оформляється заявою однієї із сторін згідно з вимогами статті 601 Цивільного кодексу України.

Отже, зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань: в одному - одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні - є кредитором у другому). Також можливе часткове зарахування, коли одне зобов`язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов`язання. У такому випадку зобов`язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами.

Як з`ясовано судом, відповідно до судових рішень по справі №916/2518/22, 13.07.2022 Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат" складено на ім`я Товариства з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" повідомлення №1-П/07-22 щодо неможливості виконання умов договору оренди у зв`язку із настанням форс-мажорних обставин, розірвання договору оренди, та з вимогою повернення об`єкту оренди, в якому, посилаючись на пункти 7.2., 7.3., 7.4. Договору та лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1, зазначалось, що днем настання форс-мажорних обставин слід вважати 24.02.2022, і з цієї дати починається обчислення строку форс-мажорних обставин на території України, в тому числі в місті Одесі, де зареєстрований орендодавець (ТОВ ЮК "СЕНАТ") та знаходиться об`єкт оренди (БЦ "МАРСЕЛЬ"), та було повідомлено про відсутність можливості виконувати зобов`язання згідно договору оренди від 24.01.2020, у зв`язку із настанням форс-мажорних обставин, з моменту їх настання, про розірвання договору, а також з вимогою повернути об`єкт оренди.

15.07.2022 державним реєстратором внесено рішення про припинення іншого речового права на підставі зазначеного повідомлення про розірвання договору оренди.

Отже, Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат" було вчинено дії щодо одностороннього розірвання договору оренди та вжито заходів щодо реєстрації припинення права оренди.

Однак, Рішенням господарського суду Одеської області від 09.02.2023р. по справі №916/2518/22, яке постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.05.2023р. залишено без змін, визнано недійсним правочин щодо односторонньої відмови від договору оренди частини нежитлової будівлі, відповідно до повідомлення № 1-П/07-22 від 13.07.2022; визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію від 15.07.2022 №64196662, скасовано державну реєстрацію припинення за Товариством з обмеженою відповідальністю "РЕНТ КОНТРОЛ" права користування (найму (оренди)) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами на нежитлову будівлю торгово-офісного центру "Марсель", та поновлено за Товариством з обмеженою відповідальністю "РЕНТ КОНТРОЛ" () речове право користування (найму (оренди)) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами на нежитлову будівлю торгово-офісного центру "Марсель", що розташований за адресою: м.Одеса, вул. Ніжинська, буд. 79.

Поряд з цим, відповідно до п. 12.2. Договору визначено, що у випадку розірвання договору з вини (ініціативи) орендодавця, орендодавець зобов`язаний сплатити на користь орендаря штрафну санкцію у розмірі 10000000,00 грн.

З урахуванням зазначеного пункту Договору оренди, Товариством з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" було вчинено 16.08.2023р. односторонній правочин про припинення взаємних зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог (а.с. 120, т.1) та 31.08.2023р. за вих. №31/8-1 було Товариству з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат" скеровано вимогу щодо сплати штрафної санкції згідно умов Договору оренди частини нежитлової будівлі від 24.01.2020р., що посвічений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Синицею Т.В. та зареєстрований в реєстрі №274. (а.с. 53, т.4).

Надаючи заперечення щодо вчиненого Товариством з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" одностороннього правочину від 16.08.2023р. та зарахування однорідних зустрічних позовних вимог, Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат" було зазначено суду, що матеріали справи не містять будь-якого документального підтвердження вказаних обставин, будь-яких заліків з Товариством з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" щодо договору оренди від 24.01.2020р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат" не вчинялось.

Також Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат" було зазначено суду, що штрафна санкція застосовується, якщо договір фактично розірвано та зазначено, що рішення суду №916/2518/22, на думку первісного відповідача, не підтверджує факту розірвання договору, а навпаки, таким рішення поновлено договір оренди.

