ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"07" березня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/102/24

Господарський суд Одеської області у складі судді С.В. Літвінова, розглянувши справу за позовом позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"; (Кловський узвіз, будинок 7, поверх 16,Київ 10,01010) до відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "ДМПЕТРОЛ" (вул. Мельницька, буд. 26/2, м. Одеса, Одеський р-н, 65005) про стягнення 232940,17 грн.;

Відповідно до ч. 13 ст. 8, ч. 2, 5 ст. 252 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Оператор газотранспортної системи України" звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДМПЕТРОЛ" 232940,17 грн. заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем договору поставки нафтопродуктів № від 17.10.2022.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 09.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №916/102/24, справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін). Запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив із урахуванням вимог ст. 166 ГПК України протягом 10 днів з дня отримання відзиву. Встановлено відповідачу строк для подання заперечень із урахуванням вимог 167 ГПК України, протягом 10 днів з дня отримання відповіді на відзив.

Відповідачу ухвала про відкриття провадження у справі була надіслана в межах строку, встановленого Господарським процесуальним кодексом України, на його юридичну адресу, яка зазначена у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як вбачається з матеріалів справи, надіслана судом відповідачу рекомендованим листом з позначкою "Судова повістка" ухвала про відкриття провадження у справі була повернута поштовою установою.

Суд зауважує, що згідно ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу вищенаведених положень законодавства, день спроби вручення поштового відправлення за адресами місцезнаходження відповідача, який зареєстрований у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу відповідної ухвали суду.

Отже, оскільки ухвала суд про відкриття провадження у справі направлена судом за належною адресою відповідача і повернута поштою, суд доходить висновку, що відповідач повідомлений про відкриття провадження у справі та прийняття позовної заяви до розгляду.

Крім того, за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідач має доступ до судових рішень та мав можливість ознайомитись з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з ч.ч.5, 7 ст. 252 ГПК України ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учассуд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило.

Водночас суд зауважує, що відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Зі змісту ст. 165 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що свої заперечення проти позову відповідач може викласти у відзиві на позовну заяву. При цьому, згідно ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористався, жодних заперечень проти позову не надав, з огляду на що суд вважає за можливе відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Згідно положень ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи суд встановив.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системі і України» (скорочена назва ТГОВ «Оператор ГТС України», далі також Позивач, Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДМПЕТРОЛ» (скорочена назва ТОВ "ДМПЕТРОЛ", далі також Відповідач, Постачальник) 17.10.2022 укладено Договір поставки нафтопродуктів № (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору Постачальник передає у власність Покупцю нафтопродукти (бензин Л-95 200 000,00 літрів, дизельне паливо 750 000,00 літрів (надалі - Товар), а Покупець приймає і сплачує їх вартість.

Кількість, асортимент, ціна та інші необхідні для поставки партії Товару дані визначаються у Заявках, що складаються Покупцем в електронному вигляді та надсилаються на умовах даного Договору на електронну адресу Постачальника, вказану у п. 4.1.2. Договору.

Якість Товару має відповідати ДСТУ, що діють на території України, і підтверджуватись паспортом (сертифікатом) якості заводу-виробника Товару (пункти 1.2., 3.1. Договору).

Ціна Товару, що поставляється, за п.6.1. Договору, узгоджується Сторонами для кожної партії Товару окремо.

Оплата Товару, відповідно до п.6.3. Договору, здійснюється Покупцем на умовах на умовах 100% попередньої оплати па підставі рахунку-фактури Постачальника протягом 3-х (трьох) банківських днів з моменту її отримання.

Відповідно до п. 3.4. Договору фактична кількість поставленого Товару відображається в перевізних документах та є підставою для здійснення остаточних розрахунків між Сторонами.

Поставка Товару, за п. 4.1. Договору, може здійснюватися в порядку і в терміни, передбачені в заявках Покупця.

Умови поставок кожної Партії Товару узгоджується Сторонами у відповідних Заявках. Належним чином оформлена Заявка па товар надсилається Покупцем електронною поштою па адресу постачальника (п.4.1.2. Договору).

За результатами поставки та приймання - передачі Товару Сторони на підставі п. 5.3. Договору підписують товарно-транспортні накладні.

Сторони на підставі п. 6.6. Договору щомісячно звіряють заборгованість по Договору шляхом підписання Актів звірки взаєморозрахунків, при цьому кожна із Сторін зобов`язана протягом 15-ти календарних днів місяця, наступного за звітнім, після отримання від іншої Сторони Акту звірки взаєморозрахунків, підписати його та надати його іншій стороні. У разі необхідності Акти звірки взаєморозрахунків складаються за вимогою Сторін.

