РІШЕННЯ

Іменем України

07 березня 2024 року м. Чернігівсправа № 927/1721/23

Господарський суд Чернігівської області у складі Шморгуна В. В., розглянувши матеріали справи у порядку спрощеного позовного провадження

Позивач: Фермерське господарство «Бонасорт Агро»,

, вул. Мірошника, 3, с. Плоске, Ніжинський район, Чернігівська область, 17114

Відповідач: Фізична особа-підприємець Горна Лідія Олексіївна,

РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

Предмет спору: про стягнення 401 628,00 грн,

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

не викликались,

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство «Бонасорт Агро» через систему «Електронний суд» звернулось до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця Горної Лідії Олексіївни, у якому (з урахуванням заяв про усунення недоліків та про допущення описки) позивач просить суд стягнути з відповідача 401 628,00 грн, з яких 320 127,15 грн заборгованості зі сплати суборендної плати, 57 943,00 грн пені, 9472,26 грн 3% річних та 14 085,59 грн інфляційних втрат.

Процесуальні дії у справі.

У зв`язку з недодержанням позивачем вимог, викладених у ст. 162, 164 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою суду від 29.12.2023 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 08.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання ухвали для подання до суду та позивачу у порядку, визначеному ч. 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України, у разі наявності заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, заяви із обґрунтуванням своїх заперечень щодо такого розгляду.

Також ухвалою від 08.01.2024 встановлено сторонам строки для подання заяв по суті, а саме:

- відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання до суду та позивачу відзиву на позов з доданими до нього документами;

- позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання до суду та відповідачу відповіді на відзив з доданими до неї документами;

- відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання до суду та позивачу заперечень з доданими до них документами.

У зв`язку з відсутністю фінансування на оплату поштових послуг, ухвала суду від 08.01.2024 засобами поштового зв`язку відповідачу не направлялась, а 31.01.2024 була направлена на номер телефону відповідача ( НОМЕР_2 ), який зазначений у витягу з ЄДР як засіб зв`язку з цією фізичною особою - підприємцем, за допомогою мобільного додатку Viber. Вказане повідомлення було доставлено адресату, про що свідчить відмітка «??» під цим повідомленням. Такий статус повідомлення «доставлено/проглянуто» у додатку Viber є загальновідомою обставиною.

Зазначений спосіб повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі в умовах неналежного фінансування судів відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним в постанові від 28.04.2023 у справі №904/272/22.

05.02.2024 відповідач направила до суду заяву, у якій заперечує проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та просить здійснювати її розгляд в порядку загального позовного провадження (отримана судом 07.02.2024). У цій заяві відповідач підтвердила отримання 31.01.2024 ухвали суду від 08.01.2024.

Отже, останнім днем строку для подання відповідачем заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження є 05.02.2024, а відзиву на позов 15.02.2024.

Ухвалою суду від 12.02.2024 заяву відповідача із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження повернуто заявнику без розгляду.

Відзиву на позов у встановлений строк до суду не надходило.

21.02.2024 представник позивача через систему «Електронний суд» подав до суду клопотання про стягнення судових витрат з доданими до нього документами, у якому просить суд стягнути з відповідача 50 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Суд долучив клопотання позивача про стягнення судових витрат з доданими до нього документами до матеріалів справи.

21.02.2024 представник позивача через систему «Електронний суд» подав до суду заяву, у якій зазначив про допущення описок у прохальній частині позовної заяви, зі змісту якої слідує, що позивач неправильно зазначив правову природу сум, які заявлені до стягнення, хоча у мотивувальній частині вона зазначена вірно. При цьому позивач вказав, що ці описки не впливають на підстави та зміст позовних вимог, а тому вважає, що ця заява не є заявою про зміну предмету позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Під зміною предмета позову слід розуміти зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Розглянувши подану представником позивача заяву, суд доходить висновку, що ця заява не є заявою про зміну предмету або підстав позову, оскільки фактично не змінюються ані матеріальна вимога до відповідача, ані обставини, на яких ґрунтуються такі вимоги, а стосується усунення допущених технічних описок при викладенні прохальної частини позовної заяви. Вказану заяву суд долучив до матеріалів справи та прийняв її до уваги.

Згідно з ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов 36 договорів суборенди землі від 25.01.2022 та від 03.02.2022 в частині сплати суборендної плати, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 320 127,15 грн, на яку позивачем нараховано пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

Відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень у встановлений строк до суду не надходило.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Оскільки відповідач не подав відзив у встановлений судом строк, справа вирішується за наявними у ній матеріалами.

