ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2024 р. Справа №926/2833/23

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді О.С. Скрипчук

суддів О.І. Матущака

Б.Д. Плотніцького,

секретар судового засідання Лагутін В.Б.

розглянувши у письмовому провадженні матеріали апеляційної скарги Департаменту інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради за № 23/01-15/5407 від 11.12.2023 (вх. № 01-05/3804/23 від 14.12.2023)

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 21.11.2023 (повний текст рішення складено 01.12.2023, м. Чернівці, суддя С.О. Миронюк)

у справі № 926/2833/23

за позовом: Приватного підприємства "Алекс Промбуд", м. Чернівці

до відповідача: Департаменту інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради, м. Чернівці

про стягнення заборгованості в сумі 114 969,64 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватного підприємство «Алекс Промбуд» звернулось до господарського суду Чернівецької області з позовною заявою до Департаменту інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради про стягнення заборгованості в сумі 114969,64 грн, з яких 20711,64 грн сума основного боргу, 1377,18 грн 3% річних, 7909,34 грн інфляційні втрати, 64600,00 грн гарантійний внесок, 20308,12 грн упущена вигода (не отриманий прибуток).

Позовні вимоги мотивовані тим, що 09.11.2020 між приватним підприємством «Алекс Промбуд» та Департаментом містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради укладено договір підряду №70/20. Актом приймання виконаних будівельних робіт за березень 2021 та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за березень 2021, виставлених підрядником на виконання робіт згідно договору №70/20 від 09.11.2020, підтверджується заборгованість на загальну суму 20711,64 грн.

Позивач зазначає, що кошти за виконані роботи, на день пред`явлення даного позову, відповідачем не оплачені. Крім того, за неналежне виконання грошового зобов`язання позивач нарахував 7909,34 грн інфляційних втрат, 1377,18 грн 3 % річних, а також просить стягнути 64600,00 грн гарантійного внеску та 20308,12 грн упущеної вигоди.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 21.11.2023 позовні вимоги задоволено. Суд стягнув з Департаменту інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради на користь приватного підприємства «Алекс Промбуд» заборгованість у сумі 114906,28 грн., (в тому числі 20711,64 грн основна заборгованість, 1377,18 грн 3% річних, 7909,34 грн інфляційні втрати, 64600,00 грн гарантійний внесок, 20308,12 грн упущена вигода) та судовий збір у сумі 2684,00 грн.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що відповідач, в порушення вимог статей 853, 882 ЦК України, без зазначення жодних причин ухилився від прийняття робіт, своєчасно не заявивши про їх недоліки (за наявності таких), що в свою чергу є підставою для покладення на нього обов`язку оплатити роботи, виконані позивачем за договором.

Відтак, з огляду на умови lоговору № 70/20 від 09.11.2020, акт приймання виконаних будівельних робіт на суму 20711,64 грн повинен був бути підписаний замовником не пізніше 05.03.2021, а оплата проведена не пізніше 15.03.2021, однак здійснена не була.

Враховуючи вищевикладене, місцевий господарський суд прийшов до висновку, що замовник фактично прийняв виконані підрядником роботи, погодився з відповідністю обсягів, вартості і якості виконаних робіт кошторису, будівельним нормам і правилам, а також матеріалів, що використовуються, державним стандартам і технічним умовам, а відтак у нього виник обов`язок по оплаті зазначених робіт у сумі 20711,64 грн, у зв`язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню.

Разом з тим, здійснивши перевірки нарахування 3% річних та інфляційних втрат, місцевий господарський суд дійшов висновку, що такі підлягають до задоволення.

