ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
28 лютого 2024 року Справа № 918/1156/23
Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Василишин А.Р. , суддя Маціщук А.В.
секретар судового засідання Першко А.А.
представники сторін в судове засідання не з`явилися
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву фізичної особи-підприємця Немеш Олени Федорівни про ухвалення додаткового рішення при розгляді апеляційних скарг Приватного акціонерного товариства "Київстар" на рішення Господарського суду Рівненської області від 06 грудня 2023 року у справі №918/1156/23 та на додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 20 грудня 2023 року у справі №918/1156/23
за позовом Приватного акціонерного товариства "Київстар"
до фізичної особи - підприємця Немеш Олени Федорівни
про визнання договору продовженим
Постановами Північно-західного апеляційного господарського суду від 07 лютого 2024 року у справі №918/1156/23 апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства "Київстар" на рішення Господарського суду Рівненської області від 06 грудня 2023 року у справі №918/1156/23 та на додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 20 грудня 2023 року у справі №918/1156/23 залишено без задоволення.

Рішення Господарського суду Рівненської області від 06 грудня 2023 року у справі №918/1156/23 та додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 20 грудня 2023 року у справі №918/1156/23 залишено без змін.

12 лютого 2024 року від фізичної особи-підприємця Немеш О.Ф. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13 лютого 2024 року у справі №918/1156/23 розгляд заяви фізичної особи-підприємця Немеш О.Ф. про ухвалення додаткового рішення призначено до розгляду на "28" лютого 2024 р. об 11:00 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001 м. Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань №2. Запропоновано позивачу у справі направити до Північно-західного апеляційного господарського суду письмові пояснення з приводу поданої заяви про ухвалення додаткового рішення, та докази надсилання копії таких заперечень заявнику.

14 лютого 2024 року через "Електронний суд" від представника фізичної особи-підприємця Немель О.Ф. - адвоката Грабовського В.А. надійшла заява про розгляд справи без участі.

14 лютого 2024 року через "Електронний суд" до Північно-західного апеляційного господарського суду від представника Приватного акціонерного товариства "Київстар" - адвоката Шумського Назара Мироновича надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 15 лютого 2024 року у справі №918/1156/23 вказане клопотання задоволено.

27 лютого 2024 року від ПрАТ "Київстар" надійшло клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу. Також заявником подано заяву про розгляд справи без участі представника сторони.

Згідно частини 4 статті 244 ГПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Розглянувши заяву фізичної особи-підприємця Немеш О.Ф. про ухвалення додаткового рішення, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.

Статтею 15 Господарського процесуального кодексу України регламентовано, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частинами 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

З урахуванням вищезазначених вимог закону, при визначені розміру правничої допомоги суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20 травня 2019 року у справі №916/2102/17, від 25 червня 2019 року у справі №909/371/18, у постановах від 05 червня 2019 року у справі №922/928/18, від 30 липня 2019 року у справі №911/739/15 та від 01 серпня 2019 року у справі №915/237/18, від 24 листопада 2021 року у справі №914/1945/19, від 23 листопада 2021 року у справі №873/126/21).

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Вказаний правовий висновок наведений у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19.

Також Об`єднана палата зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу витрат повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічні висновки наведені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01 серпня 2019 року у справі №915/237/18, від 24 жовтня 2019 року у справі №905/1795/18, від 17 вересня 2020 року у справі №904/3583/19.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі №905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відповідно до частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (частина 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до частини 3 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, наведеними у додатковій постанові від 16 червня 2022 року у справі №873/244/21, втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам, в іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору.

Як вбачається з матеріалів справи, в поданому 11 січня 2024 року ФОП Немеш О.Ф. відзиві на апеляційну скаргу містилася заява про те, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які відповідач очікує понести у зв`язку із розглядом справи, будуть складатися із суми витрат на правову допомогу, орієнтовним розміром 10 000 гривень. Докази понесення витрат на правову допомогу будуть подані суду протягом 5 днів з моменту ухвалення судового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги у справі №918/1156/23.