Обставини, які є предметом доказування у справі. Докази, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

На підставі укладених між ФГ «Бонасорт Агро» та фізичними особами власниками земельних ділянок 36 договорів оренди землі від 20.08.2021, від 04.01.2022, від 18.01.2022, від 23.01.2022, від 01.02.2022 в оренді у позивача перебувало 36 земельних ділянок, які відповідно до угод від 06.03.2023 та від 14.03.2023 були достроково розірвані за згодою сторін.

Пунктами 9.3 договорів оренди землі передбачено, що Орендар (ФГ «Бонасорт Агро») має право, зокрема, передати орендовані земельні ділянки або їх частини іншій особі в суборенду без згоди Орендодавців.

Відомості про право оренди ФГ «Бонасорт Агро» на ці земельні ділянки, а також про припинення такого речового права внесені до Єдиного реєстру речових прав, що підтверджується відповідними інформаційними довідками.

25.01.2022 та 03.02.2022 між ФГ «Бонасорт Агро» (далі Орендар) та ФОП Горною Лідією Олексіївною укладено 36 договорів суборенди земельних ділянок, згідно з п. 1.1 яких Орендар надає, а Суборендар приймає в строкове платне користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Плосківської сільської ради.

Так, між позивачем та відповідачем були укладені наступні договори суборенди землі:

1) №53 від 25.01.2022 (далі Договір №53), об`єктом суборенди за яким є земельна ділянка площею 0,7707 га, кадастровий номер :02:001:1773 (п. 2.1). Розмір суборендної плати у рік становить 2413,48 грн (п. 4.1) (т. 1 а.с. 28-31);

2) №54 від 25.01.2022 (далі Договір №54), об`єктом суборенди за яким є земельна ділянка площею 0,7694 га, кадастровий номер :02:001:1791 (п. 2.1). Розмір суборендної плати у рік становить 2316,27 грн (п. 4.1) (т. 1 а.с. 43-46);

3) №55 від 25.01.2022 (далі Договір №55), об`єктом суборенди за яким є земельна ділянка площею 0,7716 га, кадастровий номер :02:001:2094 (п. 2.1). Розмір суборендної плати у рік становить 2416,27 грн (п. 4.1) (т. 1 а.с. 58-61);

4) №57 від 25.01.2022 (далі Договір №57), об`єктом суборенди за яким є земельна ділянка площею 0,7707 га, кадастровий номер :02:001:2173 (п. 2.1). Розмір суборендної плати у рік становить 2413,48 грн (п. 4.1) (т. 1 а.с. 72-75);

5) №60 від 25.01.2022 (далі Договір №60), об`єктом суборенди за яким є земельна ділянка площею 1,5405 га, кадастровий номер :02:001:0644 (п. 2.1). Розмір суборендної плати у рік становить 12 442,36 грн (п. 4.1) (т. 1 а.с. 86-89);

6) №61 від 25.01.2022 (далі Договір №61), об`єктом суборенди за яким є земельна ділянка площею 0,7741 га, кадастровий номер :02:001:1740 (п. 2.1). Розмір суборендної плати у рік становить 2 424,03 грн (п. 4.1) (т. 1 а.с. 101-104);

7) №62 від 25.01.2022 (далі Договір №62), об`єктом суборенди за яким є земельна ділянка площею 1,5889 га, кадастровий номер :02:001:0640 (п. 2.1). Розмір суборендної плати у рік становить 12 442,36 грн (п. 4.1) (т. 1 а.с. 115-118);

8) №63 від 25.01.2022 (далі Договір №63), об`єктом суборенди за яким є земельна ділянка площею 1,5437 га, кадастровий номер :02:001:0637 (п. 2.1). Розмір суборендної плати у рік становить 12 442,36 грн (п. 4.1) (т. 1 а.с. 130-133);

9) №64 від 25.01.2022 (далі Договір №64), об`єктом суборенди за яким є земельна ділянка площею 1,5297 га, кадастровий номер :02:001:0643 (п. 2.1). Розмір суборендної плати у рік становить 12 442,36 грн (п. 4.1) (т. 1 а.с. 145-148);

10) №65 від 25.01.2022 (далі Договір №65), об`єктом суборенди за яким є земельна ділянка площею 1,5296 га, кадастровий номер :02:001:0636 (п. 2.1). Розмір суборендної плати у рік становить 12 442,36 грн (п. 4.1) (т. 1 а.с. 159-162);

