ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року Справа № 903/624/13

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Миханюк М.В., суддя Коломис В.В. , суддя Саврій В.А.

секретар судового засідання Комшелюк А.А.

за участю представників сторін:

Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" Мірчука В.В., адвоката за довіреністю від 17.01.2024 №ДП24701/24-0013

прокурора Мельничук Л.О., наказ №521к від 16.08.2022

ОСОБА_1 : Пащука В.В. адвоката, ордер про надання правничої допомоги від 30.12.2023 №АС1080626

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на ухвалу Господарського суду Волинської області, постановлену 28.09.23р. суддею Якушева І. О. о 15:04 у м.Луцьку, повний текст складено 03.10.23р. у справі № 903/624/13

за заявою Приватного підприємства Виробничо-комерційна фірма Волинь-Продакшн

до Товариства з обмеженою відповідальністю Каскад-Транспорт ЛТД

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 28.09.23 у справі №903/624/13 у задоволенні заяви ліквідатора ТзОВ Каскад-Транспорт ЛТД Москви Ю.О №03/05 від 03.05.2023 про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на його засновника та керівника відмовлено.

В обґрунтування ухвали суд з посиланням на ст. 215 ГК України, ст. 619 ЦК України, ст. 61 КУзПБ, постанови Верховного Суду від 30.10.2019 у справі №906/904/16, від 16.06.2020 у справі №910/21232/16, від 19.08.2021 у справі № 925/62/09, від 10.06.2021 у справі №5023/2837/11, від 14.12.2021 у справі №914/71/19, від 09.12.2021 у справі №916/313/20, від 07.10.2021 у справі №904/4928/17, від 01.06.2021 у справі №911/2243/18, від 22.04.2021 у справі№915/1624/16, від 16.06.2020 у справі №910/21323/16, від 15.02.2022 у справі №927/219/20, від 29.09.2021 у справі №904/7679/18, від 19.08.2021 у справі №25/62/09, від 10.06.2021 у справі №5023/2837/11, від 01.06.2021 у справі №904/4855/17, від 22.04.2021 у справі №915/1624/16, від 16.06.2020 у справі №910/21232/16, від 14.07.2020 у справі №904/6379/16, від 10.12.2020 у справі №922/1067/17, від 19.08.2021 у справі №25/62/09, від 23.02.2021 у справі №910/20004/17, від 02.03.2021 у справі №906/904/16, від 01.10.2020 у справі №914/3120/15, вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.06.2014 у справі №161/4273/14-к, аналіз фінансового стану ТзОВ Каскад-Транспорт ЛТД, ст.ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України вказав, що ліквідатором у встановленому законом порядку не доведено, що саме внаслідок бездіяльності керівника та засновника на підприємстві боржника виникла кризова ситуація, яка перейшла у стадію банкрутства, що неплатоспроможність боржника викликана цілеспрямованими діями керівника та засновника, а тому прийшов до висновку, що заява ліквідатора ТзОВ Каскад-Транспорт ЛТД Москви Ю.О. про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на його засновника та керівника не підлягає до задоволення.

Крім того, з посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 у справі № 369/6892/15-ц (14-96цс18) зазначає, що оскільки у задоволенні заяви ліквідатора Москви Ю.О. про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на керівника та засновника відмовлено за недоведеністю, а тому відсутні підстави для застосування строку позовної давності.

Не погодившись із постановленою ухвалою, скаржник звернувся з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Волинської області від 28.09.2023 та прийняти нове рішення, яким заяву ліквідатора ТзОВ Каскад-Транспорт ЛТД Москви Юлії Орестівни №03/05 від 03.05.2023 про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на його засновника та керівника задовольнити в повному обсязі. Покласти субсидіарну відповідальність за ТзОВ Каскад-Транспорт ЛТД на ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Каскад-Транспорт ЛТД 682 353 364,24 грн. Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України сплачений судовий збір в сумі 2684,00 грн.

АТ «Укрексімбанк» не погоджується із зазначеною ухвалою, вважає її безпідставною, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним дослідженням всіх обставин справи, виходячи з наступного.

Так, з посиланням на ч. 6 ст. 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", постанову суду від 24.12.2013 у даній справі, ухвалу суду від 16.06.2015 вказує, що вимоги вказаних судових рішень ОСОБА_2 не виконано.

Згідно звіту ліквідатора не вдалося реалізувати частину автомобілів, оскільки неможливо встановити їхнє місцезнаходження. Крім цього, згідно акту № 5 інвентаризації розрахунків з дебіторами станом на 01.02.2018 наявна дебіторська заборгованість на суму 11 142 348,76 грн, яка також не була реалізована через відсутність підтверджуючих документів.

Зауважує, що ОСОБА_1 був учасником ТОВ «Каскад-Транспорт» ЛТД та не вжив жодних заходів щодо примусу директора до передачі документації та матеріальних цінностей ліквідатору.

