ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"12" березня 2024 р. Справа № 909/893/17

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого (судді-доповідача): Бонк Т.Б.,

суддів: Бойко С.М.,

Якімець Г.Г.,

секретар судового засідання Кострик К.І.,

представники сторін:

позивача: Шандарівський Г.Г.,

відповідача: не з`явився,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "КГД-БУД" від 08.03.2024 (вх. суду від 08.03.2024 № 01-04/1678/24) про відвід колегії суддів

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "КГД-БУД" б/н від 17.01.2024 (вх. суду від 19.01.2024 № 01-05/235/24)

на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 09.01.2024 (повний текст ухвали складено 11.01.2024, суддя О.М. Фанда, м. Івано-Франківськ) винесену за результатами розгляду скарги ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" на бездіяльність приватного виконавця Ігнатіва О.Л.

у справі № 909/893/17

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "КГД-БУД", с. Ямниця, Тисменицький р-н, Івано-Франківська обл.

про звернення стягнення на предмет іпотеки

ВС Т А Н О В И В :

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 09.01.2024 у справі №909/893/17 скаргу Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" за вх. №13972/23 від 18.12.2023 на бездіяльність приватного виконавця Ігнатіва О.Л. задоволено. Визнано неправомірною бездіяльність приватного виконавця Івано-Франківського виконавчого округу Ігнатіва Олекси Любомировича у виконавчому провадженні № 65758548 щодо зупинення реалізації Іпотечного та заставного майна.

На розгляд Західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "КГД-БУД" б/н від 17.01.2024 (вх. суду від 19.01.2024 № 01-05/235/24) на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 09.01.2024.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2024 справу № 909/893/17 розподілено колегії суддів у складі: головуючий суддя Бонк Т.Б., судді Бойко С.М., Якімець Г.Г.

Ухвалою від 19.02.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "КГД-БУД" б/н від 17.01.2024 (вх. суду від 19.01.2024 №01-05/235/24).

27.02.2024 суд ухвалив призначити справу № 909/893/17 до розгляду у судовому засіданні на 12.03.2024.

08.03.2024 від Товариства з обмеженою відповідальністю "КГД-БУД" надійшла заява про відвід колегії суддів у складі головуючого судді Бонк Т.Б., суддів Бойко С.М. та Якімець Г.Г.

Заява мотивована тим, що колегія суддів розглядала апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КГД-БУД" від 04.07.2022, якою оскаржено ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 24.06.2022 у справі № 909/893/17, винесену за результатами розгляду скарги ТОВ "КГД-БУД" на дії приватного виконавця під час виконання наказу Господарського суду Івано-Франківської області від 07.05.2018 у справі № 909/893/17.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 18.10.2022 колегія суддів у складі головуючого судді Бонк Т.Б., суддів Бойко С.М. та Якімець Г.Г. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КГД-БУД" залишила без задоволення, а ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 24.06.2022 без змін.

Відтак, зважаючи на однаковий склад суду при розгляді апеляційних скарг, скаржник зазначає про наявність сумніву в упередженості колегії суддів у складі головуючого судді Бонк Т.Б., суддів Бойко С.М. та Якімець Г.Г. та просить здійснити відвід зазначеної колегії.

За приписами частин другої та третьої статті 38 ГПК України судді може бути заявлено відвід учасниками справи з підстав, зазначених у статтях 35 і 36 цього Кодексу. Відвід повинен бути вмотивованим.

Частиною першою статті 35 ГПК України встановлено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Поряд з цим, за приписами частини четвертої статті 35 ГПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (рішення від 24 травня 1989 року у справі «Хаушильд проти Данії»).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 9 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

За змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року суд у межах своїх повноважень має бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення Європейського суду з прав людини від 21 грудня 2000 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Щодо суб`єктивного критерію, то презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного, а заявник таких доказів не наводить.

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Це означає, що при з`ясуванні питання про те, чи існують законні підстави для побоювання щодо відсутності безсторонності у певного судді, позиція заявника має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути ці побоювання об`єктивно виправдані.

Як вбачається з заяви про відвід, відповідач наводить власні аргументи, відповідно до яких, він не погоджується з прийнятою ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 24.06.2022 у справі № 909/893/17.

Як зазначено вище, приписами ч.4 ст.35 ГПК імперативно визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Отже, висновки або позиції суддів, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя і у протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому.

В ухвалі від 15.11.2022 у справі № 923/719/17 Верховний Суд вказав, що доводи сторони щодо необхідності відводу суддів саме з підстав незгоди з їх правовою позицією прямо порушують один з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких заявників не влаштовує.

Таким чином, незгода відповідача постановою апеляційного суду щодо скасування ухвали суду першої інстанції, не може бути підставою для відводу колегії суддів без надання доказів проявлення суддями саме необ`єктивності чи упередженості при ухваленні такого судового рішення на користь однієї з сторін.

Водночас, доказів на підтвердження необ`єктивності чи упередженості колегії суддів, до заяви про відвід колегії суддів у складі головуючого судді Бонк Т.Б., суддів Бойко С.М. та Якімець Г.Г., заявником не надано.

Враховуючи наведене, заявником не наведено, а судом не встановлено обставин, які викликали б сумнів у неупередженості колегії суддів у складі головуючого судді Бонк Т.Б., суддів Бойко С.М. та Якімець Г.Г. при розгляді справи № 909/893/17.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Згідно з ч. 3 ст. 39 ГПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Керуючись ст.ст. 32, 35, 38, 39, 234, Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "КГД-БУД" від 08.03.2024 (вх. суду від 08.03.2024 № 01-04/1678/24) про відвід колегії суддів у складі головуючого судді Бонк Т.Б., суддів Бойко С.М. та Якімець Г.Г. передати для вирішення у порядку, встановленому частиною першою статті 32 ГПК України.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 12.03.2024.

Головуючий суддя Т.Б. Бонк

суддя С.М. Бойко

суддя Г.Г. Якімець