11) №66 від 25.01.2022 (далі Договір №66), об`єктом суборенди за яким є земельна ділянка площею 1,5642 га, кадастровий номер :02:001:0639 (п. 2.1). Розмір суборендної плати у рік становить 12 442,36 грн (п. 4.1) (т. 1 а.с. 174-177);

12) №67 від 25.01.2022 (далі Договір №67), об`єктом суборенди за яким є земельна ділянка площею 1,5297 га, кадастровий номер :02:001:0448 (п. 2.1). Розмір суборендної плати у рік становить 12 442,36 грн (п. 4.1) (т. 1 а.с. 189-192);

13) №68 від 25.01.2022 (далі Договір №68), об`єктом суборенди за яким є земельна ділянка площею 1,5313 га, кадастровий номер :02:001:0457 (п. 2.1). Розмір суборендної плати у рік становить 12 442,36 грн (п. 4.1) (т. 1 а.с. 203-206);

14) №69 від 25.01.2022 (далі Договір №69), об`єктом суборенди за яким є земельна ділянка площею 1,5296 га, кадастровий номер :02:001:0446 (п. 2.1). Розмір суборендної плати у рік становить 12 442,36 грн (п. 4.1) (т. 1 а.с. 218-221);

15) №70 від 25.01.2022 (далі Договір №70), об`єктом суборенди за яким є земельна ділянка площею 1,5296 га, кадастровий номер :02:001:0447 (п. 2.1). Розмір суборендної плати у рік становить 12 442,36 грн (п. 4.1) (т. 1 а.с. 233-236);

16) №71 від 25.01.2022 (далі Договір №71), об`єктом суборенди за яким є земельна ділянка площею 1,5401 га, кадастровий номер :02:001:0455 (п. 2.1). Розмір суборендної плати у рік становить 12 442,36 грн (п. 4.1) (т. 2 а.с. 1-4);

17) №72 від 25.01.2022 (далі Договір №72), об`єктом суборенди за яким є земельна ділянка площею 1,5298 га, кадастровий номер :02:001:0450 (п. 2.1). Розмір суборендної плати у рік становить 12 442,36 грн (п. 4.1) (т. 2 а.с. 16-19);

18) №73 від 25.01.2022 (далі Договір №73), об`єктом суборенди за яким є земельна ділянка площею 2,1406 га, кадастровий номер :02:001:1165 (п. 2.1). Розмір суборендної плати у рік становить 6657,83 грн (п. 4.1) (т. 2 а.с. 29-32);

19) №74 від 25.01.2022 (далі Договір №74), об`єктом суборенди за яким є земельна ділянка площею 2,1406 га, кадастровий номер :02:001:1137 (п. 2.1). Розмір суборендної плати у рік становить 6657,83 грн (п. 4.1) (т. 2 а.с. 44-47);

20) №75 від 25.01.2022 (далі Договір №75), об`єктом суборенди за яким є земельна ділянка площею 1,9998 га, кадастровий номер :02:001:1167 (п. 2.1). Розмір суборендної плати у рік становить 6220,56 грн (п. 4.1) (т. 2 а.с. 59-62);

21) №76 від 25.01.2022 (далі Договір №76), об`єктом суборенди за яким є земельна ділянка площею 2,1406 га, кадастровий номер :02:001:1135 (п. 2.1). Розмір суборендної плати у рік становить 6657,83 грн (п. 4.1) (т. 2 а.с. 74-77);

22) №77 від 25.01.2022 (далі Договір №77), об`єктом суборенди за яким є земельна ділянка площею 2,1406 га, кадастровий номер :02:001:1136 (п. 2.1). Розмір суборендної плати у рік становить 6657,83 грн (п. 4.1) (т. 2 а.с. 89-92);

23) №78 від 25.01.2022 (далі Договір №78), об`єктом суборенди за яким є земельна ділянка площею 2,0123 га, кадастровий номер :02:001:1169 (п. 2.1). Розмір суборендної плати у рік становить 6259,38 грн (п. 4.1) (т. 2 а.с. 104-107);

24) №79 від 25.01.2022 (далі Договір №79), об`єктом суборенди за яким є земельна ділянка площею 2,1407 га, кадастровий номер :02:001:1140 (п. 2.1). Розмір суборендної плати у рік становить 6658,14 грн (п. 4.1) (т. 2 а.с. 119-122);