Такі протиправні дії призвели до того, що виявити місцезнаходження частини автомобілів неможливо. Ці автомобілі оголошено в розшук, зокрема, в межах виконавчого провадження з примусового виконання ухвали господарського суду Волинської області від 16.06.2015 у справі № 903/624/13 про зобов`язання ОСОБА_2 передати ліквідатору ТзОВ "Каскад-Транспорт" ЛТД бухгалтерську та іншу документацію банкрута, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності ТзОВ «Каскад-Транспорт» ЛТД, а також передати ліквідатору ТзОВ «Каскад-Транспорт» ЛТД все без виключення майно банкрута ТзОВ «Каскад-Транспорт» ЛТД, перелічене в інвентаризаційних описах.

За наведених обставин в ліквідатора була відсутня можливість належного виконання своїх повноважень, зокрема, здійснення інвентаризації та розшуку майна банкрута, стягнення дебіторської заборгованості, здійснення аналізу фінансово-господарської діяльності банкрута, а відтак і подання до суду відповідних доказів.

Судом не враховано та не надано правової оцінки аргументам ліквідатора та АТ «Укрексімбанк» про те, що ліквідатору банкрута не було передано жодних документів фінансової звітності, бухгалтерського обліку, будь-якого майна Боржника, не виконано вимог постанови суду від 24.12.2013р. та ухвали суду від 16.06.2015.

Отже, висновок суду про ненадання ліквідатором належних доказів на підтвердження наявності елементів об`єктивної сторони суперечить доказам, які наявні в матеріалах справи. Ліквідатором здійснено аналіз фінансово-господарського стану Боржника, надано усі наявні у нього докази. При цьому, судом не враховано, що Відповідачі протиправно не виконували рішень суду про передачу ліквідатору бухгалтерської та іншої документації банкрута, печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей. Саме ці протиправні дії відповідачів призвели до неможливості стягнути дебіторську заборгованість та реалізувати частину автомобілів, а також встановити наявність іншого майна.

Тому вважає безпідставним та необґрунтованим твердження суду про недоведеність ліквідатором об`єктивної сторони.

В оскаржуваній ухвалі суд переклав весь тягар доказування наявності вини Відповідачів у доведенні до банкрутства Боржника на ліквідатора.

Судом в оскаржуваній ухвалі проігноровані факти, викладені у вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.06.2014 у справі №161/4273/14-к. Вказаним вироком суду встановлено протиправність дій ОСОБА_1 , що призвели до виникнення заборгованості із виплати заробітної плати працівникам Боржника. Станом на сьогодні до реєстру вимог кредиторів включено 837 426,91 грн. вимог по заробітній платі.

Крім того, зауважує, що за даними Єдиного державного реєстру судових рішень відносно ОСОБА_1 відкрито ряд кримінальних проваджень.

Отже, судом проігноровано вищенаведені обставини, які підтверджують наявність підстав для покладення субсидіарної відповідальності, що призвело до ухвалення незаконного рішення про відмову у задоволенні заяви ліквідатора про покладення субсидіарної відповідальності на керівника та засновника Боржника.

У відзиві на апеляційну скаргу прокурор підтримує доводи викладені скаржником в апеляційній скарзі. Просить апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на ухвалу Господарського суду Волинської області від 28.09.2023 задоволити.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 наводить свої міркування спростування доводів скаржника та вказує на законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, доводи та вимоги апеляційної скарги є безпідставними, не ґрунтується на доказах та не спростовують висновків суду, а тому така апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, просить її задоволити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Прокурор підтримала доводи викладені в апеляційній скарзі просить її задоволити.

Представник ОСОБА_1 заперечив проти задоволення апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві та надав пояснення на обґрунтування своєї позиції. Просить залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заслухавши пояснення представників скаржника, Александрова І.В. та прокурора, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених в ухвалі місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскарженої ухвали, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 25.08.2021(з урахуванням ухвали про виправлення описки від 15.09.2021), залишеною без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.11.2021, у справі №903/624/13 було затверджено звіт ліквідатора, ліквідаційний баланс Товариства з обмеженою відповідальністю "Каскад-Транспорт" ЛТД; ліквідовано юридичну особу - Товариство з обмеженою відповідальністю "Каскад-Транспорт" ЛТД; провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Каскад-Транспорт" ЛТД закрито; зобов`язано державного реєстратора вчинити дії, передбачені Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" та спрямовані на припинення юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Каскад-Транспорт" ЛТД.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22.06.2022 ухвалу Господарського суду Волинської області від 25.08.2021 (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 15.09.2021) та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.11.2021 у справі № 903/624/13 скасовано, справу № 903/624/13 направлено на новий розгляд до господарського суду Волинської області.

Скасовуючи ухвалу місцевого суду, постанову суду апеляційної інстанції, Верховний Суд зазначив, що суди дійшли передчасного висновку про повноту вчинення ліквідатором дій відповідно до ст.61 КУзПБ, наявності підстав для затвердження звіту ліквідатора та закриття провадження у справі.

