ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2024 р. Справа №927/919/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Шапрана В.В.

Буравльова С.І.

секретар судового засідання - Луцюк А.В.

представники сторін:

від позивача: Бернацька О.В.

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства "Спеціальна енергетична компанія"

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.10.2023 (повний текст складено 12.10.2023)

у справі №927/919/23 (суддя Фесюра М.В.)

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Приватного підприємства "Спеціальна енергетична компанія"

про стягнення 2 085 302,04 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - АТ "НАК "Нафтогаз України") звернулося до Господарського суду Чернігівської області з позовом про стягнення з Приватного підприємства "Спеціальна енергетична компанія" (далі - ПП "Спеціальна енергетична компанія") заборгованості у розмірі 2 085 302,04 грн, з яких: 1 433 251,12 грн - основний борг, 560 883,42 грн - інфляційні втрати, 91 167,50 грн - три проценти річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором постачання природного газу від 24.09.2020 №20/21-8247-БО-39, в частині оплати поставленого природного газу, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість у розмірі 1 433 251,12 грн. Крім того, за порушення умов договору позивач нарахував відповідачу 560 883,42 грн інфляційних втрат та 91 167,50 грн трьох процентів річних, відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 10.10.2023 у справі №927/919/23 позов задоволено.

Стягнути з ПП "Спеціальна енергетична компанія" на користь АТ "НАК "Нафтогаз України" 1 433 251,12 грн основного боргу, 91 167,50 грн трьох процентів річних, 560 883,42 грн інфляційних втрат та 31 279,53 грн судового збору.

Ухвалюючи вказане рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач у жовтні-грудні 2020 року та січні-травні 2021 року поставив відповідачу природний газ на загальну суму 1 659 746,85 грн. Відповідач розрахувався з позивачем за поставлений природний газ частково в сумі 226 495,73 грн. Отже, залишок основної заборгованості відповідача перед позивачем за спірним договором становить 1 433 251,12 грн. При цьому, місцевий господарський суд, здійснивши перевірку розрахунку трьох процентів річних та інфляційних втрат, дійшов висновку про правильне їх нарахування, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 91 167,50 грн трьох процентів річних та 560 883,42 грн інфляційних втрат підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, ПП "Спеціальна енергетична компанія" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.10.2023 у справі №927/919/23 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Так, скаржник не погоджується з нарахованою сумою основного боргу, оскільки у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії, послуг з централізованого опалення та гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та гарячої води тарифам, що затверджувалися та погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, виникає різниця в тарифах на теплову енергію та комунальні послуги. Саме цю різницю в тарифах Держава зобов`язалась компенсувати теплопостачальним підприємствам у вигляді субвенцій з державного бюджету.

Також, апелянт вказує, що позивач неправомірно нарахував, а суд першої інстанції неправомірно стягнув з відповідача штрафні санкції.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2023 апеляційну скаргу заступника керівника ПП "Спеціальна енергетична компанія" у справі №927/919/23 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Шапран В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.11.2023 витребувано з Господарського суду Чернігівської області матеріали справи №927/919/23. Відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду або залишення без руху апеляційної скарги ПП "Спеціальна енергетична компанія" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.10.2023 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №927/919/23.

06.12.2023 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №927/919/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.12.2023 відкрито апеляційне провадження у справі №927/919/23. Розгляд апеляційної скарги ПП "Спеціальна енергетична компанія" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.10.2023 у справі №927/919/23 призначено на 10.01.2024. Учасникам справи встановлено строк на подання відзиву, заяв, пояснень, клопотань, заперечень до 02.01.2024.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.01.2024 розгляд апеляційної скарги ПП "Спеціальна енергетична компанія" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.10.2023 у справі №927/919/23 відкладено до 14.02.2024.

У зв`язку з перебуванням судді Сітайло Л.Г. (головуючий суддя (суддя-доповідач) у відпустці, судове засідання призначене на 14.02.2024, не відбулося.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2024 розгляд апеляційної скарги ПП "Спеціальна енергетична компанія" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.10.2023 у справі №927/919/23 призначено на 06.03.2024.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

21.12.2023, через систему "Електронний суд", позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить суд апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Так, у відзиві позивач, зазначає, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості відповідач має бути не лише включений до реєстру, але вчинити юридично значимі дії щодо укладення договору реструктуризації і лише після сплати основного боргу або виконання договору реструктуризації у повному обсязі можливе списання штрафних та фінансових санкцій відповідно до статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення". Проте, до матеріалів справи не додано доказів, що відповідач уклав договір про організацію взаєморозрахунків, подав пропозицію на укладення договору реструктуризації, уклав договір про реструктуризацію або сплатив суму основного боргу.