25) №80 від 25.01.2022 (далі Договір №80), об`єктом суборенди за яким є земельна ділянка площею 2,1406 га, кадастровий номер :02:001:1138 (п. 2.1). Розмір суборендної плати у рік становить 6657,83 грн (п. 4.1) (т. 2 а.с. 134-137);

26) №81 від 25.01.2022 (далі Договір №81), об`єктом суборенди за яким є земельна ділянка площею 2,0694 га, кадастровий номер :02:001:1166 (п. 2.1). Розмір суборендної плати у рік становить 6436,70 грн (п. 4.1) (т. 2 а.с. 148-151);

27) №82 від 25.01.2022 (далі Договір №82), об`єктом суборенди за яким є земельна ділянка площею 0,9946 га, кадастровий номер :02:001:1602 (п. 2.1). Розмір суборендної плати у рік становить 3108,82 грн (п. 4.1) (т. 2 а.с. 162-165);

28) №83 від 25.01.2022 (далі Договір №83), об`єктом суборенди за яким є земельна ділянка площею 0,9944 га, кадастровий номер :02:001:1603 (п. 2.1). Розмір суборендної плати у рік становить 3108,20 грн (п. 4.1) (т. 2 а.с. 177-180);

29) №88 від 03.02.2022 (далі Договір №88), об`єктом суборенди за яким є земельна ділянка площею 2,1406 га, кадастровий номер :02:001:1163 (п. 2.1). Розмір суборендної плати у рік становить 6657,83 грн (п. 4.1) (т. 2 а.с. 191-194);

30) №89 від 03.02.2022 (далі Договір №89), об`єктом суборенди за яким є земельна ділянка площею 1,5296 га, кадастровий номер :02:001:0452 (п. 2.1). Розмір суборендної плати у рік становить 12 442,36 грн (п. 4.1) (т. 2 а.с. 202-205);

31) №90 від 03.02.2022 (далі Договір №90), об`єктом суборенди за яким є земельна ділянка площею 1,5296 га, кадастровий номер :02:001:0453 (п. 2.1). Розмір суборендної плати у рік становить 12 442,36 грн (п. 4.1) (т. 2 а.с. 216-219);

32) №91 від 03.02.2022 (далі Договір №91), об`єктом суборенди за яким є земельна ділянка площею 1,5297 га, кадастровий номер :02:001:0451 (п. 2.1). Розмір суборендної плати у рік становить 12 442,36 грн (п. 4.1) (т. 2 а.с. 229-232);

33) №92 від 03.02.2022 (далі Договір №92), об`єктом суборенди за яким є земельна ділянка площею 1,5613 га, кадастровий номер :02:001:0456 (п. 2.1). Розмір суборендної плати у рік становить 12 442,36 грн (п. 4.1) (т. 3 а.с. 1-4);

34) №93 від 03.02.2022 (далі Договір №93), об`єктом суборенди за яким є земельна ділянка площею 1,5296 га, кадастровий номер :02:001:0449 (п. 2.1). Розмір суборендної плати у рік становить 12 442,36 грн (п. 4.1) (т. 3 а.с. 16-19);

35) №94 від 03.02.2022 (далі Договір №94), об`єктом суборенди за яким є земельна ділянка площею 1,5296 га, кадастровий номер :02:001:0443 (п. 2.1). Розмір суборендної плати у рік становить 12 442,36 грн (п. 4.1) (т. 3 а.с. 29-32);

36) №95 від 03.02.2022 (далі Договір №95), об`єктом суборенди за яким є земельна ділянка площею 1,5295 га, кадастровий номер :02:001:0454 (п. 2.1). Розмір суборендної плати у рік становить 12 442,36 грн (п. 4.1) (т. 3 а.с. 44-47).

Відповідно до п. 3.1, 3.2 договорів суборенди договори укладені строком на 14 років та набирають чинності з моменту його підписання сторонами. У разі припинення договору оренди, вказаного у п. 6.2 договорів, чинність договорів суборенди земельної ділянки припиняється.

За умовами п. 4.1 4.3, 4.5 договорів суборенди Суборендар сплачує суборенду плату у безготівковій формі на поточний рахунок Орендаря до 31 грудня кожного року, а у разі невнесення суборендної плати у строки, визначені цими договорами, справляється пеня у розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожний день прострочення.