01.08.2022 матеріали справи № 903/623/13 надійшли на адресу Господарського суду Волинської області.

Ухвалою від 08.08.2022 прийнято справу до провадження; судове засідання призначено на 31.08.2022; постановлено арбітражному керуючому, ліквідатору майна ТзОВ Каскад-Транспорт ЛТД Москві Ю.О.:

- здійснити детальний аналіз фінансового становища банкрута у поєднанні з дослідженням підстав виникнення заборгованості боржника перед кредиторами у справі про банкрутство, який дозволив би ліквідатору банкрута виявити наявність чи відсутність дій засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника боржника, щодо доведення до банкрутства ТОВ Каскад-Транспорт ЛТД; для з`ясування ознак доведеності боржника до банкрутства ліквідатору проаналізувати сукупність правочинів та інших юридичних дій, здійснених під впливом (вказівкою) керівника, засновників (учасників) боржника, інших осіб, а також їх бездіяльність, що сприяли виникненню кризової ситуації, її розвитку і переходу в стадію банкрутства боржника; перевірити наявність або відсутність підстав для покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на третіх осіб. У випадку наявності таких підстав вжити заходів у вигляді пред`явлення вимог до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства;

- подати суду звіт ліквідатора, у якому навести обґрунтовані висновки щодо наявності/відсутності підстав покладення на винних осіб субсидіарної відповідальності за доведення боржника до банкрутства, підтверджені як аналізом фінансового становища банкрута, так і безпосереднім дослідженням підстав виникнення заборгованості боржника перед кредиторами у справі про банкрутство та сукупності правочинів, інших юридичних дій, здійснених під впливом винних осіб, а також їх бездіяльності, що сприяли виникненню кризової ситуації, її розвитку і переходу в стадію банкрутства боржника.

30.08.2022 на електронну адресу суду від арбітражної керуючої надійшло клопотання №30/08 від 30.08.2022 про відкладення розгляду справи на 2 місяці. У клопотанні ліквідатор повідомляє, що немає змоги виконати вимоги ухвали суду до 31.08.2022, оскільки правочинів, інших документів господарської діяльності банкрута ліквідатору не передавалися та в матеріалах справи відсутні. Зазначає про те, що суд виносив окрему ухвалу щодо передачі документації ліквідатору, яка виконана не була. Зазначає, що з метою підготовки та подачі до господарського суду відповідного висновку, зокрема, у формі заяви про притягнення винних осіб до субсидіарної відповідальності ліквідатору необхідний час, оскільки це складний аналітичний процес, що поєднує в собі сукупність дій слідчого, доказового, фінансово-аналітичного характеру.

Ухвалою суду від 31.08.2022 було відкладено судове засідання на 27.10.2022.

26.10.2022 на електронну адресу суду від арбітражної керуючої надійшло клопотання №25/10 від 25.10.2022 про відкладення розгляду справи. У клопотанні ліквідатор повідомляє, що на виконання ухвали суду від 08.08.2022 ліквідатор збирала усю можливу інформацію щодо можливості притягнення винних осіб до субсидіарної відповідальності. Зазначає, що в умовах обмеженої документації, вважає важливим отримати доступ до висновку судово-економічної експертизи Волинського відділення Львівського НДІСЕ №8481 від 28.02.2018 та врахувати цю інформацію під час готування заяви про притягнення винних осіб до субсидіарної відповідальності, для чого ліквідатор звернулася із відповідним запитом, проте відповіді ще не отримала. Зазначає, що з метою підготовки та подачі до господарського суду відповідного висновку, зокрема, у формі заяви про притягнення винних осіб до субсидіарної відповідальності ліквідатору необхідний час, оскільки це складний аналітичний процес, що поєднує в собі сукупність дій слідчого, доказового, фінансово-аналітичного характеру.

Ухвалою суду від 27.10.2022 було відкладено судове засідання на 30.11.2022.

Ухвалою суду від 30.11.2022 було відкладено судове засідання на 12.01.2023.

В подальшому, ухвалою суду від 16.01.2023 повідомлено учасників про призначення справи в судове засідання на 09.02.2023.

08.02.2023 на електронну адресу суду від арбітражної керуючої надійшов звіт у справі №903/624/13 про банкрутство ТзОВ Каскад-Транспорт ЛТД. У звіті ліквідатор зазначає, що ліквідатором отримано ряд документів, які, на думку ліквідатора, мають значення для аналізу ситуації щодо притягнення винних осіб до субсидіарної відповідальності. Однак, в умовах обмеженої документації, вважає важливим отримати доступ до висновку судово-економічної експертизи Волинського відділення Львівського НДІСЕ №8481 від 28.02.2018 та врахувати цю інформацію під час підготовки заяви про притягнення винних осіб до субсидіарної відповідальності, для чого звернулася із відповідним запитом, проте відповіді ще не отримала. Ліквідатор зазначає, що опрацьовує наявну інформацію та збирає додаткову з метою подачі відповідної заяви.

