ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" березня 2024 р. Справа№ 910/19954/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Мальченко А.О.

Козир Т.П.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Акціонерного товариства «Київмедпрепарат»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.01.2024

про повернення позовної заяви

у справі № 910/19954/23 (суддя Головіна К.І.)

За позовом Акціонерного товариства "Київмедпрепарат"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СКН "Сучасна Комерційна Нерухомість"

про стягнення 16 865 728,71 грн, -

В С Т А Н О В И В :

У 2023 році Акціонерне товариство "Київмедпрепарат" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СКН "Сучасна Комерційна Нерухомість" про стягнення 16 865 728,71 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем свого обов`язку з перерахування позивачу суми податку на додану вартість на виконання угоди № 1 від 21.05.2021, укладеної на підставі протоколу електронних торгів від 30.10.2020 № 509093, та угоди № 2 від 10.08.2021, укладеної на підставі протоколу електронних торгів від 09.12.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.01.2024 року у справі №910/19954/23 позовну заяву разом з доданими до неї документами повернуто заявнику без розгляду.

Ухвала мотивована тим, що підставами вимог позивача є два самостійно існуючі правочини про передачу реалізованих на електронних торгах різних обєктів нерухомого майна, до яких у подальшому укладались додаткові угоди та які виконувались сторонами окремо. Одночасно місцевий господарський суд зазначає, що обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача на підставі угоди № 1 від 21.05.2021 не підтверджуються тими ж самими доказами, що й обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача на підставі угоди № 2 від 10.08.2021.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Акціонерне товариство "Київмедпрепарат" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.01.2024 року у справі №910/19954/23 та прийняти нове рішення, яким направити справу до суду першої інстанції для розгляду.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що укладання угоди № 1 від 21.05.2021, укладеної на підставі протоколу електронних торгів від 30.10.2020 № 509093, та угоди № 2 від 10.08.2021, укладеної на підставі протоколу електронних торгів від 09.12.2020 було наслідком настання однакових подій і випливало з однакових правовідносин. Крім того, позивач вказує, що зазначені угоди містять аналогічні умови, відрізняються лиш реалізованими корпусами і відповідно сумою оплати та сумою ПДВ, що стягується, а відтак, на думку скаржника, об`єднання позовних вимог за зазначеними угодами не матиме наслідком суттєвого утруднення вирішення спору.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду 24.01.2024 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Козир Т.П., Мальченко А.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2024 року відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Акціонерного товариства «Київмедпрепарат» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.01.2024, витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/19954/23.

05.02.2024 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів з Господарського суду міста Києва надійшлиматеріали справи № 910/19954/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Київмедпрепарат» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.01.2024, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 статті 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Суд створює такі умови, за яких кожному учаснику судового процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обов`язків, визначених процесуальним законом (частина 2 статті 9 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Частиною 1 ст. 173 ГПК України встановлено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який одночасно є способом захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Отже, позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Однорідними можуть вважатися позовні заяви, пов`язані однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим самим позивачем до одного і того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного і того самого відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.04.2019 у справі №914/2191/18.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

За замістом ч. 1 ст. 173 ГПК України порушення правил об`єднання позовних вимог має місце у випадках, якщо заявлені в одній позовній заяві вимоги (1) не пов`язані підставою виникнення або поданими доказами (не є однорідними); (2) не співвідносяться між собою як основна та похідна.

Крім того, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які можуть і відповідати критеріям, наведеним у ч. 1 ст. 173 ГПК України, проте підпадають під заборони, прямо визначені в частинах 4, 5 вказаної статті.

Одночасно з цим колегія суддів підкреслює, що саме встановлення судом наведених вище обставин, які свідчать про порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог, є підставою для повернення позовної заяви з посиланням на п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

У той же час аналіз п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України у системному співвідношенні з приписами статті 173 цього Кодексу свідчить про те, що у разі порушення правил об`єднання позовних вимог суд з метою виконання завдання господарського судочинства може не повертати позовну заяву, а за клопотанням учасника справи або за власною ініціативою самостійно роз`єднати позовні вимоги за правилами ч.6 ст.173 ГПК України та розглянути кожну з заявлених вимог окремо.

Отже, приписи ч. 6 ст.173 ГПК України суд, з урахуванням конкретних обставин, має право застосувати як у разі дотримання правил об`єднання позовних вимог, так і у випадку їх порушення. Проте вчинення відповідної процесуальної дії є дискрецією господарського суду, яка застосовується (або не застосовується) ним за власним переконанням та з урахуванням конкретних обставин справи.

Однак, коли заявлені в одному позові вимоги є однорідними або співвідносяться як основна та похідна та не підпадають під заборони, визначені у частинах 4, 5 статті 173 ГПК України, у суду відсутні підстави для повернення позовної заяви, незалежно від того, чи заявлено позивачем клопотання про об`єднання позовних вимог. У цьому разі суд має керуватися змістом самої позовної заяви, обставинами та доказами, якими обґрунтовано позов.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 23.10.2019 у справі № 902/434/19.

Як вбачається з позовної заяви, предметом позову є стягнення заборгованості, що виникла по двом Угодам (Угода №1 та Угода №2), які є ідентичними, встановлюють однакові зобов`язання, строки виконання, мають однакову правову природу.

Таким чином, враховуючи зміст позову, суд апеляційної інстанції вважає, що заявлені позовні вимоги стосуються одних і тих же осіб (позивача та відповідача), пов`язані між собою підставами виникнення та поданими доказами. Також заявлені вимоги об`єднані одним і тим самим способом захисту прав позивача.

У зв`язку з цим, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги, заявлені у цій справі, згідно з положеннями ч. 1 ст. 173 ГПК України можуть бути об`єднані в одній позовній заяві. У даному випадку об`єднання відповідних позовних вимог не матиме наслідком утруднення вирішення спору, а навпаки, дасть можливість досягти процесуальної економії за однакових обставин.

З огляду на вищевикладене, у суду першої інстанції, у наведеному випадку, були відсутні підстави, встановлені ст. 174 Господарського процесуального кодексу України для повернення позовної заяви позивача, оскаржувана ухвала постановлена місцевим господарським судом з порушенням норм процесуального права, що згідно з ст.ст. 277, 280 Господарського процесуального кодексу України є підставою для її скасування та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Статтею 275 ГПК України передбачено право суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

У випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції (ч.3 ст. 271 ГПК України).

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги Акціонерного товариства «Київмедпрепарат», скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 15.01.2024 року у справі №910/19954/23 з направленням даної справи на розгляд до суду першої інстанції.

У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл сум судового збору повинен бути здійснений судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 253-255, 269, 271, п. 6 ч. 1 ст. 275, 280-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Київмедпрепарат» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.01.2024 у справі №910/19954/23 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.01.2024 року у справі №910/19954/23 про повернення позовної заяви скасувати.

3. Матеріали справи №910/19954/23 направити до Господарського суду міста Києва на стадію вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді А.О. Мальченко

Т.П. Козир