Також, позивач вказує, що пеня до стягнення не заявлялась, а заявлені до стягнення суми трьох процентів річних та інфляційних втрат є правомірними.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

У судове засідання 06.03.2024 з`явилася представник позивача.

Слід зазначити, що 05.03.2024 представником відповідача подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

В обґрунтування вищенаведеного клопотання представник позивача посилається на неможливість прибути в судове засідання, призначене на 06.03.2024, через участь в слідчій розшуковій дії в приміщенні Центрального управління Служби безпеки України, у зв`язку з чим просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату.

Розглянувши клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, колегія суддів зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач знав про розгляд цієї справи з моменту відкриття провадження, а також завчасно повідомлявся судом про судові засідання.

Крім того, представником відповідача неодноразово подавались клопотання про перенесення судового засідання, в зв`язку з чим розгляд справи відкладався та переносився.

Також, колегія суддів зазначає, що товариство не обмежене у праві вибору представника і у рамках свого права користується можливістю залучити будь-якого іншого представника для представництва своїх інтересів та участі у судовому засіданні.

Відповідно до статті 202 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 273 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Таким чином, враховуючи те, що явка представників сторін у судове засідання не визнавалась обов`язковою, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представника відповідача.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.10.2023 у справі №927/919/23 залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

24.09.2020 між АТ "НАК "Нафтогаз України" (постачальник) та ПП "Спеціальна енергетична компанія" (споживач) укладено договір постачання природного газу №20/21-8247-БО-39, за умовами якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах договору.

Відповідно до пункту 1.2 договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями.

За умова пункту 2.1 договору постачальник передає споживачу у жовтні 2020 року - квітні 2021 року замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 250 тис.куб.м: жовтень 2020 року - 10,0 тис.куб.м, листопад 2020 року - 50,0 тис.куб.м, грудень 2020 року - 50,0 тис.куб.м, січень 2021 року - 50,0 тис.куб.м, лютий 2021 року - 40,0 тис.куб.м, березень 2021 року - 40,0 тис.куб.м, квітень 2021 року - 10,0 тис.куб.м.

Згідно з пунктами 2.2, 2.4 договору споживач підтверджує, що замовлені ним обсяги природного газу, які визначені в пункті 2.1. цього договору повністю покривають потреби споживача у відповідному розрахунковому періоді для потреб, визначених пунктом 1.2 цього договору. Споживач самостійно визначає обсяги, зазначені в пункті 2.1 договору, і несе відповідальність за правильність їх визначення. Перегляд та коригування замовлених споживачем обсягів природного газу за цим договором може відбуватися за ініціативою споживача шляхом підписання додаткової угоди, в т.ч. протягом відповідного розрахункового періоду (в даному випадку й надалі по тексту договору газовий місяць в значенні Кодексу ГТС). Для цього споживач зобов`язаний надати постачальнику два екземпляри належним чином оформленої додаткової угоди. Споживач зобов`язується самостійно контролювати обсяги використання природного газу і своєчасно обмежувати (припиняти) використання природного газу, у разі перевищення замовлених обсягів або своєчасно надавати додаткові угоди на коригування замовлених обсягів за цим договором.

Пунктом 3.8 договору встановлено, що приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Відповідно до пункту 4.2 договору ціна за 1000 куб.м природного газу визначається сторонами щомісяця шляхом підписання додаткової угоди на підставі прейскуранту. У разі непідписання/несвоєчаного підписання сторонами відповідної додаткової угоди, сторони при оформленні актів приймання-передачі природного газу і визначенні ціни (пункти 3.9, 3.10 цього договору) користуються прейскурантом.

Згідно з пунктом 5.1 договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Підпунктами 1-4 пункту 5.3 договору передбачено, що оплата за природний газ здійснюється таким чином: споживач перераховує кошти за природний газ на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання постачальника, відкритий в установі уповноваженого банку, за реквізитами відповідно до розділу 12 договору; постачальник зараховує кошти, які надійшли від споживача на рахунок з спеціальним режимом використання постачальника, відкритий в установі уповноваженого банку, як погашення заборгованості за природний газ, поставлений в минулі періоди згідно з цим договором, у порядку календарної черговості виникнення заборгованості; кошти, які надійшли від споживача, зараховуються як оплата за поточний розрахунковий період виключно за умови відсутності заборгованості за цим договором; кошти, які надійшли від споживача, зараховуються як передоплата виключно за умови відсутності заборгованості за цим договором та здійснення повних розрахунків за поточний розрахунковий період.

У подальшому між сторонами укладені додаткові угоди до договору: №1 від 26.10.2020, №2 від 23.11.2020, №3 від 22.12.2020, №4 від 29.01.2021, №5 від 26.02.2021, №6 від 26.03.2021, №7 від 28.04.2021, №8 від 30.04.2021, №8/9 від 20.05.2021, №5 від 26.02.2021, №6 від 26.03.2021, №7 від 28.04.2021, №8 від 30.04.2021, №8/9 від 20.05.2021, якими вносились зміни до договору.

