УХВАЛА

м. Київ

11.03.2024Справа № 910/2821/24

Суддя Н.Плотницька, розглянувши

позовну заяву Акціонерного товариства "Київметробуд" (03065, місто Київ, вулиця Світлогірська, будинок 2/25,)

до Комунального підприємства "Київський метрополітен" (03056, місто Київ, проспект Перемоги, будинок 35)

про визнання зобов`язання припиненим

СТАНОВИВ:

07.03.2024 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Київметробуд" до Комунального підприємства "Київський метрополітен", відповідно до якої просить вважати фактично виконані Акціонерним товариством "Київметробуд" підготовчі, будівельні та спецмонтажні роботи відповідно до договору від 20.11.2018 № 744-ДБМ-18 проектною вартістю 2 543 863 115 грн 08 коп. відповідно до переліку робіт, зазначеному в додатках 1-7 до висновку ТОВ "Експертно-криміналістичний центр судових експертиз" від 14.11.2023 № 1626/11-2023 переданими Комунальному підприємству "Київський метрополітен" і вказане зобов`язання припиненим.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивач не отримував від відповідача мотивованої відмови від прийняття робіт, відповідачем, направлені позивачем, акти та довідки не були підписані і позивачу не повернуті, тому відповідач вважає, що виконані роботи йому не були передані.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з тим, що заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

За змістом частини третьої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно із статтею 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

У частині першій статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 20 Господарського кодексу України та статтею 16 Цивільного кодексу України визначені способи захисту прав і законних інтересів суб`єктів господарювання.

Відповідно до частини другої статті 20 Господарського кодексу України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини перша і друга статті 5 Господарського процесуального кодексу України).

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц.

Отже, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, а таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. суд відзначає, що предметом позову не може бути встановлення обставин.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту, суд дійшов висновку, що заявлений у справі позов фактично містить у собі вимогу про встановлення судом факту, що має юридичне значення (встановлення факту відсутності в підрядника обов`язку передати фактично виконані роботи відповідно до договору від 20.11.2018 №744-ДБМ-18 на суму 2 543 863 115 грн 08 коп.) та не стосується захисту права цивільного.

При цьому вимога про встановлення певних фактів не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді, оскільки до повноважень останнього не належить встановлення фактів, що мають юридичне значення. Господарські суди порушують провадження у справах за позовами, в основі яких правова вимога - спір про право, що виникає з матеріальних правовідносин.

Відповідний правовий висновок наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16.

Захист майнового чи немайнового права, чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов`язання утриматись від їх вчинення.

Звертаючись до суду з вимогою про визнання неправомірними дій щодо нарахування додаткової плати за скид стічних вод, позивач прагне досягти правової визначеності, тобто прагне підтвердження виконання позивачем обов`язку з передачі виконаних робіт (направлення актів приймання виконаних будівельних робіт та довідок про вapтість виконаних будівельних робiт та витрат). Заявлена позивачем у цій справі вимога не може самостійно розглядатися в окремій справі. Встановлення таких обставин, як передання/не передання позивачем робіт та прийняття їх відповідачем, може бути предметом доказування при вирішенні та розгляді спору про право, зокрема: про стягнення заборгованості за виконані роботи чи повернення невикористаної/непідтвердженої суми попередньої оплати, тощо.

Крім того, як зазначає сам позивач у позову фактичні обставини щодо передачі виконаних робіт за договором від 20.11.2018 №744-ДБМ-18 вже встановлювались судом в іншій справі №910/19557/21, судами встановлено зокрема факт передання відповідачем актів виконаних робіт та виконавчої документації за спірним договором у 2021 році та факт непідписання наданих актів замовником.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства. Наведена норма права підлягає застосуванню, якщо позов подано внаслідок помилкового уявлення особи про її право на звернення до господарського суду у випадках, коли предмет спору чи суб`єктний склад його учасників не охоплюється юрисдикцією господарських судів, або коли право чи інтерес не підлягають судовому захисту.

За таких обставин, суд вважає, що позовна заява Акціонерного товариства "Київметробуд" до Комунального підприємства "Київський метрополітен", відповідно до якої просить вважати фактично виконані Акціонерним товариством "Київметробуд" підготовчі, будівельні та спецмонтажні роботи відповідно до договору від 20.11.2018 № 744-ДБМ-18 проектною вартістю 2 543 863 115 грн 08 коп. відповідно до переліку робіт, зазначеному в додатках 1-7 до висновку ТОВ "Експертно-криміналістичний центр судових експертиз" від 14.11.2023 № 1626/11-2023 переданими Комунальному підприємству "Київський метрополітен" і вказане зобов`язання припиненим, не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, що є підставою для відмови у відкритті провадження у справі

Виходячи з вищевикладеного та керуючись статтями 175, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Акціонерного товариства "Київметробуд" до Комунального підприємства "Київський метрополітен" про визнання зобов`язання припиненим.

2. У відповідності до частини 4 статті 175 Господарського процесуального кодексу України, повернути позовну заяву та додані до неї документи заявнику.

3. Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена.

Суддя Н.Плотницька