За змістом пунктів 6.3. договорів суборенди земельні ділянки вважаються переданими Орендарем Суборендарю з моменту державної реєстрації права їх суборенди.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав державна реєстрація права суборенди земельних ділянок, які є об`єктами оренди за вказаними договорами суборенди від 25.01.2022, за відповідачем здійснена 29.01.2022, а за вказаними договорами суборенди від 03.02.2022 09.02.2022.

Позивач зазначає, що відповідач не сплатила йому суборенду плату за користування спірними земельними ділянками за 2022 рік, загальний розмір якої становить 320 127,15 грн, що стало підставою для звернення до суду із цим позовом.

Доказів сплати заборгованості у розмірі 320 127,15 грн відповідач суду не надала.

Оцінка суду.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами ст. 792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно з ч. 1 ст. 761, ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України право передання майна у найм має власник речі, або особа, якій належать майнові права. За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Статтею 774 Цивільного кодексу України встановлено, що передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

За змістом ч. 1 ст. 93 Земельного кодексу України, ст. 1 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України).

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до ч. 1-4 ст. 8 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця (крім випадків, визначених законом). Якщо протягом одного місяця орендодавець не надішле письмового повідомлення щодо своєї згоди чи заперечення, орендована земельна ділянка або її частина може бути передана в суборенду.

Умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому.

Строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного договором оренди землі.

У разі припинення договору оренди чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Щодо заявленої до стягнення суми основної заборгованості.

Як встановив суд, між ФГ «Бонасорт Агро» та ФОП Горною Л. О. було укладено 36 договорів суборенди землі від 25.01.2022 та від 03.02.2022, за умовами яких позивач передав в суборенду відповідачу земельні ділянки, за користування якими остання зобов`язалась сплачувати позивачу суборенду плату.

У п. 4.1 договорів суборенди вказаний розмір суборендної плати у рік, яку відповідач повинен був сплачувати у безготівковій формі на поточний рахунок позивача до 31 грудня кожного року суборенди (п. 4.1, 4.3 договорів суборенди).

Підставами цього позову є несплата відповідачем суборендної плати за користування спірними земельними ділянками за 2022 рік у загальному розмірі 320 127,15 грн.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що загальний розмір спірної заборгованості розрахований шляхом додавання річного розміру суборендної плати по кожному із договорів суборенди.

Разом з тим, за приписами ч. 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Частиною 5 ст. 8 Закону України «Про оренду землі» право суборенди земельної ділянки підлягає державній реєстрації.

У п. 6.3 договорів суборенди сторони погодили, що земельні ділянки вважаються переданими Орендарем Суборендарю з моменту державної реєстрації права їх суборенди.

Державна реєстрація земельних ділянок, які об`єктами за договорами суборенди від 25.01.2022 та від 03.02.2022, проведена 29.01.2022 та 09.02.2022, відповідно, а відтак саме з моменту державної реєстрації такого речового права у відповідача виник обов`язок зі сплати суборендної плати.

Оскільки у 2022 році відповідач користувався спірними земельними ділянками неповний рік, нарахування позивачем річної суборендної плати є неправомірним.

За перерахунком суду відповідач повинен був сплатити позивачу суборендну плату за фактичне користування земельними ділянками у 2022 році у таких розмірах:

- за Договором №53 за період з 29.01.2022 по 31.12.2022 (за 11 місяців та 3 дні) у розмірі 2231,78 грн. Тут і далі розмір суборендної плати за повний місяць визначений шляхом ділення річної плати на 12 місяців; за один день шляхом ділення місячного розміру суборендної плати на кількість днів у такому місяці;

- за Договором №54 за період з 29.01.2022 по 31.12.2022 (за 11 місяців та 3 дні) у розмірі 2141,90 грн;

- за Договором №55 за період з 29.01.2022 по 31.12.2022 (за 11 місяців та 3 дні) у розмірі 2234,45 грн;

- за Договором №57 за період з 29.01.2022 по 31.12.2022 (за 11 місяців та 3 дні) у розмірі 2231,78 грн;

- за Договорами №60, №62-72 за період з 29.01.2022 по 31.12.2022 (за 11 місяців та 3 дні) у розмірі 11 505,80 грн за кожним із договорів, а за всіма зазначеними договорами 138 069,60 грн;

- за Договором №61 за період з 29.01.2022 по 31.12.2022 (за 11 місяців та 3 дні) у розмірі 2241,55 грн;