Пунктом 7.1. Договору Сторонами погоджено власний обов`язок належним чином виконувати умови цього Договору, зокрема в частині, пов`язаній із своєчасним проведенням оплат, отриманням рахунків, за якими проводяться оплати, оформленням документів та інше.

Сторони, за п.7.1.1. Договору, несуть повну матеріальну відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов даного Договору згідно з чинним законодавством України.

Термін дії Договору визначено у п. 11.1. Договору: діє з моменту його підписання Сторонами до 31.03.2023 в частині поставок, а в частині здійснення розрахунків - до повного виконання грошових зобов`язань. Якщо жодна зі сторін у термін одного місяця до закінчення терміну дії договору не виявила бажання його розірвати, договір вважається кожен раз пролонгованим на термін 1 рік з дати його закінчення або з дати його пролонгації на тих самих умовах.

Дія договору, в силу п. 11.4. Договору, припиняється: повним виконанням Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором; за згодою Сторін; у за вимогою однієї із Сторін (Сторона, яка виступає ініціатором припинення дії Договору зобов`язана одночасно з наданням іншій стороні повідомлення про дострокове припинення дії Договору, надати Акт звірки взаєморозрахунків Сторона, яка отримала Акт звірки взаєморозрахунків, зобов`язана розглянути його протягом 5(п`яти) робочих днів, підписати його та надати його другій стороні, або в той самий строк надати Стороні усі зауваження до Акту звірки взаєморозрахунків. Усі взаєморозрахунки відносно Акту звірки викопуються протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту його підписання). Після завершення взаєморозрахунків дія договору припиняється; з інших підстав, передбачених чинним законодавством України.

Отже, позивач вважає, що за своєю правовою природою Договір є договором поставки, є чинним та обов`язковим для виконання сторонами.

Позивач вказує, що 17.11.2022 Покупцем на електронну поштову адресу (вказана у п.4.1.2. Договору) направлено заявку (вих.№ ТОВВИХ-22-12443 від 17.11.2022) на відвантаження автомобільним транспортом протягом 3 робочих днів з дати узгодження замовлення:

- дизельного пального у кількості 15 000 л за адресою Золотоніського ЛВУМГ (Вінницька обл., Гайсинський район, с. Посівні, вул. Ставкова, 20), акцизний склад № 1013496;

- дизельного пального у кількості 20 000 л за адресою Золотоніського ЛВУМГ (Тернопільська обл., Гусятинський район, с. Суходіл, вул. Шкільна, 44а), акцизний склад № 1013495;

- дизельного пального у кількості 20 000 л за адресою Золотоніського ЛВУМГ (Вінницька обл., Барський район, с. Мальчівці), акцизний склад № 1013476;

- бензину автомобільного у кількості 15 000 л за адресою Золотоніського ЛВУМГ (Вінницька обл., Барський район, с. Мальчівці), акцизний склад № 1013476;

- дизельного пального у кількості 20 000 л за адресою Кременчуцького ЛВУМГ (Полтавська обл., Кременчуцький район, с. Піщане, вул. Магістральна, 1), акцизний склад № 1013486;

дизельного пального у кількості 10 000 л за адресою Кременчуцького ЛВУМГ (Полтавська обл., Машівський район, с. Любимівка, вул. Компресорна, 1), акцизний склад № 1013499;

- дизельного пального у кількості 20 000 л за адресою Кременчуцького ЛВУМГ (Кіровоградська обл.,Олександрівський район, с. Гайове), акцизний складі № 1013501.

Позивач також, зазначає, що у відповідь Постачальником виставлено рахунок-фактуру № СФ-000006 від 17.11.2022 на загальну суму 6 061 657,00 грн, кошти за яким сплачено Покупцем у відповідності до платіжних доручень від тієї ж дати: № 89056 на суму 2 601 063,00 грн та № 89057 на суму 3 460 594,00 грн. Таким чином, названа заявка Сторонами узгоджена, у зв`язку із чим вказаний у заявці від 17.11.2022 товар мав бути доставлений Постачальником не пізніше 22.11.2022.

Листом від 21.11.2022 вих. № ТОВВИХ-22-125 96, направленим на електронну поштову адресу постачальника , внесено зміни до раніше направленої заявки шляхом зміни пункту отримання бензину автомобільного у кількості 15 000 л з адреси Золотоніського ЛВУМГ Вінницька обл., Барський район, с. Мальчівці на адресу Вінницька обл., Гайсицський район, с. Носівці, вул. Ставкова, 20.