Окрім того, враховуючи те, що позивачем частково виконано зобов`язання за договором, подальше продовження дії договору та виконання зобов`язань за вказаним договором неможливе у зв`язку з відсутністю фінансування у відповідача, беручи до уваги, що відповідачем не повернуто сплаченої суми забезпечення виконання договору, тому місцевий господарський суд дійшов висновку про достатність підстав для стягнення з відповідача суми забезпечення у розмірі 64600,00 грн., а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Дослідивши усі наявні у справі докази та достовірно встановивши обставини щодо порушення замовником договірних зобов`язань, місцевий суд встановив склад цивільного правопорушення у діях відповідача, а саме: факт порушення ним зобов`язань за договором в частині неналежного розрахунку за виконані роботи; наявна шкода, оскільки внаслідок невиконання договірних зобов`язань підряднику спричинені збитки у розмірі упущеної вигоди (неотриманого прибутку); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою полягає у тому, що неналежне виконання замовником умов договору не призвело до очiкуваного підрядником результату; вина відповідача полягає у недбалому ставленні до виконання договірних зобов`язань в частині прийняття робіт та здійснення оплати їх вартості, що спричинило неможливість виконання договору в подальшому.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача упущеної вигоди (неотриманого прибутку) в сумі 20308,12 грн підлягають задоволенню.

Не погодившись з даним рішенням суду Департамент інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради подав апеляційну скаргу № 23/01-15/5407 від 11.12.2023 (вх. № 01-05/3804/23 від 14.12.2023), в якій просить скасувати рішення господарського суду Чернівецької області від 21.11.2023, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимоги відмовити.

Апеляційна скарга мотивована наступним:

- при задоволенні позову в частині стягнення обсягу виконаних робіт в сумі 20711,61 грн суд неправильно застосував норму частини 4 статті 882 ЦК України, оскільки не встановив та не дослідив обставини фактичного виконання позивачем робіт, їх перелік, вартість та відповідність умовам договору підряду.

- при задоволенні позову в частині повернення забезпечення виконання договору в сумі 64600,00 грн суд не врахував тієї обставини, що зобов?язання по договору не були виконані позивачем, а саме - не здано в обумовлені строки об?єкт в експлуатацію замовнику. Як наслідок, виключні підстави повернення забезпечення виконання зобов?язання по договору, які передбачені договором, були відсутні.

- при задоволенні позову в частині стягнення збитків (очікуваної вигоди у вигляді прибутку) в сумі 20308,45 грн суд не врахував, неотримання позивачем очікуваного прибутку обумовлено не діями чи бездіяльністю відповідача, а відмовою позивача, як передбачено договором, виконувати такі роботи на власний ризик, без наявного фінансування. Разом з тим, задовільнивши позов в частині стягнення основного боргу в сумі 20711,61 грн та упущеної вигоди в сумі 20711,61 грн, суд тим самим задовільнив подвійне стягнення суми прибутку в розмірі 75,26 грн.

Колегія суддів вказує, що головуючий суддя О.С. Скрипчук перебувала у плановій відпустці з 13.02.2024 по 21.02.2024, суддя Б.Д. Плотніцький перебував у плановій відпустці з 21.02.2024 по 24.02.2024.

Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

09.11.2020 між Департаментом містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради (замовник, відповідач) та приватним підприємством «Алекс Промбуд» (підрядник, позивач) укладено Договір підряду №70/20 на будівництво водопровідної насосної станції ІІ підйому в мікрорайоні «Роша» в м. Чернівцях.

Відповідно до п. 1.1. договору підрядник, відповідно до проектно-кошторисної документації, умов Договору та в межах договірної ціни зобов`язується виконати роботи з будівництва водопровідної насосної станції II підйому в мікрорайоні «Роша» в м. Чернівцях. Замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи на умовах, визначених цим Договором.

Кількісна характеристика робіт, що виконуються за даним Договором відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації на будівництво водопровідної насосної станції II підйому в мікрорайоні «Роша» в м. Чернівцях. Підрядник виконує та передає Замовнику передбачені цим Договором роботи, якість яких повинна відповідати державним стандартам, будівельним нормам, іншим нормативним документам, проектно-кошторисній документації та Договору підряду (п. 1.2., 2.1. договору).

Згідно п. 3.1. договору договірна ціна робіт визначається на підставі кошторису та не повинна відрізнятися від змісту пропозиції переможця закупівлі, є динамічною в межах кошторисної вартості та становить 3 230 000,00 гри (гри мільйони двісті тридцять тисяч гривень 00 копійок) з ПДВ та є невід`ємною частиною Договору (Додаток №1). Джерело фінансування Кошти міського бюджету. Ліміт асигнувань на 2020 рік становить 30 000,00 грн. (тридцять тисяч гривень 00 копійок).