- за Договорами №73, №74, №76, №77, №80 за період з 29.01.2022 по 31.12.2022 (за 11 місяців та 3 дні) у розмірі 6 120,81 грн за кожним із договорів, а за всіма зазначеними договорами 30 604,05 грн;

- за Договором №75 за період з 29.01.2022 по 31.12.2022 (за 11 місяців та 3 дні) у розмірі 5752,35 грн;

- за Договором №78 за період з 29.01.2022 по 31.12.2022 (за 11 місяців та 3 дні) у розмірі 5788,30 грн;

- за Договором №79 за період з 29.01.2022 по 31.12.2022 (за 11 місяців та 3 дні) у розмірі 6157,05 грн;

- за Договором №81 за період з 29.01.2022 по 31.12.2022 (за 11 місяців та 3 дні) у розмірі 5952,20 грн;

- за Договором №82 за період з 29.01.2022 по 31.12.2022 (за 11 місяців та 3 дні) у розмірі 2874,84 грн;

- за Договором №83 за період з 29.01.2022 по 31.12.2022 (за 11 місяців та 3 дні) у розмірі 2874,29 грн;

- за Договором №88 за період з 09.02.2022 по 31.12.2022 (за 10 місяців та 20 днів) у розмірі 5944,50 грн;

- за Договорами №89-95 за період з 09.02.2022 по 31.12.2022 (за 10 місяців та 20 днів) у розмірі 11 109,21 грн за кожним із договорів, а за всіма зазначеними договорами 77 764,47 грн.

Усього розмір суборендної плати становить 292 863,11 грн, доказів сплати якої відповідач суду не надав.

Оскільки відповідач у порушення ст. 525, 526, 527 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України взятих на себе зобов`язань не виконав та не сплатив позивачу суборендну плату у розмірі 292 863,11 грн за договорами суборенди в обумовлений строк, господарський суд вважає, що позовні вимоги у цій частині є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню у визначеному судом розмірі.

Щодо заявленої до стягнення пені.

Враховуючи порушення відповідачем строків оплати суборендної плати за договорами суборенди, позивач нарахував та заявив до стягнення 57 943,00 грн пені, починаючи з 31.12.2022 за 181 день, тобто до 29.06.2023.

Частина 1 ст. 216 Господарського кодексу України передбачає, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 624 Цивільного кодексу України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Зі ст. 230 Господарського кодексу України випливає, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з п. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У п. 4.5 договорів суборенди сторони погодили, що у разі невнесення суборендної плати у строки, визначені цими договорами, справляється пеня у розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожний день прострочення.

Суд, здійснивши перевірку розрахунку пені, дійшов висновку про неправильне її нарахування, оскільки позивач неправильно визначив суми заборгованості зі сплати суборендної плати, про що суд виснував вище, а також початок періоду нарахування пені.

Так, за умовами п. 4.3 договорів суборенди суборендна плата вноситься до 31 грудня кожного року суборенди.

Прийменник «до» з календарною датою в українській мові вживають на позначення кінцевої календарної дати чинності включно або виконання чого-небудь (постанови Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 803/350/17 та у справі № 815/4720/16, від 13.06.2018 у справі № 815/1298/17, від 14.08.2018 у справі № 803/1387/17, від 28.08.2018 у справі № 814/4170/15, від 08.10.2018 у справі №927/490/18), а відтак прострочення виконання зобов`язання настає з наступної календарної дати.

Оскільки останнім днем виконання відповідачем свого зобов`язання зі сплати суборендної плати є 31.12.2022, нарахування пені на суму заборгованості повинно здійснюватися з 01.01.2023.

За перерахунком суду, розмір пені за період з 01.01.2023 по 29.06.2023, нарахований на суму заборгованості у розмірі 292 863,11 грн, складає 52 715,36 грн, а отже є меншим ніж нараховано та заявлено до стягнення позивачем, відтак позовні вимоги у частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню у зазначеному судом розмірі.

Щодо заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Позивач також просить стягнути з відповідача 9472,26 грн 3% річних за період з 31.12.2022 по 25.12.2023 та 14 085,59 грн інфляційних втрат за січень-листопад 2023 року.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

За змістом ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, 3% річних нараховані позивачем, починаючи з 31.12.2022, що за наведеним вище висновком суду є неправомірним.

Крім того, як 3% річних, так і інфляційні втрати нараховані позивачем на неправильно визначену суму заборгованості

За перерахунком суду розмір 3% річних за період з 01.01.2023 по 25.12.2023, нарахований на суму заборгованості у розмірі 292 863,11 грн, складає 8641,47 грн, а розмір інфляційних втрат за період з січня по листопад 2023 року становить 12 749,30 грн, що є меншим ніж нараховано та заявлено до стягнення позивачем.