Також Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат" зазначалось, що посилання на протиправність правочину щодо односторонньої відмови від Договору оренди, який визнано недійсним, не свідчить про факт розірвання договору, оскільки такий правочин не створим юридичних наслідків з моменту вчинення та відповідно наявність підстав для застосування штрафної санкції.

Відповідно до ч.4 ст.236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, згідно з правовим висновком , який міститься у Постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 22.01.2021р. по справі №910/11116/19, в якій Верховним судом уточнені висновки, які викладені у постановах:

- від 28.02.2018 у справі № 910/4312/17, від 04.07.2018 у справі № 910/16430/16, від 05.07.2018 у справі № 914/3013/16, від 19.07.2018 у справі № 910/14503/16, від 26.09.2018 у справі № 910/20105/17, від 04.04.2019 у справі № 918/329/18, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду зазначає, що відповідно до статті 601 ЦК України, зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін. Заява про зарахування зустрічних вимог є одностороннім правочином. Зарахування зустрічних однорідних вимог, про яке заявила одна із сторін у зобов`язанні, здійснюється в силу положень статті 601 ЦК України та не пов`язується із прийняттям такого зарахування іншою стороною. Якщо інша сторона не погоджується з проведенням зарахування, вона вправі на підставі статті 16 ЦК України та статті 20 ГК України звернутися за захистом своїх охоронюваних законом прав до господарського суду (п.43).

- від 23.10.2018 у справі №920/18256/17 та від 02.04.2019 у справі 918/539/18, на які послався скаржник, зазначено: "наявність заперечень однієї сторони не є перешкодою для проведення зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою іншої сторони. Однак апеляційний суд правильно зазначив, що припинення зобов`язання зарахуванням можливе не тільки за умов однорідності та зустрічності вимог сторін, строк виконання яких настав, але й за обов`язкової їх безспірності. Адже, за відсутності безспірності вимог спір по боргу за договором повинен бути вирішений в порядку позовного провадження, а до цього спірна сума не може бути прийнята судом як зарахування зустрічних однорідних вимог, оскільки вказане зарахування не підтверджується належними та допустимими доказами" (постанова у справі № 920/18256/17) та "заяви однієї сторони достатньо для проведення зарахування, а якщо інша сторона не погоджується з проведенням такого зарахування, вона вправі звернутися за захистом своїх охоронюваних законом прав до суду, що в подальшому буде підставою для перегляду рішення в даній справі за новивиявленими обставинами" (постанова у справі № 918/539/18) (п. 44);

- від 22.08.2018 у справі № 910/21652/17, від 11.09.2018 у справі № 910/21648/17, від 27.05.2019 у справі № 910/20107/17, від 24.06.2019 у справі № 910/12026/18, від 23.07.2019 у справі № 904/1299/18, від 15.08.2019 у справі № 910/21683/17, від 11.09.2019 у справі №910/21566/17, від 25.09.2019 у справі № 910/21645/17, від 26.05.2020 у справі №910/7807/19, від 11.06.2020 у справі № 910/7804/19, від 14.07.2020 у справі №910/10471/19, від 19.08.2020 у справі № 911/2560/19, від 25.08.2020 у справі № б-23/75-02, від 23.09.2020 у справі № 904/2215/19, від 12.11.2020 у справі № 904/3173/19, від 25.11.2020 у справі №904/1806/19 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду дійшов наступного висновку: "Безспірність вимог, які зараховуються, а саме: відсутність між сторонами спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, є важливою умовою для зарахування вимог. Наявність заперечень іншої сторони на заяву про зарахування чи відсутність будь-якої із наведених умов виключає проведення зарахування у добровільному порядку" (п. 45).