Додатковим договором №1 від 09.12.2020 до договору підряду №70/20 від 09.11.2020 викладено в новій редакції п. 3.1. договору: «Ліміт асигнувань на 2020 рік становить 0,00 грн».

Додатковим договором №2 від 30.06.2021 до договору підряду №70/20 від 09.11.2020 пункт 3.1. договору викладено в наступній редакції: «Доповнено розділ 12 Договору пунктом 12.7. наступного змісту: «Правонаступником всіх прав та обов`язків Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради по Договору з 01.07.2021 є Департамент інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради». Пункт 3.1. договору викладено у наступній редакції: «Договірна ціна робіт визначається на підставі кошторису та не повинна відрізнятися від змісту пропозиції переможця закупівлі, є динамічною в межах кошторисної вартості та становить 3230000,00 грн з ПДВ та є невід`ємною частиною договору (Додаток №1). Джерело фінансування кошти бюджету міської територіальної громади. Сума зобов`язань по договору Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради становить 0,00 грн. Сума залишку зобов`язань по договору, яка передається Департаменту інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради становить 3230000,00 грн. Залишок ліміту асигнувань для Департаменту інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради на 2021 рік становить 0,00 грн».

Відповідно до п. 4.2., 4.4. договору №70/20 прийняття та оплата виконаних робіт проводиться на підставі актів приймання виконаних робіт (форма КБ-2в) та довідок про їх вартість (форма КБ-3), підписаних уповноваженими представниками Замовника та Підрядника, в межах ліміту асигнувань на поточний рік (у разі його встановлення). При затримці Замовником проміжних платежів терміном до 30 календарних днів, Підрядник продовжує виконання робіт за власні кошти.

Згідно п. 5.1. договору строк виконання робіт Підрядником при наявності фінансування - не пізніше 25 грудня 2021 р. (включно). Виконання робіт може бути закінчено достроково. Невід`ємною частиною Договору є календарний план-графік виконання робіт та фінансування (Додаток 2), в якому визначаються дати початку та закінчення всіх видів (етапів, комплексів) робіт, передбачених Договором.

Замовник зобов`язаний прийняти в установленому договором порядку та оплатити належно виконані роботи. Підрядник має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за якісно виконані роботи (п. 6.2.3., п. 6.3.3. договору).

Договір набирає чинності з дати його укладання та діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором, але не пізніше 31 грудня 2021 (п. 11.1. договору).

Додатковим договором №3 від 23.12.2021 до договору підряду №70/20 від 09.11.2020 внесено зміни до п. 5.1. договору, а саме замість речення «Строк виконання робіт підрядником при наявності фінансування не пізніше 25 грудня 2021» слід читати «Строк виконання робіт підрядником при наявності фінансування не пізніше 01 вересня 2022». Внесено зміни до п. 11.1. договору, а саме замість слів «але не пізніше 31 грудня 2021» слід читати «але не пізніше 31 грудня 2022».

Позивачем виконано роботи в 2021 на суму 20711,64 грн і на виконання умов договору складено та подано Замовнику передбачені умовами договору документи, зокрема довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми КБ-3, акт приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в, підсумкову відомість ресурсів, локальний кошторис на будівельні роботи №2-1-1 із супровідним листом № 02-03/02 від 02.03.2021.

Вказаний супровідний лист з додатками отриманий замовником 02.03.2021, про що свідчить відмітка замовника на листі.

Акти приймання виконаних робіт з підтверджуючими документами щодо вартості використаних матеріальних ресурсів та механізмів, з належно оформленою виконавчою документацією (загальний журнал робіт, акти на закриття прихованих робіт, сертифікати на матеріали, виконавчі схеми, креслення, документи щодо випробувань та лабораторного контролю матеріалів, документи щодо випробування устаткування, інженерних систем, мереж та обладнання, інші документи згідно з нормативною документацією на виконання конкретного виду будівельних робіт) готує Підрядник і наручно та безпосередньо на будівельному майданчику передає їх для підписання уповноваженому представнику Замовника, що здійснює технічний нагляд, не пізніше 20 числа звітного місяця. Уповноважені представники Замовника протягом трьох робочих днів перевіряють виконану роботу та правильність застосування розцінок і підписують їх в частині фактично виконаних обсягів робіт. Замовник зобов`язується протягом 10 календарних днів з моменту підписання належно оформленого Акту приймання виконаних робіт прийняти рішення про оплату за виконані роботи та подати доручення на здійснення платежу органу Державної казначейської служби України (п. 4.5. договору).