Відтак позовні вимоги у частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню у зазначених судом розмірах.

Висновки суду.

Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Інші докази та пояснення учасників справи судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду.

За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясовано усі питання, винесені на його розгляд.

За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо судових витрат.

За приписами ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач за подання цього позову мав сплатив судовий збір у розмірі 4819,54 грн (401 628,00*1,5%*0,8).

З урахуванням часткового задоволення позову, розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача, становить 4 403,63 грн.

Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно з ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, у розумінні положень ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited»" проти України»).

У рішенні ЄСПЛ «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У позовній заяві позивач зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції становить 50 000,00 грн.

Як докази витрат на професійну правничу допомогу позивач надав: копію договору про надання правничої допомоги №23/44 від 14.11.2023, укладеного з адвокатом Луєнком Ю. В. (далі Договір від 14.11.2023); копію додаткової угоди №1 про погодження розміру гонорару від 14.11.2023 до Договору від 14.11.2023 (далі Додаткова угода №1); копію акта про надану правничу допомогу від 31.12.2023 №1, копію детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом від 31.12.2023; копії фіскальних чеків від 19.02.2024 на суму 10 000,00 грн (за послуги згідно з Договором від 14.11.2023), від 11.01.2024 на суму 25 500,00 грн (за послуги згідно з Договором від 14.11.2023); копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги СВ №1071128 від 30.11.2023, виданого адвокатом Луєнком Ю. В. на вчинення дій у Господарському суді Чернігівської області в інтересах позивача.

Відповідно до п. 1 Договору від 14.11.2023, укладеного між ФГ «Бонасорт Агро» (далі - Клієнт) та адвокатом Луєнком Ю. В. (далі - Адвокат), Адвокат у порядку, визначеному умовами цього Договору, та у відповідності до приписів чинного законодавства надає Клієнту правничу (правову) допомогу, представляє і захищає законні права та інтереси Клієнта в усіх підприємствах, організаціях та установах, органах державної влади та місцевого самоврядування, в тому числі в органах досудового розслідування, прокуратури, судах усіх інстанцій, органах державної виконавчої служби, у відносинах з приватними виконавцями, в інших органах та установах, в органах та в осіб, які відповідно до законодавства уповноважені здійснювати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і діє відповідно до чинного в Україні законодавства, в т. ч. Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», як захисник Клієнта чи його представник з усіма без обмежень правами, які надані Клієнту чинним законодавством у відповідному процесі, а саме: з питань захисту та представництва законних прав та інтересів Клієнта щодо стягнення на користь Клієнта з ФОП Горної Л. О. заборгованості з суборендної плати за договорами суборенди від 25.01.2022 та від 03.02.2022, а Клієнт сплачує гонорар за надану допомогу.

Згідно з п.3.1. Договору від 14.11.2023 розмір гонорару за цим Договором та порядок його внесення визначаються сторонами за взаємною домовленістю та відповідно до вимог чинного законодавства України і оформлюється у додаткових угодах до цього Договору про погодження розміру гонорару, які є його невід`ємною частиною.

Цей Договір набирає чинності з дня його підписання і закінчується 31 грудня 2026 року (п.6.1. Договору від 14.11.2023).

14.11.2023 між Клієнтом та Адвокатом укладено Додаткову угоду №1 про погодження розміру гонорару до Договору від 14.11.2023, відповідно до якої, виходячи з умов п. 3.1. Договору сторони погодили, що розмір гонорару за Договором є фіксованим та становить:

1.1. 10 000,00 грн - гонорар за вивчення та правовий аналіз наданих Клієнтом матеріалів, надання Клієнту правових консультацій та роз`яснень щодо способів і засобів правового захисту законних прав і інтересів Клієнта на підставі одержаних від нього матеріалів та за результатами їх вивчення і правового аналізу;

1.2. 15 000,00 грн - гонорар за складання та подання в інтересах Клієнта позовної заяви про стягнення з ФОП Горної Л. О. на користь Клієнта заборгованості за договорами суборенди земельних ділянок;

1.3. 25 000,00 грн гонорар за ведення в суді першої інстанції у якості представника Клієнта справи за позовом Клієнта до ФОП Горної Л. О. про стягнення заборгованості за договорами суборенди земельних ділянок (представництво інтересів), в тому числі, але не виключно: за участь у судових засіданнях (в тому числі: підготовка до судових засідань, поїздки до суду та очікування судових засідань), складання та подання заяв з процесуальних питань тощо.