Ухвалою суду від 09.02.2023 було відкладено судове засідання на 09.03.2023.

09.03.2023 ліквідатор боржника - Москва Ю.О. надіслала до суду заяву №08/03 від 08.03.2023 про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на його засновника та керівника, у якій просить покласти субсидіарну відповідальність за ТзОВ Каскад - Транспорт ЛТД на осіб, що є засновником та виконували повноваження керівника ТзОВ Каскад - Транспорт ЛТД: ОСОБА_2 (керівника), ОСОБА_1 (засновника); стягнути солідарно з винних осіб ОСОБА_2 (керівника), ОСОБА_1 (засновника) на користь ТзОВ Каскад - ТранспортЛТД 683055140,13 грн.

Ухвалою суду від 09.02.2023 було повідомлено сторін по справі про призначення справи в судове засідання на 09.03.2023.

Ухвалою суду від 09.03.2023 було відкладено судове засідання на 06.04.2023.

Ухвалою суду від 13.03.2023 заява №08/03 від 08.03.2023 ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю Каскад-Транспорт ЛТД арбітражної керуючої Москви Ю.О. про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на його засновника та керівника було залишено без руху; встановлено строк для усунення недоліків заяви.

У зв`язку з тим, що ліквідатор ТзОВ Каскад-Транспорт ЛТД Москва Ю.О. не усунула недоліки заяви у строк, встановлений судом, ухвалою від 31.03.2023 заяву №08/03 від 08.03.2023 було повернуто без розгляду та роз`яснено, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до суду в загальному порядку після усунення її недоліків.

06.04.2023 від арбітражної керуючої Москви Ю.О. надійшло клопотання №06/04-01 від 06.04.2023, в якому вона просила відкласти розгляд справи з метою подачі ліквідатором заяви про покладення субсидіарної відповідальності на винних осіб.

Ухвалою суду від 06.04.2023 відкладено судове засідання на 04.05.2023.

04.05.2023 на електронну адресу суду від ліквідатора ТзОВ Каскад-Транспорт ЛТД Москви Ю.О. надійшла заява №03/05 від 03.05.2023 про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на його засновника та керівника, у якій ліквідатор боржника просить покласти субсидіарну відповідальність за ТзОВ Каскад Транспорт ЛТД на осіб, що є засновником та виконували повноваження керівника ТзОВ Каскад Транспорт ЛТД: ОСОБА_2 (керівника), ОСОБА_1 (засновника); стягнути солідарно з винних осіб ОСОБА_2 (керівника), ОСОБА_1 (засновника) на користь ТзОВ Каскад ТранспортЛТД 683055140,13 грн.

Ухвалою суду від 04.05.2023 було прийнято до розгляду заяву ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю Каскад-Транспорт ЛТД арбітражної керуючої Москви Ю.О. №03/05 від 03.05.2023 про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на його засновника та керівника у зв`язку із доведенням підприємства до банкрутства до розгляду; розгляд заяви призначено на 25.05.2023; визнано явку арбітражної керуючої Москви Ю.О. в судове засідання обов`язковою; постановлено: залучити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як учасників справи для розгляду заяви ліквідатора банкрута арбітражної керуючої Москви Ю.О. про покладення субсидіарної відповідальності як відповідачів у справі; зобов`язано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надати суду до 22.05.2023 письмові пояснення на заяву ліквідатора - арбітражної керуючої Москви Ю.О. про покладення субсидіарної відповідальності.

В подальшому розгляд заяви неодноразово відкладався.

27.09.2023 ліквідатор Москва Ю.О. подала інформацію №28/09 від 27.09.2023, у якій навела розрахунок суми, заявленої до стягнення з відповідачів, та письмові пояснення на обгрунтування розрахунку.

В інформації №28/09 від 27.09.2023 ліквідатор Москва Ю.О. уточнила суму, яку слід стягнути з відповідачів -682353364,24 грн.

Згідно з поясненнями, наведеними в інформації №28/09 від 27.09.2023, ліквідатор уточнила суму, яку слід стягнути з винних осіб з огляду на вартість ліквідаційної маси, яка була реалізована у справі про банкрутство ТзОВ Каскад- Транспорт ЛТД; вважає за необхідне врахувати суму реалізованої ліквідаційної маси: від 684849655,95 грн - загальної суми кредиторських вимог у справі ТзОВ Каскад-Транспорт ЛТД віднято суму вартості ліквідаційної маси - 2 496 291,71 грн, отримано різницю між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою, що становить 682353364,24 грн.

У зв`язку з цим просить стягнути солідарно з винних осіб - ОСОБА_2 (керівника), ОСОБА_1 (засновника) на користь ТзОВ Каскад-Транспорт ЛТД 682353364,24 грн. Судом прийнято уточнення та розглянуто заяву, враховуючи уточнення.