Заява ФОП Немеш О.Ф. про ухвалення додаткового рішення надійшла до суду 12 лютого 2024 року (сформована в системі "Електронний суд" 10 лютого 2024 року), відтак, заявником дотримані строки на подання доказів, визначені частиною 8 статті 129 ГПК України.

Як зазначалося вище, ФОП Немеш О.Ф. просить стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн.

Так, у матеріалах справи знаходиться копія Договору про надання адвокатських послуг (правничої допомоги) від 11 травня 2023 року, копія предметного завдання №09-01-2024 до Договору про надання адвокатських послуг (правничої допомоги) від 11 травня 2023 року, копія акту здачі-приймання наданих послуг до Договору про надання адвокатських послуг (правничої допомоги) від 11 травня 2023 року, складеного 09 лютого 2024 року, копію рахунку №09-02/2024 від 09 лютого 2024 року виданого АБ "Віталія Грабовського", копія витягу з ЄДР відносно Адвокатського бюро "Віталія Грабовського", копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, виданого на ім`я Грабовського Віталія Анатолійовича, копія ордера про надання правничої (правової) допомоги від 10 січня 2024 року.

Відповідно до пунктів 1.1 1.3 Договору про надання адвокатських послуг (правничої допомоги) від 11 травня 2023 року, клієнт доручає, а бюро приймає на себе зобов`язання надавати адвокатські послуги (правничу допомогу) в обсязі і на умовах, визначених даним договором та предметними завданнями, кожне з яких являється невід`ємною частиною даного договору з моменту його підписання сторонами. Клієнт зобов`язується прийняти надані послуги, а також своєчасно їх оплатити в порядку, в строки та в розмірі, передбачені в договорі та відповідному предметному завданні. Сторони вправі укласти предметне завдання (додаток до договору, який стає його невід`ємною частиною), в якому визначити найменування послуг, їх обсяг, вартість та порядок їх оплати.

Адвокатські послуги (правнича допомога) за цим договором вважається наданими з моменту підписання уповноваженими представниками сторін Акта здачі приймання наданих послуг (пункт 2.2. Договору).

Згідно пунктів 4.1 - 4.4 Договору про надання адвокатських послуг (правничої допомоги) від 11 травня 2023 року, за надавання адвокатських послуг (правничої допомоги), визначених у цьому договорі та в кожному предметному завданні клієнт сплачує бюро винагороду та гонорар адвоката. Винагорода бюро згідно з цим договором розраховується відповідно до погодинних ставок бюро, якщо інше не було погоджено сторонами в предметному завданні. Погодинні ставки бюро визначаються у предметному завданні, яке є невід`ємною частиною даного договору. Клієнт оплачує послуги, передбачені цим договором, в національній валюті України гривні протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня виставлення рахунку бюро.

Договір вважається укладеним з дня його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (пункт 8.1. Договору про надання адвокатських послуг (правничої допомоги) від 11 травня 2023 року).

Відповідно до пунктів 1.1 1.3 Предметного завдання №09-01-2024 від 09 січня 2024 року бюро зобов`язується надати клієнту адвокатські послуги (правничу допомогу) під час підготовки, подачі до Північно-західного апеляційного господарського суду відзиву на апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Київстар" на рішення Господарського суду Рівненської області від 06 грудня 2023 року у справі №918/1156/23. Адвокатські послуги (правнича допомога) за даним предметним завданням включають: аналіз документів наданих клієнтом, та розробку правової позиції; підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань та ін. документів; підготовка та подання необхідних адвокатських запитів; здійснення представництва інтересів клієнта у судових засідання у Північно-західному апеляційному господарському суді під час розгляду справи, зазначеної в п.1.1. даного предметного завдання; у разі необхідності надання замовнику усних консультацій та вчинення інших дій необхідних для виконання умов цього договору. За надання адвокатських послуг (правничої допомоги), визначених у п. 1.1., 1.2., 1.2.1 1.2.5. цього предметного завдання клієнт сплачує бюро винагороду та гонорар адвоката, протягом 5 днів з моменту підписання акту здачі приймання наданих послуг.

Винагорода бюро згідно з цим договором встановлюється в розмірі 10 000,00 гривень за представництво інтересів клієнта під час розгляду у Північно-західному апеляційному господарському суді справи, визначеної пунктом 1.1 цього предметного завдання (пункт 2 Предметного завдання №09-01-2024 від 09 січня 2024 року).

