ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"11" березня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/1195/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Сулімовської М.Б., розглянувши подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮА-ФАРМ" (, 04086, м. Київ, вул. Бакинська, буд.37 кв.59)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОРТАВИК МЕД-ФАРМ" (, 65051, м. Одеса, вул. Бугаївська, буд.21 офіс 402)

про стягнення 42296,48 грн.

в с т а н о в и в:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮА-ФАРМ" звернувся до Господарського суду Одеської області із позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОРТАВИК МЕД-ФАРМ" про стягнення 42296,48 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами Договору купівлі-продажу №03-09/21П від 19.09.2021 в частині оплати поставленого товару.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.04.2023 відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, запропоновано сторонам надати заяви по суті справи.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 12.06.2023 позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОРТАВИК МЕД-ФАРМ" (, 65051, м. Одеса, вул. Бугаївська, буд.21 офіс 402) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮА-ФАРМ" (, 04086, м. Київ, вул. Бакинська, буд.37 кв.59) - 24817 грн. 50 коп. основного боргу, 10572 грн. 19 коп. пені, 732 грн. 18 коп. 3% річних, 5420 грн. 00 коп. інфляції та 2636 грн. 11 коп. судового збору.

12.07.2023 на виконання рішення суду видано відповідний наказ.

11.03.2024 до суду звернувся приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Матвійчук Н.Є. із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника без вилучення паспортного документа.

Обґрунтовуючи подання заявник зазначає, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Н.Є. знаходиться виконавче провадження №72358774 з виконання наказу №916/1195/23, виданого 12.07.2023 Господарським судом Одеської області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОРТАВИК МЕД-ФАРМ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮА-ФАРМ" - 24817 грн. 50 коп. основного боргу, 10572 грн. 19 коп. пені, 732 грн. 18 коп. 3% річних, 5420 грн. 00 коп. інфляції та 2636 грн. 11 коп. судового збору.

25.07.2024 приватним виконавцем відкрито виконавче провадження №72358774.

Виконавче провадження №72358774 станом на теперішній час не закінчено, рішення у справі не виконане, стягнень з боржника не було.

25.07.2023 винесено постанову про арешт коштів та направлено до АТ "УКРСИББАНК", АТ "КРЕДОБАНК", ПАТ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК "УКРГАЗБАНК", АТ "Банк Альянс", АТ "Райффайзен Банк", АТ "Ощадбанк", АТ "ОТП БАНК", АКБ "Приватбанк", АТ "ПроКредит Банк", АТ "СЕНС БАНК", АТ "АГРОПРОСПЕРІС БАНК", АТ "ОКСІ банк", ПАТ "Південний", АТ "БАНК АВАНГАРД", АТ "Ідея Банк", АТ "Акціонерно-комерційний банк "Львів", АТ "ІНГ Банк Україна", АТ "АЛЬТБАНК", АТ "Універсал Банк", ПАТ "Банк Восток", ПАТ "Індустріалбанк", АТ "ТАСкомбанк".

У вищезазначених банках відсутні кошти на рахунках боржника.

27.07.2024 винесено постанову про арешт коштів та направлено до АБ "Кліринговий дім".

Відповідно до листа АБ "Кліринговий дім" від 01.08.2023, арешт на рахунки боржника накладено, кошти на рахунках відсутні.

25.07.2021 винесено постанову про арешт рухомого і нерухомого майна боржника.

Відповідно до інформації Державної фіскальної служби України, інформація щодо джерел отримання доходів в ДРФО відсутня, боржник за вказаним у запиті податковим номером або серією та номером паспорта на обліку в органах ДФС не перебуває.

Відповідно до інформації МВС, за боржником не зареєстровано транспортних засобів.

Відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, за боржникиком не зареєстровані об`єкти нерухомості.

25.07.2023 за адресою боржника приватним виконавцем надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження та виклик керівнику боржника з`явитись до виконавця 29.08.2023 о 10:00 за адресою: 65058, Одеська обл., м. Одеса, вул. Маршала Говорова, 7, офіс 6-2 щодо сплати боргу за вищевказаним виконавчим документом або надання підтверджуючих документів про сплату. Поштове відправлення повернуто відправнику у зв`язку з відсутністю адресата за зазначеною адресою.

29.08.2023 на виклик приватного виконавця керівник боржника не з`явився, пояснення за фактом невиконання вимог виконавчого документа не надав, достовірних відомостей про доходи та майно не надав, про причини неявки не повідомив.

Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, керівником боржника є громадянин України Лапін Максим Володимирович, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

25.07.2023 за адресою реєстрації керівника боржника ( АДРЕСА_1 ) приватним виконавцем надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження та виклик керівнику боржника з`явитись до виконавця 29.08.2023 о 10:00 за адресою: 65058, Одеська обл., м. Одеса, вул. Маршала Говорова, 7, офіс 6-2 щодо сплати боргу за вищевказаним виконавчим документом або надання підтверджуючих документів про сплату. Поштове відправлення повернуто відправнику у зв`язку з відсутньою адресою.

29.08.2023 на виклик приватного виконавця керівник боржника не з`явився, пояснення за фактом невиконання вимог виконавчого документа не надав, достовірних відомостей про доходи та майно не надав, про причини неявки не повідомив.

25.07.2023 за адресою боржника приватним виконавцем надіслано вимогу бути присутнім та надати доступ приватному виконавцю до приміщення за адресою: Одеська обл., м. Одеса, вул. Бугаївська, будинок 21, офіс 402 для проведення опису та арешту майна боржника, який відбудеться 08.09.2023 з 10.00 до 17.00 год. Поштове відправлення повернуто відправнику у зв`язку з відсутністю адресата за зазначеною адресою.