Як зазначалося вище, ухвалою Господарського суду Волинської області від 28.09.23 у справі №903/624/13 у задоволенні заяви ліквідатора ТзОВ Каскад-Транспорт ЛТД Москви Ю.О №03/05 від 03.05.2023 про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на його засновника та керівника відмовлено.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Загальні умови та підстави для притягнення до субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у справі про банкрутство визначені Господарським кодексом України (далі - ГК України), Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), Кодексом України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ).

Згідно з частиною першою статті 215 ГК України у випадках, передбачених законом, суб`єкт підприємництва-боржник, його засновники (учасники), власник майна, а також інші особи несуть юридичну відповідальність за порушення вимог законодавства про банкрутство, зокрема фіктивне банкрутство, приховування банкрутства або умисне доведення до банкрутства.

Водночас умисним банкрутством визнається стійка неплатоспроможність суб`єкта підприємництва, викликана цілеспрямованими діями власника майна або посадової особи суб`єкта підприємництва, якщо це завдало істотної матеріальної шкоди інтересам держави, суспільства або інтересам кредиторів, що охороняються законом (частина третя статті 215 ГК України).

Частиною першою статті 619 ЦК України визначено, що договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи.

Застосування субсидіарної відповідальності як одного з інструментів погашення кредиторських вимог у справах про банкрутство передбачено частиною другою статті 61 КУзПБ, в якій зазначено, що під час здійснення своїх повноважень ліквідатор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства.

Розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою.

У разі банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника-юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника може бути покладена субсидіарна відповідальність за його зобов`язаннями.

Стягнені суми включаються до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані лише для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленому цим Кодексом.

Отже, у диспозиції статті 61 КУзПБ закріплено складові субсидіарної відповідальності у процедурах банкрутства, до яких входять: недостатність майна ліквідаційної маси для задоволення вимог кредиторів та наявність ознак доведення боржника до банкрутства.

Колегія суддів звертає увагу, що державою встановлено режим відповідальності за доведення до банкрутства у формі кримінальної відповідальності за статтею 219 КК України, а також у формі спеціальної відповідальності за статтею 61 КУзПБ. Водночас, якщо стаття 219 КК України передбачає у якості суб`єктивної сторони умисел та корисливий мотив, то для кваліфікації дій за статтею 61 КУзПБ форма вини та мотив мають факультативне значення. Про зазначене свідчить усвідомлений вступ на посаду керівника підприємства-боржника і обов`язок усвідомлення керівником та учасниками юридичної особи відповідальності за свої дії чи бездіяльність (такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 29.06.2023 у справі № 923/1054/15).

Визначені частиною другою статті 61 КУзПБ обставини, за наявності яких засновники (учасники, акціонери), керівник боржника та інші особи, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають можливість іншим чином визначати його дії, можуть бути притягнуті до субсидіарної відповідальності поряд з боржником у процедурі банкрутства у разі відсутності майна боржника, має обґрунтовуватися судами шляхом встановлення складу такого правопорушення (об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони).

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у певній сфері, у цьому випадку - права кредитора (-ів) на задоволення його (їх) вимог до боржника у справі про банкрутство за рахунок активів боржника, що не можуть бути задоволені внаслідок відсутності майна у боржника.

Об`єктивну сторону такого правопорушення складають дії або бездіяльність певних фізичних осіб та/або юридичних осіб, пов`язаних з боржником, що призвели до відсутності у нього майнових активів для задоволення вимог кредиторів або до відсутності інформації про такі активи, що виключає можливість дослідження активу та його оцінки.

Суб`єктами правопорушення є особи, визначені частиною другою статті 61 КУзПБ. Так, аналіз положень частини другої статті 61 КУзПБ свідчить, що суб`єктами субсидіарної відповідальності за доведення до банкрутства є: 1) засновники (учасники, акціонери); 2) керівники боржника; 3) інші особи, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії.

Водночас для визначення статусу особи як відповідача за субсидіарною відповідальністю за зобов`язаннями боржника ліквідатор має проаналізувати, а суд, розглядаючи заяву про притягнення до субсидіарної відповідальності та з`ясовуючи наявність підстав для покладення на цих осіб такої відповідальності, - дослідити сукупність правочинів та інших операцій, здійснених під впливом осіб, що сприяли виникненню кризової ситуації, її розвитку і переходу в стадію фактичного банкрутства боржника.

Суб`єктивною стороною правопорушення для застосування субсидіарної відповідальності є ставлення особи до вчинюваних нею дій чи бездіяльності (мотиву, мети, умислу чи необережності суб`єкта правопорушення).

Оцінюючи будь-які дії/бездіяльність суб`єктів відповідальності щодо покладення на них субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство, суд має відмежовувати дії суб`єктів відповідальності, які належать до ризиків підприємницької діяльності, від винних дій таких суб`єктів, що мали наслідком настання неплатоспроможності боржника та відсутність активів на задоволення вимог кредиторів (стаття 42 Господарського кодексу України).