Довідка про вартість виконаних будівельних робіт форми КБ-3, акт приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в, підсумкова відомість ресурсів, локальний кошторис на будівельні роботи №2-1-1 не підписані замовником, а також, у матеріалах справи відсутня письмова обгрунтована відмова замовника щодо прийняття та оплати виконаних робіт або докази повернення вказаних документів підряднику.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 ЦК України).

У відповідності до статей 173-174 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 статті 175 Господарського кодексу України встановлено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 527 Цивільного кодексу України унормовано, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК).

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За загальним правилом зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Предметом спору є невиконання відповідачем зобов`язання з оплати виконаних позивачем будівельних робіт, зазначених в акті приймання виконаних будівельних робіт за березень 2021 року.

Відповідно до частин 1, 2 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором (стаття 839 ЦК України).

За змістом статті 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 844 Цивільного кодексу України ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини 1 статті 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Порядок оплати роботи замовником визначений частиною 1 статті 854 Цивільного кодексу, згідно з якою якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, достроково.

Статтею 857 ЦК України передбачено, що робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру.

Як зазначено в п. 6.4.2 ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва», затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2013 р. № 293, при визначенні вартості виконаних обсягів робіт і проведенні взаєморозрахунків за виконані роботи по об`єктах будівництва, зведення яких здійснюється за рахунок державних коштів, застосовуються примірні форми первинних облікових документів "Акт приймання виконаних будівельних робіт" (примірна форма № КБ-2в) і "Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та виграти" (примірна форма № КБ-3). які наведено у додатку Т або У.

Зазначені типові форми підлягають обов`язковому застосуванню при проведенні взаєморозрахупкіи за виконані роботи між замовниками за виконавцями робіт з будівництва, що здійснюється за рахунок бюджетних коштів та коштів підприємств, установ і організацій державної власності (лист Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово- комупального господарства України від 16.03.2010 № 12/19-3-9-14-295 "Щодо застосування типових форм первинних облікових документів у будівництві").

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, акти виконаних робіт форми КБ-2в і довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми КБ-3 є первинними звітними документами бухгалтерського обліку, які відображають вартість, види та обсяги виконаних будівельних робіт.

Згідно п. 89 Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою КМ України №668 від 01.08.2005р., після одержання повідомлення підрядника про готовність до передачі закінчених робіт (об`єкта будівництва) замовник зобов`язаний негайно розпочати їх приймання.

Відповідно до п. 91 Загальних умов передача виконаних робіт (об`єкта будівництва) підрядником і приймання їх замовником оформлюється актом про виконані роботи.

Як встановлено п.п. 99. 100 Загальних умов розрахунки за виконані роботи проводяться на підставі документів про обсяги виконаних робіт та їх вартість. Документи про виконані роботи та їх вартість складаються і підписуються підрядником та передаються замовнику. Замовник перевіряє ці документи і в разі відсутності зауважень підписує їх. Після підписання документів замовник зобов`язаний оплатити виконані роботи.

Порядок подання підрядником документів про обсяги і вартість виконаних робіт, проведення перевірки їх достовірності, підписання та оплати замовником визначається у договорі підряду.

У разі виявлення невідповідності робіт, пред`явлених до оплати, встановленим вимогам, завищення їх обсягів або неправильного застосування кошторисних норм, поточних цін та інших помилок, що вплинули на ціну виконаних робіт, замовник має право за участю підрядника скоригувати суму, що підлягає сплаті.

Передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акта і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття робіт (виявлені недоліки) у строк, визначений договором.

Таким чином, відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта. У свою чергу, обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

Отже, замовник, який в порушення вимог статті 882 Цивільного кодексу України безпідставно (невмотивовано) відмовився від прийняття робіт, своєчасно не заявивши про їх недоліки (за наявності таких), не звільняється від обов`язку оплатити роботи.