Згідно пункту 3 Предметного завдання №09-01-2024 від 09 січня 2024 року, надання адвокатських послуг (правничої допомоги) за даним предметним завданням від імен бюро буде здійснювати керуючий бюро адвокат Грабовський Віталій Анатолійович.

Адвокатським бюро "Віталія Грабовського" на підставі Договору про надання адвокатських послуг (правничої допомоги) від 11 травня 2023 року та предметного завдання №09-01-2024 від 09 січня 2024 року виставлено ФОП Немеш О.Ф. рахунок за надані послуги №09-02/2024 від 09 лютого 2024 року на суму 10 000,00 грн, в якому зазначено термін оплати 16 лютого 2024 року.

Відповідно до акта здачі приймання наданих послуг від 09 лютого 2024 року до Договору про надання адвокатських послуг (правничої допомоги) від 11 травня 2023 року, зокрема пункту 1 якого, бюро виконані та належним чином оформлені, а клієнтом прийняті юридичні роботи та послуги, обумовлені п. 1.1., п. 1.2., 1.2.1. - 1.2.5. Предметного завдання №09-01-2024 до Договору про надання адвокатських послуг (правничої допомоги) від 11 травня 2023 року, а саме: підготовка, подача до Північно-західного апеляційного господарського суду відзиву на апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Київстар" на рішення Господарського суду Рівненської області від 06 грудня 2023 року у справі №918/1156/23, участь в судових засіданнях під час розгляду вказаної справи Північно-західним апеляційним господарським судом.

У пункті 1.1. Акта здачі приймання наданих послуг від 09 лютого 2024 року зазначено характеристики справи та пунктом 1.2 описано детальний перелік виконаних робіт.

Сторони погодили, що вартість вищевказаних адвокатських робіт та послуг становить 10000,00 грн без ПДВ. Претензій та зауважень клієнт до наданих бюро адвокатських послуг не має (пункти 2 та 3 Акту здачі приймання наданих послуг від 09 лютого 2024 року).

У клопотанні про зменшення витрат на оплату правничої допомоги ПрАТ "Київстар" зазначає, що у відповідності до мотивувальної частини ухвали про відкриття провадження у справі

№ 918/1156/23 від 16 листопада 2023 року, суд дійшов висновку, що з урахуванням обраного позивачем способу захисту, кількості сторін, обсягу та характеру доказів, суд вирішив здійснювати судочинство у даній справі за правилами Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження. Таким чином, у розумінні частини 3 статті 12 ГПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. З цього слід зробити висновок, що справа № 918/1156/23 віднесена до категорії нескладних справ, що в свою чергу не потребувала залучення значного ресурсу, високої кваліфікації, а тому витрати на професійну правничу допомогу мають нести характер співмірності.

На переконання ПрАТ "Київстар" при розгляді справи у суді апеляційної інстанції №918/1156/23 проведено лише одне судове засідання, яке мало місце - 07 лютого 2024 року, на якому були присутні представники сторін. Відтак, розгляд апеляційної скарги у Північно-Західному апеляційному господарському суді не потребував залучення значного часового ресурсу у представника Відповідача, що у свою чергу свідчить про завищення вартості послуг з надання правової допомоги. Крім того, представником Відповідача підготовлено одну заяву по суті спору відзив на апеляційну скаргу.

ПрАТ "Київстар" звертає увагу суду, що при зверненні до суду з заявою про постановлення додаткового рішення, представником відповідача не надано доказів, що особа, яка звертається із відповідною заявою дійсно понесла такі витрати.

Враховуючи викладене, представник ПрАТ "Київстар" просить зменшити суму судових витрат до 2000 грн.