08.09.2023 приватним виконавцем зроблено вихід за зазначеною адресою. Двері офісу на вимогу приватного виконавця ніхто не відчинив, доступу до офісного приміщення боржником не надано.

Будівля по вул. Бугаївська, 21 належить ПАТ "ОДЕСЬКИЙ ЗАВОД РАДІАЛЬНО-СВЕРДЛИЛЬНИХ ВЕРСТАТІВ".

25.07.2023 за адресою ПАТ "ОДЕСЬКИЙ ЗАВОД РАДІАЛЬНО-СВЕРДЛИЛЬНИХ ВЕРСТАТІВ" надіслано вимогу повідомити період дії договору оренди офісного приміщення по вул. Бугаївській, 21, офіс 402 з боржником ТОВ "ПОРТАВИК МЕД-ФАРМ" та надати копію договору оренди, копії уставних документів, копії наявних документів на керівника боржника ОСОБА_1 . Повідомити чи знаходиться боржник ТОВ "ПОРТАВИК МЕД-ФАРМ" за зазначеною адресою по теперішній час.

Відповіді на вимогу не надано.

З дати відкриття виконавчого провадження та станом на день звернення до суду з даним поданням, з боржника на користь стягувача стягнень не було, жодних дій для реального, фактичного та в повному обсязі виконання керівник боржника не вчинив, з жодними заявами, клопотаннями до приватного виконавця не звертався, про зміну адреси не повідомляв.

За таких обставин, з метою повного, своєчасного виконання рішення суду, приватний виконавець Матвійчук Н.Є. просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон керівника боржника - громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 до погашення заборгованості за наказом №916/1195/23, виданим 12.07.2023 Господарським судом Одеської області про стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОРТАВИК МЕД-ФАРМ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮА-ФАРМ".

Відповідно до ст. 338 Господарського процесуального кодексу України, процесуальні питання, пов`язані із виконанням судових рішень, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Згідно зі ст.337 Господарського процесуального кодексу України, тимчасове обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як виключний захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Дослідивши подані матеріали та наявні у справі докази, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Вказані положення кореспондуються з частиною 2 статті 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів".

Згідно частин 1 і 2 ст.18 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

За приписами ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За умовами статті 2 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно ч.1 ст.5 Закону, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Статтею 10 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 5 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що боржник зобов`язаний: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронні гаманці в емітентах електронних грошей, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Пунктом 19 ч.3 ст.18 Закону встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Як роз`яснив Верховний Суд України у листі від 01.02.2013 "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України", поняття "ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

При цьому Верховний Cуд України наголосив, що ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим, з метою всебічного і повного з`ясування усіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Теоретично невиконання зобов`язання може бути зумовлено об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Проте лише самостійне невиконання боржником зобов`язання протягом строку, вказаного державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно із ч. 4 ст. 11 ГПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі "Гочев проти Болгарії" від 26.11.2009 Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування).

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст.313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Суд зауважує, що обмеження у праві виїзду за межі України є виключним заходом забезпечення виконання судового рішення.

За своєю суттю обмеження у праві виїзду за межі України є тим заходом, який застосовується судом по відношенню до фізичної особи - боржника у випадку вжиття виконавцем всіх можливих та залежних від нього заходів, спрямованих на виконання рішення суду, у разі, якщо вони залишились безрезультатними.

При цьому суд відзначає, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Відповідно до ч. 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За загальним правилом доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

При цьому господарський суд констатує, що з наданих державним виконавцем документів вбачається відсутність у боржника будь-якого майна, в тому числі, грошових коштів.

Таким чином, підстави вважати, що боржник свідомо ухиляється від виконання зобов`язання, тобто має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин, на переконання господарського суду, відсутні.

Отже, приватним виконавцем у поданні не наведено обставин саме для застосування виключного заходу забезпечення виконання судового наказу.

При цьому, приватним виконавцем не вичерпано можливостей застосування до боржника заходів примусового приводу в порядку, передбаченому абз. 2 п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження".

Також, приватним виконавцем не подано суду доказів притягнення боржника до відповідальності за невиконання законних вимог виконавця або неявку без поважних причин за викликом виконавця, згідно норм ст. 76 Закону України "Про виконавче провадження".

Приватним виконавцем не надано доказів на підтвердження того, що керівник боржника здійснює виїзди за кордон, а у поданні не зазначено, яким чином обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника реально забезпечить виконання рішення суду, адже застосування судом норми щодо обмеження фізичної особи у перетині кордону України не є за своєю правовою природою видом санкції покарання за невиконання боржником рішення, а має на меті саме забезпечення виконання цього рішення суду.

На підставі викладеного, враховуючи фактичні обставини, встановлені під час розгляду подання приватного виконавця, суд вважає, що приватним виконавцем не надано суду належних та допустимих доказів вчинення керівником боржника свідомих діянь, спрямованих на ухилення від виконання судового рішення у справі №916/1195/23.

В свою чергу, задоволення подання із підстав, викладених приватним виконавцем, може призвести до безпідставного обмеження права фізичної особи на свободу пересування, яке передбачено Конституцією України.

Враховуючи наведені норми права та встановлені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_1 такого виключного заходу виконання судового рішення як тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без наявності всіх обов`язкових умов для вжиття таких заходів, а тому суд відмовляє у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Н.Є. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника.

Керуючись ст. ст. 234, 235, 337 Господарського процесуального кодексу України, суд,

у х в а л и в:

1. У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Н.Є. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон керівника боржника громадянина України ОСОБА_1 до погашення заборгованості за рішенням Господарського суду Одеської області у справі №916/1195/23 - відмовити.

2. Ухвалу направити учасникам провадження, приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Матвійчук Н.Є.

Суддя Сулімовська Марина Богданівна

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст.ст.254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 11.03.2024.