Відповідно до уточнених висновків, викладених у Постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 22.01.2021р. по справі №910/11116/19, безспірність вимог, які зараховуються, а саме: відсутність між сторонами спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, є важливою умовою для зарахування вимог. Умова безспірності стосується саме вимог, які зараховуються, а не заяви про зарахування, яка є одностороннім правочином і не потребує згоди іншої сторони, якщо інше не встановлено законом або договором (п. 47); за дотримання умов, передбачених статтею 601 ЦК України, та відсутності заборон, передбачених статтею 602 ЦК України, незгода однієї сторони із зарахуванням зустрічних однорідних вимог, проведеним за заявою іншої сторони зобов`язання, не є достатньою підставою для визнання одностороннього правочину із зарахування недійсним (п. 48); заява сторони щодо спірності вимог, які були погашені (припинені) зарахуванням, або щодо незгоди з проведеним зарахуванням з інших підстав, має бути аргументована, підтверджена доказами і перевіряється судом, який вирішує спір про визнання недійсним одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог (п. 49); наявність на момент зарахування іншого спору (спорів) в суді за позовом кредитора до боржника про стягнення суми заборгованості за зобов`язанням не спростовує висновок про безспірність заборгованості цього боржника (п. 50); наявність заперечень однієї сторони щодо зарахування не є перешкодою для зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою іншої сторони, відмова цієї сторони від прийняття заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог і проведення такого зарахування не має юридичного значення (п. 51).

Вирішуючи питання щодо безспірності заборгованості суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено стороною, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час зарахування зустрічних однорідних вимог. При цьому сам факт звернення кредитора до суду не є підставою для визнання заборгованості спірною, позаяк спірність заборгованості з урахуванням положень чинного законодавства визначається не за суб`єктивним ставленням кредитора чи боржника до неї. Близька за змістом правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі №305/2082/14-ц.

Отже, з урахуванням висновків Верховного Суду, в тому числі викладених у Постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 22.01.2021р. по справі №910/11116/19, судом надається оцінка доводами Товариства з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" щодо вчинення ним 16.08.2023р. одностороннього правочину про припинення взаємних зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог та запереченням Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат" щодо такого правочину та відповідних зобов`язань за ним.

Оцінюючи доводи сторін, приймаючи до уваги встановлені обставини у рішенні суду по справі №916/2518/22, а саме фактів: щодо скерування Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат" на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" повідомлення №1-П/07-22 щодо неможливості виконання умов договору оренди у зв`язку із настанням форс-мажорних обставин, розірвання договору оренди, та з вимогою повернення об`єкту оренди, тобто вчинення односторонього праочину щодо розірівання договору, реєстрації 15.07.2022 припинення іншого речового права на підставі повідомлення про розірвання договору оренди, з урахування п. 12 Договору оренди, яким було узгоджено сторонами, що у випадку розірвання даного договору з вини (ініціативи) орендодавця, орендодавець зобов`язаний сплатити на користь орендаря штрафну санацію у розмірі 10000000,00грн., суд погоджується з позицією Товариства з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол", що такі дії Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат", як орендодавця за укладеним Договором оренди, свідчать про незаконне розірвання договору, тобто розірвання договору з вини та за ініціативою орендодавця.

Щодо заборони зарахування, то слід зазначити, що недопустимість зарахування зустрічних вимог визначено статтею 602 ЦК України, відповідно до положень якої не допускається зарахування зустрічних вимог про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю; про стягнення аліментів; щодо довічного утримання (догляду); у разі спливу позовної давності; за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; в інших випадках, встановлених договором або законом.

Отже, виходячи з того, що на момент здійснення Товариством з обмеженою відповідальністю "РЕНТ КОНТРОЛ" зарахування зустрічних майнових вимог, такі вимоги сторін є зустрічні, однорідні та такі, строк виконання яких настав, а також виходячи з того, що їх зарахування не заборонено вимогами ст.602 ЦК України, суд дійшов висновку про чинність одностороннього правочину про припинення взаємних зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 16.08.2023р., вчиненого Товариством з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол", у зв`язку з чим судом не приймаються до уваги заперечення Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат" у даній частині.

Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України, визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачено статтею 215 Цивільного кодексу України.

Згідно з частинами першою, третьою статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Отже, виходячи із змісту статті 215 Цивільного кодексу України, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (частина перша); особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (частина друга); волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (частина третя); правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина четверта); правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частина п`ята); правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (частина шоста).