Спростовуючи доводи ліквідатора щодо наявності підстав для покладення на особу субсидіарної відповідальності, особа, яка притягується до відповідальності, має право довести свою добросовісність (подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.06.2023 у справі № 911/3554/17 (911/401/21)).

Особа вправі протиставити будь-які аргументи на користь відсутності умислу або необережності у її діях з метою спростування наявності підстав для покладенні на неї субсидіарної відповідальності. Ненадання контраргументів може свідчити про усвідомлення особою наслідків та про відсутність додаткових критеріїв, які б могли впливати на об`єктивну оцінку обставин справи.

Якщо дії третьої особи, які мали вплив на економічну (юридичну) долю боржника, викликають об`єктивні сумніви в тому, що вона керувалася інтересами боржника, на неї переходить тягар доведення того, що результати зазначених дій стали наслідком звичайного господарського обороту, а не спричинені використанням нею своїх можливостей з метою вчинення діяльності боржника на шкоду кредиторам боржника. У такому разі небажання особи, яка притягується до субсидіарної відповідальності, надати суду докази має кваліфікуватися згідно із частиною другою статті 74 ГПК України виключно як відмова від спростування фактів, наявність яких з посиланням на конкретні документи доводить процесуальний опонент. За статтею 13 ГПК України особа, що бере участь у справі, яка не вчинила відповідних процесуальних дій, несе ризик настання наслідків такої свої поведінки.

Отже, субсидіарна відповідальність у справах про банкрутство є самостійним цивільно-правовим видом відповідальності, який за наявності підтвердження вини відповідних осіб у доведенні юридичної особи (боржника у справі про банкрутство) до стану неплатоспроможності за заявою ліквідатора покладається на засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника боржника. А підставою для застосування такої відповідальності є встановлення судом таких складових елементів господарського правопорушення як об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона правопорушення.

Оскільки законодавство не пов`язує можливість покладення субсидіарної відповідальності на третіх осіб із наявністю вироку у кримінальній справі щодо таких осіб про встановлення в їх діях (бездіяльності) кримінального правопорушення, у такому випадку особи в силу спеціального припису Кодексу притягуються до цивільної відповідальності у формі солідарного стягнення.

Звернення ліквідатора боржника до суду має бути аргументованим, містити виклад обставин з наданням підтверджуючих доказів, які свідчать про наявність правопорушення зі сторони осіб, винних за твердженням ліквідатора у доведенні боржника до банкрутства. Доведення до банкрутства для покладення субсидіарної відповідальності має відбуватись на підставі документів та фактичних даних, здобутих у процедурах банкрутства.

Крім того, колегія суддів зауважує, що визначене нормами частини другої статті 61 КУзПБ правопорушення, за вчинення якого покладається такий вид цивільної відповідальності як субсидіарна, має співвідноситися із наявністю, відповідно до закону, необхідних умов (елементів), які є підставою для застосування цього виду відповідальності.

Для вирішення питання щодо кола необхідних і достатніх обставин, які мають бути доведені суб`єктом звернення (ліквідатором), та, відповідно, підлягають встановленню судом для покладення субсидіарної відповідальності, Верховний Суд у постанові від 16.06.2020 у справі №910/21232/16 конкретизував об`єктивну сторону правопорушення з доведення до банкрутства з вини відповідальних суб`єктів, на які покладається субсидіарна відповідальність, виходячи, зокрема із сукупності таких обставин щодо боржника та дій (бездіяльності) відповідальних суб`єктів: 1) вчинення суб`єктами відповідальності, за відсутності у боржника будь-яких активів, будь-яких дій/бездіяльності, направлених на набуття/збільшення кредиторської заборгованості боржника без наміру її погашення (вказівка на вчинення/вчинення правочину без наміру його реального виконання боржником через відсутність матеріальних, фінансових, інформаційних, технічних, кадрових ресурсів; невиконання податкових-зобов`язань, бездіяльність щодо стягнення дебіторської заборгованості тощо); при цьому не забезпечені реальними активами внески до статутного фонду боржника, активами не вважаються; 2) прийняття суб`єктами відповідальності рішення, вказівок на вчинення майнових дій з виведення активів боржника за наявності у боржника заборгованості та за відсутності будь-яких інших ресурсів (та перспектив їх отримання боржником) для погашення заборгованості боржника (що вказує на мету - ухилення від погашення боржником заборгованості та її збільшення); 3) прийняття суб`єктами відповідальності рішення, вказівок на вчинення дій/бездіяльності з набуття/збільшення кредиторської заборгованості боржника в один і той же період часу (податковий період тощо) або з незначним проміжком часу з прийняттям рішення, вказівкою на вчинення майнових дій з виведення активів боржника за відсутності будь-яких інших ресурсів (та перспектив їх отримання боржником) для погашення заборгованості боржником.