Гонорар Адвоката за надання правової (правничої) допомоги сплачується Клієнтом не пізніше ніж через один місяць від дати її підписання сторонами (п.2 Додаткової угоди №1).

31.12.2023 Клієнт та Адвокат підписали акт про надану правничу допомогу, відповідно до якого загальна сума розміру гонорару за надану за Договором від 14.11.2023 правову (правничу) допомогу та здійснених ним витрат становить 50 000,00 грн.

Відповідно до додатку №1 до акта про надану правничу допомогу детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, опис та вартість робіт є ідентичним переліку та вартості послуг, вказаних у Додатковій угоді №1.

Послуги з правничої допомоги були оплачені частково у розмірі 35 500,00 грн.

Оцінивши надані позивачем документи щодо відповідності зазначених у них даних щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, зокрема, але не виключно, чи не подавав адвокат явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, суд встановив наступне.

Як встановив суд, сторони у Договорі від 14.11.2023 погодили фіксований розмір гонорару Адвоката за кожну із погоджених послуг.

У п. 1.3 Додаткової угоди №1 сторони погодили розмір гонорару за ведення в суді першої інстанції у якості представника Клієнта справи за позовом Клієнта до ФОП Горної Л. О. про стягнення заборгованості за договорами суборенди земельних ділянок (представництво інтересів), в тому числі, але не виключно: за участь у судових засіданнях (в тому числі: підготовка до судових засідань, поїздки до суду та очікування судових засідань), складання та подання заяв з процесуальних питань тощо, який становить 25 000,00 грн.

Разом з тим, розгляд справи здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а тому судові засідання у цій справі не проводились, а відтак Адвокат не поніс жодних витрат, пов`язаних з участю у судових засіданнях.

Окрім складання та подання позову, гонорар за що визначено сторонами окремо, Адвокат у цій справі подав наступні заяви та клопотання: заяву про усунення недоліків позовної заяви (02.01.2024); клопотання про стягнення судових витрат (21.02.2024) та заяву про допущені описки у позовній заяві (21.02.2024).

Щодо подання до суду заяви про усунення недоліків позовної заяви та заяви про допущені описки у позовній заяві суд зазначає, що такі послуги не відповідають критерію розумної необхідності та виникли внаслідок неналежної підготовки адвоката позивача під час складання та подання позовної заяви до суду, а тому не можуть бути відшкодовані за рахунок відповідача.

Клопотання позивача про стягнення судових витрат фактично є дією, спрямованою на реалізацію стороною свого права лише на подання доказів щодо витрат, які вже понесені такою стороною.

З огляду на що подання позивачем клопотання про стягнення судових витрат не може бути ототожнено з витратами на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи по суті спору, а тому витрати на підготовку такого клопотання не підлягають відшкодуванню.

Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.02.2024 у справі №910/9714/22.

Інших заяв, клопотань (по суті та/або з процесуальних питань), які адвокат передбачав подавати під час розгляду справи в суді першої інстанції, позивачем до суду не подавалось.

Таким чином, суд доходить висновку, що позивач не довів надання послуги, вказаної у п. 1.3 Додаткової угоди та у п. 3 Детального опису, як ведення справи у суді, а тому витрати з надання такої послуги у розмірі 25 000,00 грн не підлягають розподілу.

Отже, розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката, який підтверджений належними доказами, становить 25 000,00 грн.

Заяви про неспівмірність або клопотання про зменшення витрат позивача на професійну правничу допомогу від відповідача не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено частково, стягненню з відповідача підлягають витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 22 842,61 грн.

Усього розмір судових витрат позивача, які підлягають стягнення з відповідача, становить 27 246,24 грн (4403,63 + 22 842,61).

Керуючись ст. 13, 14, 42, 73-80, 86, 129, 165, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Горної Лідії Олексіївни (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Фермерського господарства «Бонасорт Агро» (, вул. Мірошника, 3, с. Плоске, Ніжинський район, Чернігівська область, 17114) 292 863,11 грн заборгованості зі сплати суборендної плати, 52 715,36 грн пені, 8641,47 грн 3% річних, 12 749,30 грн інфляційних втрат та 27 246,24 грн судових витрат.

3. У решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В. В. Шморгун