Додатковою угодою до договору №1 від 26.10.2020 доповнено з 01.10.2020 пункт 4.2 договору наступними абзацами:

Ціна за 1000 куб.м природного газу з 01.10.2020 до 31.10.2020 (включно) за цим договором складає 5 374,100 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%, усього разом з ПДВ - 6 448,920 грн.

Споживач зобов`язується сплатити за використаний з 01.10.2020 до 31.10.2020 (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 5 498,26 грн за 1000 куб.м без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього разом з ПДВ - 6 597,91 грн.

Додатковою угодою до договору №2 від 23.11.2020 доповнено з 01.11.2020 пункт 4.2 договору, наступними абзацами:

"Ціна за 1000 куб.м природного газу з 01.11.2020 до 30.11.2020 (включно) за цим договором складає 5 375,370 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%, усього разом з ПДВ - 6 450,444 грн.

Споживач зобов`язується сплатити за використаний з 01.11.2020 до 30.11.2020 (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 5 499,53 грн за 1000 куб.м без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього разом з ПДВ - 6 599,44 грн.

Дана додаткова угода поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.11.2020.

Додатковою угодою до договору №3 від 22.12.2020 доповнено з 01.12.2020 пункт 4.2 договору, наступними абзацами:

Ціна за 1000 куб.м природного газу з 01.12.2020 до 31.12.2020 (включно) за цим договором складає 6 103,100 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%, усього разом з ПДВ - 7 323,720 грн.

Споживач зобов`язується сплатити за використаний з 01.12.2020 до 31.12.2020 (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 6 227,26 грн за 1000 куб.м без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього разом з ПДВ - 7 472,71 грн.

Дана додаткова угода поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.12.2020.

Додатковою угодою до договору №4 від 29.01.2021 доповнено з 01.01.2021 пункт 4.2 договору, наступними абзацами:

Ціна за 1000 куб.м природного газу з 01.01.2021 до 31.01.2021 (включно) за цим договором складає 7 331,45 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%, усього разом з ПДВ - 8 797,74 грн.

Споживач зобов`язується сплатити за використаний з 01.01.2021 до 31.01.2021 (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 7 455,61 грн за 1000 куб.м без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього разом з ПДВ - 8 946,73 грн.

Дана додаткова угода поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.01.2021.

Додатковою угодою до договору №5 від 26.02.2021 доповнено з 01.02.2021 пункт 4.2 договору, наступними абзацами:

Ціна за 1000 куб.м природного газу з 01.02.2021 до 28.02.2021 (включно) за цим договором складає 6 841,15 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%, усього разом з ПДВ - 8209,38 грн.

Споживач зобов`язується сплатити за використаний з 01.02.2021 до 28.02.2021 (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 6 965,31 грн за 1000 куб.м без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього разом з ПДВ - 8 358,37 грн.

Дана додаткова угода поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.02.2021.

Додатковою угодою до договору №6 від 26.03.2021 доповнено з 01.03.2021 пункт 4.2 договору, наступними абзацами:

Ціна за 1000 куб.м природного газу з 01.03.2021 за цим договором складає 6 279,77 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%, усього разом з ПДВ - 7 535,724 грн.

Споживач зобов`язується сплатити за використаний з 01.03.2021 природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 6 403,93 грн за 1000 куб.м без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього разом з ПДВ - 7 684,72 грн.

Дана додаткова угода поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.03.2021.

Додатковою угодою до договору №7 від 28.04.2021 доповнено з 01.04.2021 пункт 4.2 договору, наступними абзацами:

Ціна за 1000 куб.м природного газу з 01.04.2021 до 30.04.2021 за цим договором складає 6 522,860 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%, усього разом з ПДВ - 7 827,432 грн.

Споживач зобов`язується сплатити за використаний з 01.04.2021 до 30.04.2021 природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 6 647,02 грн за 1000 куб.м без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього разом з ПДВ - 7 976,42 грн.

Даний пункт додаткової угоди поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.04.2021.

Додатковою угодою до договору №8 від 30.04.2021 доповнено пункт 2.1 абзацом: постачальник передає споживачу у період з 01.05.2021 до 20.05.2021 (включно) замовлений споживачам обсяг природного газу в кількості 0,5 куб.м.

Додатковою угодою до договору №8/9 від 20.05.2021 доповнено з 01.05.2021 пунктом 4.2 договору, наступними абзацами:

Ціна за 1000 куб.м природного газу з 01.05.2021 до 19.05.2021 за цим договором складає 7 802,32 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%, усього разом з ПДВ - 9 362,87 грн.