Наведена правова позиція відображена Верховним Судом також у постановах від 19.08.2021 у справі № 925/62/09, від 10.06.2021 у справі №5023/2837/11, від 14.12.2021 у справі №914/71/19, від 09.12.2021 у справі №916/313/20, від 07.10.2021 у справі №904/4928/17, від 01.06.2021 у справі №911/2243/18, від 22.04.2021 у справі№915/1624/16.

Відсутність (ненадання) належних доказів на підтвердження елементів/складових об`єктивної сторони порушення, тобто дій/бездіяльності конкретної особи (суб`єкта) відповідальності, що вказують на доведення до банкрутства або банкрутства, спростовує існування об`єктивної сторони порушення з доведення до банкрутства (банкрутства), а відповідно не надає можливості визначити суб`єктів відповідальності, встановити вину у діях/бездіяльності цих осіб та покласти субсидіарну відповідальність на таких суб`єктів.

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом у постановах №910/21323/16 від 16.06.2020, №927/219/20 від 15.02.2022.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що саме на ліквідатора покладається обов`язок надати докази наявності об`єктивної сторони цього правопорушення та її конкретизації: виходячи з положень статті 73 та частини першої статті 74 ГПК України (щодо покладеного на сторону/учасника у справі про банкрутство тягаря доведення обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень), обставини існування або відсутності будь-якого із наведених елементів/складових об`єктивної сторони цивільного правопорушення (стверджуваних або заперечуваних: вчинення дій; бездіяльність, існування боргу в період вчинення боржником майнової дії тощо), мають бути доведені у встановленому законом порядку.

До таких висновків Верховний Суд дійшов у постановах від 29.09.2021 у справі №904/7679/18, від 19.08.2021 у справі №25/62/09, від 10.06.2021 у справі №5023/2837/11, від 01.06.2021 у справі №904/4855/17.

Окрім доведення наявності об`єктивної сторони, на ліквідатора покладається також обов`язок доведення причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) суб`єкта відповідальності та негативними наслідками (неплатоспроможністю боржника та відсутністю майна для задоволення вимог його кредиторів у процедурі банкрутства).

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22.04.2021 у справі №915/1624/16 та зазначено, що визначальним для застосування субсидіарної відповідальності є доведення відповідно до частини п`ятої статті 41 Закону про банкрутство (до 21.10.2019), частини другої статті 61 КУзПБ (від 21.10.2019) та з урахуванням положень статті 74, 76, 77 ГПК України причинно-наслідкового зв`язку між винними діями/бездіяльністю суб`єкта відповідальності та настанням негативних для боржника наслідків (неплатоспроможності боржника та відсутності у боржника активів для задоволення вимог, визнаних у процедурі банкрутства вимог кредиторів) обов`язок чого покладається на ліквідатора. Встановлення такого причинно-наслідкового зв`язку також належить до об`єктивної сторони цього правопорушення.

Такі ж висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.06.2020 у справі №910/21232/16, від 14.07.2020 у справі №904/6379/16, від 10.12.2020 у справі №922/1067/17.

З огляду на наведене, для притягнення осіб до субсидіарної відповідальності необхідно встановити наявність усіх чотирьох обов`язкових елементів правопорушення. Відсутність хоча б одного із них виключає можливість притягнення особи до відповідальності.

Для з`ясування ознак доведення до банкрутства ліквідатор має проаналізувати сукупність правочинів та інших юридичних дій, здійснених під впливом (вказівкою) керівника, засновників (учасників) боржника, інших осіб, а також їх бездіяльність, що сприяли виникненню кризової ситуації, її розвитку і переходу в стадію банкрутства боржника.

Колегія суддів зауважує, що заява ліквідатора Москви Ю.О. містить аналіз фінансового стану ТзОВ Каскад-Транспорт ЛТД.

На підставі фінансової звітності Товариства з обмеженою відповідальністю Каскад-Транспорт, надісланої АТ Укрексімбанк, ліквідатор дійшла висновку про те, що у боржника існували значні проблеми з платоспроможністю, оскільки навіть частина боргів не могла бути погашена негайно через відсутність достатнього обсягу грошових коштів у вільному обігу. Як зазначила ліквідатор, від`ємні показники відображають небажане скорочення частки прибутку в період 2011-2012-2013 роки, яка направляється на розвиток виробництва, що підтверджується збитковістю діяльності впродовж згаданих періодів, що, на думку ліквідатора, свідчить про зниження в цілому ефективності роботи товариства.

На підставі аналізу балансів товариства станом на 2010, 2011, 2012, 2013 роки ліквідатор дійшла висновку про те, що кредиторська заборгованість, що обліковувалась у товариства впродовж вказаних періодів характеризується нестабільною динамікою: кредиторська заборгованість становила станом на 31.12.2010 в розмірі 15 905 тис. грн; станом на 31.12.2011 в розмірі 17 163 тис. грн.; станом на 31.12.2012 в розмірі 16 085 тис. грн; станом на 30.06.2013 в розмірі 13 152 тис. грн. Інші поточні зобов`язання мали наступну динаміку: станом на 31.12.2010 в розмірі 40 072 тис. грн; станом на 31.12.2011 в розмірі 44 717 тис. грн; станом на 31.12.2012 в розмірі 43 733 тис. грн; станом на 30.06.2013 в розмірі 43 163 тис. грн.