Дана правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 21.08.2019 р. у справі №917/1489/18. від 18.07.2019 р. у справі № 910/6491/18.

Пунктом 4.5. Договору сторони погодили, що Замовник зобов`язаний протягом 3-х днів перевірити виконану роботу та правильність застосування розцінок і підписати їх в частині фактично виконаних обсягів робіт.

Обов`язок замовника прийняти виконані роботи та підписати акти визначені як умовами договору, так і нормами ст. ст. 853, 882 ЦК України. Таким чином, замовник/відповідач ухилився від прийняття виконаних робіт та підписання актів.

Таким чином, виконання позивачем робіт за відсутності заперечень відповідача щодо якості таких робіт, надає позивачу «законне очікування», що виконані ним роботи за цим договором будуть оплачені. Невиплата замовником таких коштів виконавцю прирівнюється до порушення права останнього на «мирне володіння майном» (рішення ЄСІІЛ у справах "Брумареску проти Румунії" (п. 74), "Пономарьов проти України" (п. 43), "Агрокомплекс проти України" (п. 166).

Як вже зазначалося, обов`язок замовника прийняти виконані роботи та підписати акти визначений як умовами договору, так і нормами ст.ст. 853, 882 ЦК України. Крім того, відсутність своєчасно висловлених зауважень до виконаних робіт свідчить про прийняття робіт та відповідно, виникнення у замовника обов`язку щодо їх оплати.

Отже, відповідач, в порушення вимог статей 853, 882 ЦК України, без зазначення жодних причин ухилився від прийняття робіт, своєчасно не заявивши про їх недоліки (за наявності таких), що в свою чергу є підставою для покладення на нього обов`язку оплатити роботи, виконані позивачем за договором.

Відтак, з огляду на умови Договору № 70/20 від 09.11.2020 акт приймання виконаних будівельних робіт на суму 20711,64 грн за вересень 2021 повинен був бути підписаний Замовником не пізніше 05.03.2021, а оплата проведена не пізніше 15.03.2021, однак здійснена не була.

Відповідач акт приймання виконаних будівельних робіт на суму 20711,64 грн не підписав, не надав жодних заперечень.

З огляду на наведене, суд критично оцінює доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не досліджував обставин фактичного виконання позивачем робіт, їх перелік, вартість та відповідність умовам договору підряду.

Разом з тим, колегія суддів вказує, що відповідачем до матеріалів справи не долучено жодних доказів на підтвердження наведених тверджень.

Відтак, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку, що замовник фактично прийняв виконані підрядником роботи, погодився з відповідністю обсягів, вартості і якості виконаних робіт кошторису, будівельним нормам і правилам, а також матеріалів, що використовуються, державним стандартам і технічним умовам, а відтак у нього виник обов`язок по оплаті зазначених робіт у сумі 20711,64 грн, у зв`язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню.

Статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із ст. 612 Цивільного кодексу України у відповідності до якого, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно вимог статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частини 3 статті 232 Господарського кодексу України, вимогу щодо сплати штрафних санкцій за господарське правопорушення може заявити учасник господарських відносин, права чи законні інтереси якого порушено, а у випадках, передбачених законом, - уповноважений орган, наділений господарською компетенціє.

Як встановлено судом, акт прийняття виконаних будівельних робіт на суму 20711,64 грн. повинен був бути підписаний Замовником не пізніше 05.03.2021, а оплата проведена не пізніше 15.03.2021. Таким чином, з 16.03.2021 боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, отже, з вказаної дати наявні підстави для нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

Враховуючи наведене та перевіривши наданий розрахунок інфляційних втрат, трьох процентів річних, колегія суддів зазначає, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що нарахування 3% річних у сумі 1377,18 грн та інфляційних втрат у сумі 7909,34 грн підлягає до задоволення.

Разом з тим, колегія суддів вказує наступне.

Замовник має право вимагати від переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі внесення ним не пізніше дати укладення договору про закупівлю забезпечення виконання такого договору, якщо внесення такого забезпечення передбачено тендерною документацією або в оголошенні про проведення спрощеної закупівлі (ч. 1 ст. 27 Закону України «Про публічні закупівлі»).