Споживач зобов`язується сплатити за використаний з 01.05.2021 до 19.05.2021 (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 7 926,48 грн за 1000 куб.м без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього разом з ПДВ - 9 511,78 грн.

Даний пункт додаткової угоди поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.05.2021.

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині постачання природного газу до 19.05.2021 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (пункт 11.1 договору, з урахуванням змін за додатковою угодою №8/9).

На виконання умов договору позивачем передано, а відповідачем прийнято природний газ на загальну суму 1 659 746,85 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу: від 31.10.2020 на суму 11 230,31 грн, від 30.11.2020 на суму 215 265,42 грн, від 31.12.2020 на суму 192 458,12 грн, від 31.01.2021 на суму 472 763,21 грн, від 28.02.2021 на суму 442 017,46 грн, від 31.03.2021 на суму 233 229,29 грн, від 30.04.2021 на суму 88 426,64 грн, від 31.05.2021 на суму 4 356,40 грн. Вказані акти приймання-передачі підписані повноважними представниками сторін без зауважень щодо якості й обсягу поставленого природного газу, містять посилання на договір від 24.09.2020 №20/21-8247-БО-39.

Разом із тим, відповідачем здійснено оплату за поставлений природний газ на суму 226 495,73 грн, що вбачається з виписки банку по рахунку позивача.

Звертаючись до суду першої інстанції з даним позовом АТ "НЕК "Нафтогаз України" стверджує, що відповідачем не виконано в повному обсязі зобов`язань за договором щодо оплати природного газу, у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача 1 433 251,12 грн основного боргу, а також 91 167,50 грн трьох процентів та 560 883,42 грн інфляційних втрат.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з абзацом 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За приписами статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 ЦК України).

За змістом статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач у жовтні-грудні 2020 року та січні-травні 2021 року поставив відповідачу природний газ на загальну суму 1 659 746,85 грн. У свою чергу, відповідач розрахувався з позивачем за поставлений природний газ частково в сумі 226 495,73 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає вірними висновки місцевого господарського суду, що залишок основної заборгованості відповідача перед позивачем за спірним договором становить 1 433 251,12 грн, у зв`язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню.

Крім того, за порушення умов договору, позивач нарахував відповідачу 560 883,42 грн інфляційних втрат та 91 167,50 грн трьох процентів річних.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 роз`яснено, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Зазначений спосіб розрахунку склався як усталена судова практика, його використовують всі бухгалтерські програми розрахунку інфляційних.

Колегія суддів, здійснивши розрахунок вищенаведених компенсаційних виплат, погоджується з висновком місцевого господарського суду про правильне їх нарахування, а отже позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 91 167,50 грн трьох процентів річних, нарахованих за кожним актом окремо, а саме: за актами грудня 2020 року - з 26.01.2021 до 30.04.2023, за актом січня 2021 року - з 26.02.2021 до 30.04.2023, за актом лютого 2021 року - з 26.03.2021 до 30.04.2023, за актом березня 2021 року - з 27.04.2021 до 30.04.2023, за актом квітня 2021 року - з 26.05.2021 до 30.04.2023, за актом травня 2021 року - з 26.06.2021 до 30.04.2023, та 560 883,42 грн інфляційних втрат, які нараховані за період з 01.02.2021 до 30.04.2023.

Заперечень щодо невірності розрахунку трьох процентів річних та інфляційних втрат доводи апеляційної скарги не містять.

Колегія суддів погоджується з доводами позивача, що до матеріалів справи не додано доказів, що відповідач уклав договір про організацію взаєморозрахунків, подав пропозицію на укладення договору реструктуризації, уклав договір про реструктуризацію або сплатив суму основного боргу.

Твердження відповідача, що позивач неправомірно нарахував, а суд першої інстанції неправомірно стягнув штрафні санкції, відхиляються колегією суддів, оскільки штрафні санкції позивачем не заявлялися, а три проценти річних та інфляційні втрати не є штрафними санкціями, а як зазначалось вище, виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Інші доводи апеляційної скарги, взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.

Згідно з частиною 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

В пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федорченко та Лозенко проти України" від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

При винесені даної постанови судом апеляційної інстанції були надані вичерпні відповіді на доводи апелянта, з посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 2 статті 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи із фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позову.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Частиною 1 статті 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.10.2023 у справі №927/919/23 ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга ПП "Спеціальна енергетична компанія" задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються на ПП "Спеціальна енергетична компанія".

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Спеціальна енергетична компанія" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.10.2023 у справі №927/919/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.10.2023 у справі №927/919/23 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Приватне підприємство "Спеціальна енергетична компанія".

4. Матеріали справи №927/919/23 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений статтями 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано - 12.03.2024.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді В.В. Шапран

С.І. Буравльов