Крім того, 21.11.2022 Покупцем на електронну поштову адресу постачальника направлено заявку (вих.№ ТОВВИХ-22-12595 від 21.11.2022) на відвантаження автомобільним транспортом дизельного пального на підставі Договору у кількості 10 000 л на адресу Кременчуцького ЛВУМГ (Полтавська обл., Машівський район, с. Любимівка, вул. Компресорна, 1), акцизний склад № 1013499.

Постачальником на зазначену заявку надіслано рахунок-фактуру № СФ-000007 від 21.11.2022 па загальну суму 533 000,00 грн, кошти за яким сплачено Покупцем у відповідності до платіжного доручення № 89642 від 21.11.2022 - у повному обсязі. Такі обопільні дії Сторін вказують на узгодження ними заявки від 21.11.2022, а тому замовлений товар мав бути доставлений Постачальником не пізніше 25.11.2022.

Позивач вказує, що Постачальник на підставі умов Договору отримав оплату за поставку нафтопродуктів на загальну суму 6 694 657,00 грн за 115 000 л зимового дизельного пального та 15 000 л бензину марки А-95.

Відповідно до складених Постачальником та підписаних уповноваженими особами Сторін товарно-транспортних (ТТН) та видаткових накладних (ВН), ТОВ «ДМПетрол» поставлено, а ТОВ «Оператор ГТС України» прийнято 103 333,00 л дизельного пального та 12 600,00 л бензину марки А-95 на загальну суму 6331 431,30 грн.

Також позивач зазначає, що зимовий дизель у кількості 12 667 л відповідно до погоджених Сторонами заявок на загальну суму 269 925,60 грн не поставлено. У подальшому Сторонами поставка нових партій Товару не узгоджувалась.

Відповідно до п. 5.2. Договору Покупець вправі відмовитися від приймання Товару, якщо такий Товар надійшов з простроченням термінів поставки. Поставлений Товарну зазначеній вище кількості прийнято Покупцем. Поставка решти Товару відповідно до заявок Покупця Постачальником не здійснена.

Крім того, позивач стверджує, що станом на 16.02.2023 сума перерахованих коштів Постачальнику, по яким не було здійснено поставку нафтопродуктів склала 269 925,55 грн, Покупцем на зазначену у Договорі електронну поштову адресу Постачальника направлено лист з електронним підписом щодо повернення коштів по договору № від 17.10.2022 (вих. від 17.02.2023 № ТОВВИХ-23-2083) у зазначеному розмірі, до якого долучено акт звірки розрахунків (електронний лист додається). Фактично Відповідачем вимога про повернення коштів частково виконана 20.07.2023 - Постачальником повернуто 50 000,00 грн. Як вбачається із призначення платежу за платіжною інструкцією від 20.07.2023, зазначені кошти перераховано на рахунок Позивача згідно листа №ТОВВИХ-23-2083 від 17.02.2023.

06.09.2023 Позивачем на адресу Відповідача цінним листом із описом вкладення направлено вимогу про повернення залишку коштів по договору № (вих. від 06.09.2023 № ТОВВИХ-23-12302), з урахуванням зазначеного платежу - у розмірі 219 925,55 грн. Названий лист АТ «УКРПОШТА» повернуто за закінченням строку зберігання.

04.10.2023 Позивачем на адресу ТОВ «ДМПетрол» направлено претензію № 2 (вих. № ТОВВИХ-23-13 963 від 04.10.2023) про сплату суми основного боргу у розмірі 219 925,55 грн, а також інфляційних втрат та 3 % річних. Лист повернуто за закінченням терміну зберігання.

Враховуючи, що відповідач своїми діями порушив права та законні інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України", позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів із позовом про стягнення з відповідача 232940,17 грн. заборгованості, з яких 219925,55грн. - основна заборгованість, 5639,11грн.- 3% річних та 7375,51грн. - інфляційні.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: припинення правовідношення.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного кодексу України).

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами ст. 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор мас право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до норм законодавства.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями ст. 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується л передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Вказана норма кореспондується з ч. 1 ст. 265 ГК України.

Так, судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системі і України» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДМПЕТРОЛ» 17.10.2022 укладено Договір поставки нафтопродуктів № .

Відповідно до п.1.1. Договору Постачальник передає у власність Покупцю нафтопродукти (бензин Л-95 200 000,00 літрів, дизельне паливо 750 000,00 літрів, а Покупець приймає і сплачує їх вартість.