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (частина перша статті 216 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Приймаючи до уваги, що односторонній правочин - Повідомлення про розірвання Договору оренди у зв`язку із настанням форм-мажорних обставин та порушенням зобов`язань щодо вчасної сплати орендної плати №РЗ-05/23 від 25.05.2023р. - суперечить приписам законодавства, так як не знайшли свого відображення за час раз розгляду справи підстави Товариства з обмеженою відповідальністю Юридична компанія "Сенат", що зазначені у такому правочині, суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для визнання такого правочину недійсним та задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" про визнання недійсним одностороннього правочину, вчиненого Товариством з обмеженою відповідальністю Юридична компанія "Сенат", оформленого Повідомленням про розірвання Договору оренди у зв`язку із настанням форс-мажорних обставин та порушенням зобов`язань щодо вчасної сплати орендної плати №P3-05/23 від 25.05.2023р., про розірвання Договору оренди частини нежитлової будівлі від 24.01.2020, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол", що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Синицею Т.В. та зареєстровано в реєстрі за № 274.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у розмірі 2684,00 грн. покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат".

Щодо зустрічних позовних вимог про визнання припиненим з 09.06.2023р. права оренди Товариства з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" на частину нежитлової будівлі торгово-офісного центру "Марсель", загальною площею 2733,9 кв.м, яка розташована за адресою: м.Одеса, вул. Ніжинська, 79, за Договором оренди частини нежитлової будівлі від 24.01.2020, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Синицею Т.В. та зареєстровано в реєстрі за № 274, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат", як орендодавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол", як орендарем, та про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" звільнити частину нежитлової будівлі торгово-офісного центру "Марсель", загальною площею 2733,9 кв.м, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Ніжинська, 79, та повернути її Товариству з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат", зустрічним позивачем було зазначено суду, суд зазначає наступне.

Як вже було з`ясовано судом, 24.01.2020р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Юридична компанія "Сенат" (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" (орендар) укладено Договір оренди частини нежитлової будівлі.

Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє протягом 10 (десяти) років і закінчується о 23:59 год. останнього дня строку оренди. Строк оренди починається з моменту передачі об`єкту оренди, що засвідчується підписанням сторонами акту приймання-передачі об`єкта оренди (п. 2.1. Договору).

Односторонній правочин - Повідомлення про розірвання Договору оренди №РЗ-05/23 від 25.05.2023р., який було скеровано Товариством з обмеженою відповідальністю Юридична компанія "Сенат" орендарю визнано судом недійсним.

Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 Господарського кодексу України, договір оренди припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу (приватизації) об`єкта оренди; ліквідації суб`єкта господарювання - орендаря; загибелі (знищення) об`єкта оренди.

Згідно до ч. 4 ст. 284 Господарського кодексу України, строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відповідно до положень ст. 785 Цивільного Кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Приймаючи до уваги, що наразі Договір оренди є діючим та односторонній правочин Товариства з обмеженою відповідальністю Юридична компанія "Сенат" визнано судом недійсним, відсутні підстави для визнання припиненим з 09.06.2023р. права оренди Товариства з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" на частину нежитлової будівлі торгово-офісного центру "Марсель", загальною площею 2733,9 кв.м, яка розташована за адресою: м.Одеса, вул. Ніжинська, 79, за Договором оренди частини нежитлової будівлі від 24.01.2020, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Синицею Т.В. та зареєстровано в реєстрі за № 274, та, відповідно зобов`язання зі звільнення об`єкту оренди, у зв`язку з чим у задоволенні зустрічного позову судом відмовляється.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у розмірі 5368,00 грн. покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат".

Щодо позовних вимог про визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" права володіння та користування частиною нежитлової будівлі торгово-офісного центру «Марсель» площею 1549,7 кв.м, яка розташована за адресою: місто Одеса, вул. Ніжинська, 79, згідно умов Договору оренди частини нежитлової будівлі від 24.01.2020, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол", що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Синицею Т.В. та зареєстровано в реєстрі за № 274, з урахуванням змін та доповнень до нього, суд зазначає таке.

Згідно зі статтею 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частин першої, другої статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно із частинами першою, другою статті 20 ГК України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом. Відповідно до частин першої, другої статті 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. З наведених норм права вбачається, що держава забезпечує захист порушених або оспорюваних прав суб`єктів господарювання. Такі права захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Отже, розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 2) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 3) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право позивача підлягає захисту обраним ним способом.

Натомість, відповідно до норм статей 16 ЦК України та 20 ГК України, права та законні інтереси захищаються, у тому числі, шляхом визнання наявності або відсутності прав. За висновками Верховного Суду України, сформульованими в постанові від 21 листопада 2012 року у справі № 6- 134цс12, згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність. Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 19.01.2021 року по справі № 916/1415/19 погодилася з такими висновками і вважає, що визнання права як у позитивному значенні (визнання існуючого права), так і в негативному значенні (визнання відсутності права і кореспондуючого йому обов`язку) є способом захисту інтересу позивача у правовій визначеності.

З урахуванням встановлених обставин стосовно того, що Договір оренди частини нежитлової будівлі від 24.01.2020р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю Юридична компанія "Сенат" (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" (орендар), є діючим, суд приходить до висновку, що у Товариства з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол", як орендаря, наявне право володіння та користування відповідним об`єктом оренди площею 1549,7 кв.м, з урахуванням Додаткового договору 10 від 07.06.2021р. до Договору, отже, позовні вимоги про визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" права володіння та користування частиною нежитлової будівлі торгово-офісного центру «Марсель» площею 1549,7 кв.м, яка розташована за адресою: місто Одеса, вул. Ніжинська, 79, згідно умов Договору оренди частини нежитлової будівлі від 24.01.2020, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол", що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Синицею Т.В. та зареєстровано в реєстрі за № 274, задовольняються судом.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у розмірі 2684,00 грн. покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат".

Керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Первісну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат" про визнання правочину недійсним - задовольнити.

2.Визнати недійсним односторонній правочин, вчинений Товариством з обмеженою відповідальністю Юридична компанія "Сенат", оформлений Повідомленням про розірвання Договору оренди у зв`язку із настанням форс-мажорних обставин та порушенням зобов`язань щодо вчасної сплати орендної плати №P3-05/23 від 25.05.2023р., про розірвання Договору оренди частини нежитлової будівлі від 24.01.2020, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол", що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Синицею Т.В. та зареєстровано в реєстрі за № 274.

3.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат" (Ідентифікаційний код юридичної особи 33016720, місцезнаходження: Україна, 65082, Одеська обл., місто Одеса, Сабанєєв міст, будинок 3) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" (Ідентифікаційний код юридичної особи 39886975, місцезнаходження: Україна, 02152, місто Київ, проспект Тичини, будинок 20) витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп.

4.У задоволенні зустрічної позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" про визнання припиненим права оренди та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

5.Витрати по сплаті судового збору у розмірі 5368,00 грн. покладаються на зустрічного позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат".

6.Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат" про визнання права володіння та користування нерухомим майном - задовольнити.

7.Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" право володіння та користування частиною нежитлової будівлі торгово-офісного центру "Марсель" площею 1549,7 кв.м, яка розташована за адресою: місто Одеса, вул. Ніжинська, 79, згідно умов Договору оренди частини нежитлової будівлі від 24.01.2020, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол", що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Синицею Т.В. та зареєстровано в реєстрі за № 274, з урахуванням змін та доповнень до нього.

8.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сенат" (Ідентифікаційний код юридичної особи 33016720, місцезнаходження: Україна, 65082, Одеська обл., місто Одеса, Сабанєєв міст, будинок 3) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рент Контрол" (Ідентифікаційний код юридичної особи 39886975, місцезнаходження: Україна, 02152, місто Київ, проспект Тичини, будинок 20) витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп.

Повний текст рішення складено 04 березня 2024 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д`яченко