ПрАТ "Київстар" у клопотанні про зменшення витрат на правничу допомогу зазначає, що у відповідності до мотивувальної частини ухвали про відкриття провадження у справі № 918/1156/23 від 16 листопада 2023 року, суд дійшов висновку, що з урахуванням обраного позивачем способу захисту, кількості сторін, обсягу та характеру доказів, суд вирішив здійснювати судочинство у даній справі за правилами Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження. Таким чином, у розумінні частини 3 статті 12 ГПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. З цього слід зробити висновок, що справа № 918/1156/23 віднесена до категорії нескладних справ, що в свою чергу не потребувала залучення значного ресурсу, високої кваліфікації, а тому витрати на професійну правничу допомогу мають нести характер співмірності. У справі № 918/1156/23 проведено лише одне судове засідання, яке мало місце - 07 лютого 2024 року, на якому були присутні представники сторін. Крім того, представником Відповідача підготовлено одну заяву по суті спору відзив на апеляційну скаргу.

Водночас, на переконання колегії суддів витрати, які відображені в акті здачі приймання наданих послуг від 09 лютого 2024 року є неминучими та відповідають критерію розумності та реальності у встановлених судом обставинах щодо надання правової допомоги адвокатом у цій справі.

Суд вважає, що час, витрачений на підготовку відзиву на апеляційну скаргу та на участь у судовому засідання, повною мірою відповідає обсягу наданих адвокатом послуг та є відповідним, ураховуючи, зокрема, складність справи та фактичні обставини, на яких вона ґрунтується.

Процесуальним законом від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, а достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, навіть без обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16 травня 2019 року у справі №823/2638/18 та від 09 липня 2019 року у справі №923/726/18.

Адвокатське бюро та клієнт (замовник, позивач), керуючись принципом вільного волевиявлення щодо укладення договору про надання правової допомоги, погодили між собою відповідно до пункту 2 Предметного завдання №09-01-2024 від 09 січня 2024 року розмір та вартість такої допомоги у сумі 10000 грн.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Колегія суддів звертає увагу ПрАТ "Київстар", що при погодженому між адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) та клієнтом фіксованому розмірі гонорару останній обчислюється без прив`язки до витрат часу адвоката на надання кожної окремої послуги, що виключає необхідність відображення інформації про понесені адвокатом витрати часу по кожному з видів робіт (наданих послуг) в детальному описі робіт (наданих послуг) чи іншому документі, що містить такий детальний опис. Фіксований розмір гонорару не залежить від витраченого адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) часу на надання правничої допомоги клієнту.

Із Акта приймання-передачі наданих послуг від 09 лютого 2024 року до Договору вбачається, що між відповідачем та його адвокатом узгоджено фіксований розмір гонорару, що становить 10000 грн 00 коп., а тому дана сума не потребує надання детального опису робіт.

Подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

Частина 3 статті 126 ГПК України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним.

Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис".

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21.

Таким чином, безпідставні є доводи ПрАТ "Київстар" щодо витраченого адвокатом ФОП Немеш О.Ф. часу на надання правничої допомоги.

Колегія суддів не бере до уваги посилання ПрАТ "Київстар" на відсутність доказів оплати відповідачем послуг адвоката, оскільки за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 ГПК розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом за умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 ГПК) (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19).

Взявши до уваги наведені обставини, а також правову позицію сторін у справі, предмет позову, обсяг доказів, які підлягали дослідженню у справі, судова колегія вважає, що заявлена відповідачем сума судових витрат є співмірною із складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторін.

Колегія суддів не вбачає підстав для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу надану відповідачу у суді апеляційної інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що витрати на професійну правничу допомогу ФОП Немеш О.Ф. є обгрунтованими.

Враховуючи викладене, наявні підстави для задоволення заяви фізичної особи-підприємця Немеш Олени Федорівни про ухвалення додаткового рішення у справі №918/1156/23 та стягнення з ПрАТ "Київстар" 10000 грн. витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву фізичної особи-підприємця Немеш Олени Федорівни про ухвалення додаткового рішення у справі №918/1156/23 задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Київстар" (03113, м. Київ, вул. Дегтярівська, 53, ) на користь фізичної особи - підприємця Немеш Олени Федорівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 10000,00 грн (десять тисяч гривень 00 копійок) витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.

Доручити Господарському суду Рівненської області видати наказ на виконання цієї додаткової постанови.

Справу №918/1156/23 повернути до Господарського суду Рівненської області.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту в порядку, передбаченому главою 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "06" березня 2024 р.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Маціщук А.В.