Кількість, асортимент, ціна та інші необхідні для поставки партії Товару дані визначаються у Заявках, що складаються Покупцем в електронному вигляді та надсилаються на умовах даного Договору на електронну адресу Постачальника, вказану у п. 4.1.2. Договору.

Відповідно до складених Постачальником та підписаних уповноваженими особами Сторін товарно-транспортних (ТТН) та видаткових накладних (ВН), ТОВ «ДМПетрол» поставлено, а ТОВ «Оператор ГТС України» прийнято 103 333,00 л дизельного пального та 12 600,00 л бензину марки А-95 на загальну суму 6331 431,30 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, зимовий дизель у кількості 12 667 л відповідно до погоджених Сторонами заявок на загальну суму 269 925,60 грн не поставлено. У подальшому Сторонами поставка нових партій Товару не узгоджувалась.

Покупцем на зазначену у Договорі електронну поштову адресу Постачальника направлено лист з електронним підписом щодо повернення коштів по договору № від 17.10.2022 (вих. від 17.02.2023 № ТОВВИХ-23-2083) у зазначеному розмірі, до якого долучено акт звірки розрахунків.

20.07.2023 - Постачальником повернуто 50 000,00 грн. Як вбачається із призначення платежу за платіжною інструкцією від 20.07.2023, зазначені кошти перераховано на рахунок Позивача згідно листа №ТОВВИХ-23-2083 від 17.02.2023.

04.10.2023 Позивачем на адресу ТОВ «ДМПетрол» направлено претензію № 2 (вих. № ТОВВИХ-23-13 963 від 04.10.2023) про сплату суми основного боргу у розмірі 219 925,55 грн, а також інфляційних втрат та 3 % річних. Лист повернуто за закінченням терміну зберігання.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем не повернуто коштів у розмірі 219925,55грн., у зв`язку з чим позовна вимога позивача підлягає судом задоволенню повністю.

Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 5639,11грн.- 3% річних та 7375,51грн. - інфляційні витрати.

Виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) - не грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути викопані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (висновок про застосування норм права, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 910/12382/17).

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному, заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових в трат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

Відповідно до встановлених судами обставин справи, за змістом статті 625 ЦК України, яка регулює відповідальність за порушення грошового зобов`язання, стягувана позивачем з відповідача сума інфляційних втрат та 3 % річних від несплаченої .(неповернутої) суми попередньої оплати є відповідальністю сторони господарського договору за допущене нею правопорушення у сфері господарювання.

Верховним Судом неодноразово зазначалось про те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальний втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні1'компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.09.2020 по справі № 918/631/19 дійшла висновку про те, що правовідношення, в якому у зв`язку із фактичним закінченням строку поставки у відповідача (постачальника, продавця) виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до частини другої статті 693 ЦК України, є грошовим зобов`язанням, а 'тому відповідно па нього можуть нараховуватися інфляційні втрати та 3 % річних на підставі частини другої статті 625 цього Кодексу.

Додатково у названій постанові зазначено про те, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Не є таким винятком із загального правила випадок, коли покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати на підставі частини другої статті 693 ЦК України. З огляду на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія положень частини другої статі 625 ЦК України.

Враховуючи те, що Постачальником на виконання листа-вимоги Покупця від 17.02.2023 № ТОВВИХ-23-2083 20.07.2023 про повернення коштів за недопоставлений Товар сплачено на користь Покупця 50 000,00 грн, а решта сплаченої суми в розмірі 219925,55грн. не повернута, з Відповідача на користь Позивача підлягають стягненню інфляційні втрати та 3 % річних

Наданий позивачем розрахунок суми позову, на думку суду, здійснений належним чином, тому судом 5639,11грн.- 3% річних та 7375,51грн. - інфляційні витрати підлягають задоволенню у повному обсязі.

Станом на день розгляду справи, відповідач борг не сплатив, документів спростовуючих позовні вимоги не надав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Враховуючи приписи законодавства, встановлення судом заборгованості відповідача та несвоєчасне погашення заборгованості, заявлені позивачем позовні вимоги підлягають судом задоволенню в повній мірі.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 79, 86, 129, п.2 ч. 1 ст. 231, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДМПЕТРОЛ" (вул. Мельницька, буд. 26/2, м. Одеса, Одеський р-н, 65005, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"; (Кловський узвіз, будинок 7, поверх 16,Київ 10,01010, ) борг в розмірі 219925,55грн., 5639,11грн.- 3% річних, 7375,51грн. - інфляційні витрати та 3494,10 грн. судового збору.

Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов