ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2024 р.м. ХарківСправа № 922/5397/13 (922/3678/23)

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Усатий В.О.

судді: Яризько В.О. , Міньковський С.В.

при секретарі судового засідання Мазуренко А.О.

розглянувши в судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Харківської області в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Державного підприємства "Антонов" (03062, м. Київ, вул. Академіка Туполєва, буд. 1, код ЄДРПОУ 14307529)
до Харківського державного авіаційного виробничого підприємства (61023, м. Харків, вул. Сумська, буд. 134, код ЄДРПОУ 14308894)
про стягнення коштів в межах справи № 922/5397/13 про банкрутство Харківського державного авіаційного виробничого підприємства
за участю представників сторін:

позивача - не з`явився;

відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Антонов» звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Харківського державного авіаційного виробничого підприємства, в якій просить суд стягнути заборгованість за Договором №2.1605.2021 від 04.11.2021 у загальному розмірі 1738092,53 грн., з яких 1266280,00 грн. сума основної заборгованості, інфляційні втрати у розмірі 410302,55 грн., 3% річних у розмірі 61509,98 грн. Крім того, позивач просить відповідно до частини десятої статті 238 Господарського процесуального кодексу України зазначити в рішенні про нарахування інфляційних втрат та 3% річних до моменту фактичного виконання рішення суду .

За попереднім (орієнтовним) розрахунком судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, витрати складаються з суми сплаченого судового збору за подання даного позову до суду у розмірі 26071,39 грн.

В провадженні Господарського суду Харківської області перебуває справа про банкрутство Харківського державного авіаційного виробничого підприємства, яка розглядається колегією суддів у складі: головуючий суддя Усатий В.О., судді Міньковський С.В. та Яризько В.О.

Відповідно до ч. 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною яких є боржник.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду позовна заява в межах справи про банкрутство (вхідний номер 3678/23 від 18.08.2023) передана на розгляд колегії суддів: головуючий суддя Усатий В.О., судді Міньковський С.В. та Яризько В.О.

Ухвалою суду від 28.08.2023, крім іншого, прийнято позовну заяву Державного підприємства «Антонов» (вхідний номер 3678/23 від 18.08.2023) до Харківського державного авіаційного виробничого підприємства до розгляду в межах справи №922/5397/13 про банкрутство Харківського державного авіаційного виробничого підприємства. Відкрито провадження у справі № 922/5397/13 (922/3678/23). Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідачу, згідно статті 251 ГПК України, встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов. Докази надіслання відзиву іншій стороні постановлено надати суду. У разі ненадання відзиву на позов у встановлений судом строк, справа згідно з ч.9 ст.165 ГПК України буде розглянута за наявними в ній матеріалами. Встановлено позивачу строк на подання до суду відповіді на відзив із урахуванням вимог ст.166 ГПК України - п`ять днів з дня отримання відзиву. Докази надіслання відповіді на відзив іншій стороні постановлено надати суду. Встановлено відповідачу строк для подання заперечення із урахуванням вимог ст.167 ГПК України - п`ять днів з дня отримання відповіді на відзив. Докази надіслання заперечення іншій стороні постановлено надати суду. Роз`яснено учасникам справи, що відповідні заяви по суті справи повинні відповідати вимогам статей 161-167 Господарського процесуального кодексу України та мають бути подані у строк, визначений в ухвалі.

Ухвалою суду від 30.10.2023, крім іншого, здійснено перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 922/5397/13 (922/3678/23) за правилами загального позовного провадження. Розгляд справи постановлено здійснювати зі стадії відкриття провадження у справі. Призначено підготовче засідання на 28.11.2023 року о 10:50 год. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має надіслати суду відзив, який повинен відповідати вимогам статті 165 ГПК України, і всі письмові та електронні докази, висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Копію відзиву та доданих до нього документів відповідач має надіслати (надати) іншим учасникам справи одночасно із надсиланням (наданням) відзиву до суду та докази надіслання надати суду разом із відзивом на позов. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив із урахуванням вимог статті 166 ГПК України - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов. В разі подання відповіді, надати суду докази її направлення іншій стороні. Встановлено відповідачу строк для подання заперечень із урахуванням вимог статті 167 ГПК України - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив. В разі подання заперечень, надати суду докази їх направлення іншій стороні.

В судовому засіданні 28.11.2023 протокольною ухвалою суду продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, відкладено підготовче засідання у справі на 11 січня 2024 року о(б) 11:20 год.

Судове засідання призначене на 11.01.2024 не відбулось, у зв`язку з знаходженням судді Яризько В.О. з 03.01.2024 по 12.01.2024 включно у відпустці.

Враховуючи усунення обставин, які перешкоджали виконанню обов`язків судді, а саме - після повернення судді Яризько В.О. з відпустки, ухвалою суду від 15 січня 2024 призначено підготовче засідання на 25.01.2024 року о 10:50 год.

В судовому засіданні 25.01.2024 протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.01.2024 о 14:30 год.

В судове засідання 26.01.2024 учасники справи не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Ухвалою суду від 26.01.2024 відкладено розгляд справи по суті на "26" лютого 2024 р. о 14:30 год.

В судове засідання 26.02.2024 учасники справи не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Суд зауважує, що ухвалою суду від 13.02.2024 задоволено клопотання представника Державного підприємства "Антонов" адвоката Наливайка Д.О про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх.№3722 від 09.02.2024). Судове засідання у справі №922/5397/13 (922/3678/23), призначене на 26.02.2024 о 14:30 год, постановлено провести за участю представника ДП "Антонов" адвоката - Наливайка Даниїла Олександровича в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Проте, в судовому засіданні 26.02.2024 секретар судового засідання повідомив про неможливість підключення (запрошення) в підсистемі відеоконференцзв`язку Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи представника ДП "Антонов" адвоката Наливайка Даниїла Олександровича, зокрема встановлено відсутність зазначеної особи онлайн, про що секретарем судового засідання зафіксовано в протоколі судового засідання.

Згідно з положеннями ч.5 ст.197 ГПК України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Відповідно до п.46 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 №1845/0/15-21 за наявності в суді технічної можливості учасник справи у порядку, встановленому процесуальним законом, може брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів. Ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Відповідно до ч. 1 статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що явка учасників справи не визнавалась судом обов`язковою, суд вважав можливим провести судове засідання 26.02.2024 у відсутність представників позивача та відповідача.

Суд окремо вважає необхідним звернути увагу, що з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, згідно з даними КП "Діловодство спеціалізованого суду" копію ухвали суду про відкриття провадження у справі від 28.08.2023 рекомендованим листом з повідомленнями про вручення (з відміткою судова повістка) було направлено на адресу відповідача (вих. №021695, трек-номер Укрпошти - 750), яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та отримано останнім 01.09.2023.

Окрім того, всі наступні ухвали суду у даній справі згідно з даними КП "Діловодство спеціалізованого суду" було направлено до Електронного кабінету Харківського державного авіаційного виробничого підприємства та доставлено до Електронного кабінету відповідача, що підтверджується матеріалами справи.

У даному випадку судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 названого Закону, для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень.

Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що сторони у справі не були позбавлені права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі 922/5397/13 (922/3678/23) у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, жодним чином не спростував заявлені позовні вимоги.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій для розгляду справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті.

В судовому засіданні 26.02.2024 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

Між Державним підприємством «АНТОНОВ» (надалі - Позивач, Виконавець) та Харківським державним авіаційним виробничим підприємством (ХДАВП) (надалі - Відповідач, Замовник) укладено Договір № 2.1605.2021 на проведення науково-дослідних робіт та послуг з оцінки технічного стану літака АН-74ТК-200 заводський №365.470.122.1083 від 04.11.2021 (надалі - Договір).

Згідно з пунктом 1.1. Договору Замовник доручає та оплачує, а Виконавець бере на себе зобов`язання по виконанню робіт та послуг: Розробку «Доповнення...» до «Програми робіт з контролю старіння літака Ан-74 та його модифікацій...» та проведення науково-дослідних робіт (НДР) та послуг з оцінки технічного стану літака АН-74ТК-200 заводський № 365.470.122.1083, випуску ХДАВП 11.06.2012, з метою визначення можливості і умов допуску до чергового етапу відпрацювання призначеного ресурсу та строку служби до 10 000 льотних годин, 5 000 польотів, 11 років (до 11.06.2023), а також виконання аналізу технічного стану ПС за результатами робіт, виконаних у відповідності з «Програмою робіт з контролю старіння літака Ан-74 та його модифікацій...» та «Доповнення...» до неї.

Відповідно до п. 1.2 Договору, сторонами погоджено, що виконання робіт за Договором відбуватиметься в два етапи:

п.1.2.1. - 1 етап - Розробку «Доповнення...» до «Програми робіт з контролю старіння літака Ан-74 та його модифікацій...» та проведення науково-дослідних робіт (НДР) та послуг з оцінки технічного стану літака АН-74ТК-200 заводський № 365.470.122.1083, випуску ХДАВП 11.06.2012, з метою визначення можливості і умов допуску до чергового етапу відпрацювання призначеного ресурсу та строку служби до 10 000 льотних годин, 5 000 польотів, 11 років (до 11.06.2023);

п.1.2.2. - 2 етап - виконання аналізу технічного стану ПС за результатами робіт, виконаних у відповідності з «Програмою робіт з контролю старіння літака Ан-74 та його модифікацій...» та «Доповнення...» до неї, розробка і оформлення «Рішення...» ДП «АНТОНОВ» з допуску літака до чергового етапу відпрацювання призначеного ресурсу та строку служби до 10 000 льотних годин, 5 000 польотів, 11 років (до 11.06.2023).

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що ціна Договору становить 1 466 280,00 грн. , у тому числі ПДВ 20%, що становить 244 380,00 грн.

Оплата відповідно до п. 2.2. Договору здійснюється у наступному порядку:

п.2.2.1 передплата І етапу в розмірі 200 000,00 грн., у тому числі ПДВ 20%, що становить 33 333,33 грн., після підписання Сторонами даного Договору, до розробки «Доповнення...» і виїзду 4-х спеціалістів Виконавця до місця виконання робіт та послуг;

п.2.2.2. передплата II етапу в розмірі 1 266 280,00 грн., у тому числі ПДВ 20%, що становить 211 046,67 грн., після проведення дослідження технічного стану літака, отримання позитивних результатів дослідження і затвердження «Акту оцінки технічного стану літака» до передачі Рішення ДП «АНТОНОВ».

Пунктом 3.1. Договору передбачено, що після надходження на рахунок Виконавця суми, яка вказана в п. 2.2.1., виконання умов п. 2.3, даного Договору (за необхідністю), завершення виконання робіт по І етапу. Виконавець передає Замовнику два екземпляри Акту здачі- приймання науково-дослідних робіт та послуг по І етапу.

Згідно з п. 3.2. Договору при завершенні робіт, після надходження на рахунок Виконавця суми, яка вказана в п. 2.2.2., отримання Виконавцем «Акту...» про усунення дефектів, Виконання умов п. 2.3, даного Договору (за необхідністю), Виконавець передає Замовнику два екземпляри Акту здачі-приймання науково-дослідних робіт та послуг по II етапу, а також затверджене ДП «АНТОНОВ» «Рішення...», для подальшого оформлення у встановленому порядку.

На підставі п. 3.3. Договору Замовник протягом 10 днів з дня отримання двох примірників Акту здачі-приймання науково-дослідних робіт та послуг, зазначених в пункті 3.1. даного Договору, зобов`язаний направити Виконавицю один примірник підписаного Акту здачі- приймання науково-дослідних робіт та послуг або мотивовану відмову від приймання робіт.

Після завершення Замовником виконання робіт по І етапу на рахунок Виконавця надійшов платіж на суму 200 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 1042 від 20.12.2021.

Позивач зазначає, що Виконавцем було передано Замовнику 2 екземпляри актів здачі- приймання науково-дослідних робіт та послуг по І етапу для підписання, який було підписано сторонами 28.12.2021, що не спростовано відповідачем.

Крім того, позивач вказує, що після завершення виконання робіт II етапу Виконавцем було передано Замовнику 2 екземпляри актів здачі-приймання науково-дослідних робіт та послуг по II етапу для підписання та рахунок-фактуру № 480 від 21.12.2021 на суму 1 266 280.00 грн. Даний акт, як зазначив позивач та не заперечував відповідач, було підписано сторонами 28.12.2021.

Позивач зазначає, що враховуючи, що відповідачем шляхом підписання акту здачі-приймання від 28.12.2021 було прийнято II етап робіт за Договором №2.1605.2021 від 04.11.2021, який в свою чергу є підставою для проведення фінансових розрахунків і платежів між позивачем та відповідачем за виконання II етапу робіт за Договором №2.1605.2021 від 04.11.2021 у розмірі 1 266 280,00 грн, однак, платіж у розмірі 1 266 280,00 грн на рахунок позивача не надходив.

З матеріалів справи вбачається, що листом № 301/89 від 20.01.2022 відповідач зазначив, що у зв`язку з важким фінансовим станом підприємства остаточний розрахунок згідно з п. 2.2. Договору буде здійснено у лютому - березні 2022 року.

Листом № 706/1271-22 від 26.01.2022 позивач повідомив відповідача, що очікує оплату по другому етапу у лютому - березні, як це було гарантовано останнім у листі № 301/89 від 20.01.2022 та направляє рішення щодо допуску літака Ан-74ТК-200.

31.01.2023 позивачем направлено на адресу відповідача Вимогу № 126/1460-23 від 30.01.2023 про сплату на користь Державного підприємства «АНТОНОВ» за порушення строків виконання зобов`язань за Договором суму заборгованості не пізніше семи днів з моменту отримання цієї Вимоги, яка була отримана відповідачем 07.02.2023 та залишена без реагування.

У зв`язку з порушенням відповідачем строку оплати за II етапом Договору № 2.1605.2021 на проведення науково-дослідних робіт та послуг з оцінки технічного стану літака АН-74ТК-200 заводський №365.470.122.1083 від 04.11.2021, позивачем нараховані інфляційні втрати у розмірі 410302,55 грн. за період з 01.01.2022 по 30.06.2023 та 3% річних у розмірі 61509,98 грн. за період з 29.12.2021 по 11.08.2023.

Наразі, як зазначає позивач, відповідач свої зобов`язання щодо оплати вказаних нарахувань не виконав.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України.

Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно частини першої статті 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною першою статті 903 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено строк (термін) виконання зобов`язання: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, що передбачено частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України.

Станом на момент розгляду справи, відповідач заборгованість за II етапом Договору № 2.1605.2021 на проведення науково-дослідних робіт та послуг з оцінки технічного стану літака АН-74ТК-200 заводський №365.470.122.1083 від 04.11.2021 у розмірі 1 266 280,00 грн не сплатив та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленої основної заборгованості чи підтверджували б оплату заборгованості.

Отже, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання грошових зобов`язань за II етапом Договору № 2.1605.2021 на проведення науково-дослідних робіт та послуг з оцінки технічного стану літака АН-74ТК-200 заводський №365.470.122.1083 від 04.11.2021.

Враховуючи вищевикладене, та те, що на момент ухвалення даного рішення у матеріалах справи відсутні будь-які докази в спростування заявлених позовних вимог в частині суми основної заборгованості та обставин справи в цілому, а також відсутні будь-які докази погашення відповідачем заборгованості в добровільному порядку, суд вважає заявлену вимогу позивача про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 1 266 280,00 грн за II етапом Договору № 2.1605.2021 на проведення науково-дослідних робіт та послуг з оцінки технічного стану літака АН-74ТК-200 заводський №365.470.122.1083 від 04.11.2021 нормативно та документально обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню.

Позивачем також заявлені вимоги про стягнення інфляційних втрат у розмірі 410302,55 грн. за період з 01.01.2022 по 30.06.2023 та 3% річних у розмірі 61509,98 грн. за період з 29.12.2021 по 11.08.2023.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За умовами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Відтак, у даному випадку, за порушення виконання грошового зобов`язання на відповідача покладається відповідальність згідно статті 625 ЦК України, у вигляді сплати процентів річних від простроченої суми.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.06.2019 у справі №703/2718/16-ц дійшла висновку, що за змістом норми частини 2 статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Перевіривши розрахунки вищевказаних сум, суд визнав їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства, а тому позовні вимоги про стягнення 61509,98 3% річних за період з 29.12.2021 по 11.08.2023 та 410302,55 інфляційних втрат за період з 01.01.2022 по 30.06.2023 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, позивач просить суд зазначити в рішенні про нарахування 3% річних та інфляційних втрат на суму боргу з 29.12.2021 до моменту виконання судового рішення в частині погашення суми основного боргу.

Суд звертає увагу на те, що ч. 10 ст. 238 ГПК України передбачає можливість такого нарахування ВИКЛЮЧНО відносно відсотків або пені, а не інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 10 ст. 238 ГПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за час прострочення.

За змістом ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Статтею 5 ГПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що застосування ч. 10 ст. 238 ГПК України сприятиме найшвидшому виконанню відповідачем судового рішення в частині сплати основного боргу, а позивач позбавиться необхідності повторно звертатися до суду з позовом про стягнення з відповідача додатково нарахованих процентів, за допущене ним прострочення після ухвалення судом рішення.

Згідно з ч. ч. 11, 12 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі. До закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.

Суд звертає уваги, що позивачем у позовній заяві заявлена, крім іншого, майнова вимога про стягнення 3% річних за період з 29.12.2021 по 11.08.2023, яка визнана судом такою, що підлягає задоволенню за текстом даного рішення, а отже у такому разі суд не вбачає підстав для зазначення у резолютивній частині рішення про нарахування органом (особою), який буде здійснювати примусове виконання рішення 3 % річних на основний борг за Договором № 2.1605.2021 на проведення науково-дослідних робіт та послуг з оцінки технічного стану літака АН-74ТК-200 заводський №365.470.122.1083 від 04.11.2021 у розмірі 1266280,00 грн до 11.08.2023 включно.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе частково задовольнити вимоги позивача в цій частині та зазначити у резолютивній частині рішення про нарахування органом (особою), який буде здійснювати примусове виконання рішення, 3 % річних на основний борг за Договором № 2.1605.2021 на проведення науково-дослідних робіт та послуг з оцінки технічного стану літака АН-74ТК-200 заводський №365.470.122.1083 від 04.11.2021 у розмірі 1 266 280,00 грн, починаючи з 12.08.2023 до моменту повної оплати основного боргу за цим правочином, з урахуванням приписів законодавства України.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи.

Надаючи оцінку доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994р. Європейського суду з прав людини у справі Руїс Торіха проти Іспанії). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі Проніна проти України, в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини Серявін та інші проти України (SERYAVINOTHERS v. UKRAINE) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі Гірвісаарі проти Фінляндії (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 61, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 123, 129, 165, 177, 183, 232, 233, 236, 238, 240, 241, 242, 256 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Державного підприємства "Антонов" задовольнити частково .

Стягнути з Харківського державного авіаційного виробничого підприємства на користь Державного підприємства "Антонов" заборгованість за Договором №2.1605.2021 від 04.11.2021 на проведення науково-дослідних робіт та послуг з оцінки технічного стану літака АН-74ТК-200 заводський №365.470.122.1083 від 04.11.2021 у розмірі 1 738 092,53 грн., з яких 1 266 280,00 грн. сума основної заборгованості, інфляційні втрати у розмірі 410 302,55 грн., 3% річних у розмірі 61 509,98 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 26 071,39 грн.

Відповідно до ч.10 ст.238 Господарського процесуального кодексу України органом (особою), що буде виконувати рішення, здійснювати нараховування 3% річних на суму основного боргу у розмірі 1 266 280,00 грн, починаючи з 12.08.2023 і до моменту остаточного виконання рішення суду.

В решті вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Позивач: Державне підприємство "Антонов" (03062, м. Київ, вул. Академіка Туполєва, буд. 1, код ЄДРПОУ 14307529).

Відповідач: Харківське державне авіаційне виробниче підприємство (61023, м. Харків, вул. Сумська, буд. 134, код ЄДРПОУ 14308894).

Повний текст рішення складено та підписано 06.03.2024.

Головуючий суддя Суддя Суддя В.О. Усатий В.О. Яризько С.В. Міньковський