Відповідно до п. 6.4.12. договору підрядник зобов`язаний не пізніше дати укладання договору надати Замовнику забезпечення виконання договору терміном дії на весь строк виконання робіт, на суму яка дорівнює 2 % вартості договору. Вид забезпечення: депозит. Реквізити: Департамент містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради, 58002 м. Чернівці, вул. Б.Хмельницького, 64-а, , р/р У UA1042468 в ДКСУ.

Згідно платіжного доручення №227 від 03.11.2020 позивач сплатив на рахунок замовника забезпечення виконання договору 70/20 від 09.11.2020 в сумі 64600,00 грн.

Як встановлено судом, замовник фактично прийняв частково виконані підрядником роботи, а відтак у нього виник обов`язок по оплаті зазначених робіт.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується відповідачем, вказані обсяги робіт не були оплачені відповідачем по причині відсутності фінансування по договору №70/20.

Відповідно до Додаткового договору №3 від 23.12.2021 до договору підряду №70/20 від 09.11.2020 у зв`язку з відсутністю фінансування виконання робіт з будівництва водопровідної насосної станції ІІ підйому в мікрорайоні «Роша» в м. Чернівцях сторони продовжили дію договору до 31.12.2022.

Станом на дату ухвалення рішення сторонами не подано доказів того, що договір є чинним.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про публічні закупівлі» замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю:

1) після виконання переможцем процедури закупівлі/спрощеної закупівлі договору про закупівлю;

2) за рішенням суду щодо повернення забезпечення договору у випадку визнання результатів процедури закупівлі/спрощеної закупівлі недійсними або договору про закупівлю нікчемним;

3) у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону;

4) згідно з умовами, зазначеними в договорі про закупівлю, але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з дня настання зазначених обставин.

Згідно п. 6.4.12. договору замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів після отримання письмового звернення Підрядника у таких випадках: 1) після виконання переможцем процедури закупівлі договору про закупівлю; 2) за рішенням суду щодо повернення забезпечення договору у випадку визнання результатів процедури закупівлі недійсними або договору про закупівлю нікчемним; 3) у випадках, передбачених статтею 43 Закону України «Про публічні закупівлі». У разі невиконання умов Договору забезпечення не повертається. У разі виконання Підрядником умов Договору, однак таке виконання було здійснене з порушеннями, у зв`язку з чим до Підрядника було застосовано штрафні санкції, Замовник повертає забезпечення виконання Договору за мінусом суми нарахованих санкцій, якщо вони не були добровільно сплачені Підрядником.

Наведене дає підстави для висновку, що замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю після виконання підрядником договору, а можливість неповернення замовником забезпечення виконання договору існує лише у разі невиконання учасником умов договору.

Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 910/4460/19.

За наведених обставин, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що відповідачем не виконано умови договору, а відтак, відсутні підстави для повернення забезпечення виконання зобов`язання.

За таких обставин, позивачем належними та допустимими доказами доведено порушення відповідачем грошового зобов`язання щодо повернення забезпечення виконання договору, відтак місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про достатність підстав для стягнення з відповідача суми забезпечення у розмірі 64 600,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки (ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України).

Учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною (ст. 224 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди необхідна наявність усіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення: 1) протиправної поведінки особи (боржника); 2) збитків, заподіяних такою особою; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і збитками; 4) вини особи, яка заподіяла збитки. За відсутності одного із елементів складу цивільного правопорушення не настає відповідальності з відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04.07.2011 у справі №3-64гс11, постановах Верховного Суду від 09.10.2018 у справі №908/2261/17, від 31.07.2019 у справі №910/15865/14, від 30.09.2021 у справі №922/3928/20.

При цьому, протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці - діях або бездіяльності). Під збитками розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага тощо. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками виражається в тому, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки. Вина заподіювача збитків є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.

Згідно ч. 1-3 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшодування у меншому або більшому розмірі.

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 Цивільного кодексу України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і що виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати. Збитки як правова категорія включають в себе й упущену (втрачену) вигоду (lucrum cessans), яка відрізняється від реальних збитків (damnum emergens) тим, що реальні збитки характеризують зменшення наявного майна потерпілого (проведені витрати, знищення і пошкодження майна тощо), а у разі упущеної вигоди наявне майно не збільшується, хоча і могло збільшитися, якби не правопорушення. Тобто упущена вигода відображає різницю між реально можливим у майбутньому потенційно отриманим майном та вже наявним майном (Постанова Верховного суду від 10.11.2022 у справі № 910/7511/20).

Крім того, позивачу (кредитору) слід довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача (боржника) стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток (подібні за змістом висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №750/8676/15-ц, постановах Верховного Суду від 10.06.2020 у справі №910/12204/17, від 16.06.2021 у справі №910/14341/18).

Тобто вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди мають бути обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами про реальну можливість отримання позивачем відповідних доходів, але не отриманих через винні дії відповідача (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07.11.2018 у справі №127/16524/16-ц).

При визначенні (обчисленні) розміру упущеної вигоди першочергове значення має урахування критерію звичайних обставин (умов цивільного/господарського обороту), за яких кредитор мав достатні очікування на отримання відповідного доходу в разі належного виконання боржником своїх обов`язків.

Договірною ціною на будівництво водопровідної насосної станції II підйому в мікрорайоні «Роша» в м. Чернівцях, що передбачена договором № 70/20 від 09.11.2020, визначена сума прибутку в розмірі 20308,12 грн., який ПП «Алекс Промбуд» повинно було отримати у випадку належного виконання сторонами договору № 70/20 від 09.11.2020.

Слід зазначити, що визначаючи розмір збитків у вигляді упущеної вигоди, необхідно також враховувати функцію, яку повинно виконувати відповідне відшкодування. Такою функцією передусім є компенсаційна функція, яка виходить з неприпустимості збагачення потерпілої сторони зобов`язання (кредитора) та визначає своїм завданням компенсацію кредитору дійсних негативних наслідків порушення його прав. Іншими словами відновлення майнового стану кредитора за рахунок боржника має здійснюватися із розрахунку еквівалентності, співмірності між собою відшкодування та збитків.

Тому справедливе відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди за наявності доведеності протиправної поведінки заподіювача збитків та причинного зв`язку між збитками та протиправною поведінкою є одним із ефективних засобів захисту порушених прав кредитора, адже сама лише констатація у судовому рішенні порушення прав кредитора (позивача) не завжди може бути достатньою для того, щоб захист міг вважатися ефективним.

Так, матеріали справи не містять доказів того, що зобов`язання за договором підряду було порушене підрядником. Проте, у справі наявні докази того, що частина робіт за договором підрядником виконана належним чином, що підтверджується наявним у справі актом виконаних робіт, однак не оплачена замовником.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що дослідивши усі наявні у справі докази та достовірно встановивши обставини щодо порушення Замовником договірних зобов`язань, судом встановив склад цивільного правопорушення у діях відповідача, а саме: факт порушення ним зобов`язань за договором в частині неналежного розрахунку за виконані роботи; наявна шкода, оскільки внаслідок невиконання договірних зобов`язань підряднику спричинені збитки у розмірі упущеної вигоди (неотриманого прибутку); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою полягає у тому, що неналежне виконання замовником умов договору не призвело до очiкуваного підрядником результату; вина відповідача полягає у недбалому ставленні до виконання договірних зобов`язань в частині прийняття робіт та здійснення оплати їх вартості, що спричинило неможливість виконання договору в подальшому.

Підсумовуючи все вищевказане, колегія суддів зазначає, що доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу рішення Господарського суду Чернівецької області від 21.11.2023 у справі №926/2833/23.

За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

З огляду на вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 86, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

1.Апеляційну скаргу Департаменту інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради за № 23/01-15/5407 від 11.12.2023 (вх. № 01-05/3804/23 від 14.12.2023) залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду Чернівецької області від 21.11.2023 у справі № 926/2833/23 залишити без змін.

3.Судовий збір сплачений за апеляційну скаргу покласти на апелянта.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Головуючий суддя О.С. Скрипчук

Суддя О.І. Матущак

Суддя Б.Д. Плотніцький