У заяві зазначено, що станом на останню звітну дату існує непогашена кредиторська заборгованість, що в сукупності з короткостроковими кредитами, позиками та іншими поточними зобов`язаннями свідчить про нестійкий фінансовий стан боржника, який характеризується ознаками неплатоспроможності та відповідає стану потенційного банкрутства, коли задоволення кредиторських вимог та боргів підприємства можливе шляхом застосування ліквідаційної процедури.

Ліквідатор зазначає про зменшення розміру дебіторської заборгованості у 2012-2013 роках та вказує, що враховуючи дані аналізу можна дійти висновку, що ознаки неплатоспроможності у боржника присутні впродовж усіх аналізованих періодів; боржник не мав фактичної можливості погашення усіх наявних зобов`язань, тобто справжній фінансовий стан підприємства не дав змогу йому виконати свої зобов`язання; розмір чистого прибутку у товариства впродовж усіх аналізованих періодів мав динаміку у сторону зниження.

У заяві ліквідатор зазначає, що значна частина кредиторської заборгованості ТОВ Каскад-Транспорт ЛТД виникла за договорами поруки/застави, укладеними на забезпечення виконання зобов`язань ТОВ Каскад-Продакшн ЛТД (засновник ТОВ Каскад-Транспорт ЛТД) перед іншими юридичними особами.

У процесі судового розгляду встановлено, що відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, громадських формувань засновниками ТОВ Каскад-Транспорт ЛТД були ТОВ Каскад- Продакшн ЛТД та ОСОБА_1 з участю у статутному капіталі 99% та 1% відповідно. Керівником ТОВ Каскад-Транспорт ЛТД був ОСОБА_2

ТОВ Каскад-Продакшн ЛТД ліквідовано відповідно до ухвали господарського суду Волинської області від 11.03.2016 у справі № 903/623/13, про що зроблено відповідний запис в ЄДР.

У заяві ліквідатор Москва Ю.О. посилається на те, що засновниками/керівником ТзОВ Каскад-Транспорт ЛТД допущено: бездіяльність у вигляді неналежного здійснення діяльності товариства відповідно до законодавства, що мало наслідком стійку неплатоспроможність боржника; бездіяльність у вигляді неприйняття необхідних управлінських та організаційних рішень для запобігання банкрутству; порушення законодавства, що в свою чергу привело до формування боргових зобов`язань перед державою; бездіяльність у вигляді не прийняття будь-яких рішень, що стосуються перегляду розміру статутного капіталу, його збільшення, внесення додаткових внесків учасником товариства, введення процедури санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство; не вчинення дій щодо повернення дебіторської заборгованості, маніпуляції з ліквідними активами (двох товариств), зокрема, щодо укладення договорів поруки/застави що в свою чергу привело до формування боргових зобов`язань перед банківськими установами та іншими юридичними особами.

Проте, у заяві не обґрунтовано, в чому саме полягає і якими доказами підтверджується неналежне здійснення діяльності товариства, внаслідок чого виникла стійка неплатоспроможність; не зазначено, які саме управлінські та організаційні рішення не були прийняті для того, щоб запобігти банкрутству боржника; вимоги якого законодавства були порушені, що призвело до формування боргових зобов`язань перед державою; заява не містить конкретних дій/бездіяльності щодо кожної особи відповідачів, які зумовили погіршення фінансово-господарське становище боржника.

Ліквідатор не обґрунтовує доводів і не подає доказів на підтвердження необхідності прийняття рішень про перегляд розміру статутного капіталу, його збільшення, внесення додаткових внесків учасником товариства, доказів на підтвердження вчинення маніпуляцій з ліквідними активами.

Ліквідатором не доведене наявність обставин вчинення засновниками та керівником банкрута протиправних дій, які мали наслідком доведення підприємства до банкрутства.

Заява не містить аналізу правочинів та інших юридичних дій, здійснених під впливом (вказівкою) керівника, засновників боржника, що призвели до банкрутства боржника.

Разом з цим, Верховний Суд у постановах від 19.08.2021 у справі №25/62/09, від 23.02.2021 у справі №910/20004/17, від 02.03.2021 у справі №906/904/16, від 01.10.2020 у справі №914/3120/15 зазначив, що оцінюючи будь-які дії/бездіяльність суб`єктів відповідальності на предмет покладення на них субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство, суду слід відмежовувати дії суб`єктів відповідальності, які належать до ризиків підприємницької· діяльності, від винних дій таких суб`єктів, що мали наслідком настання неплатоспроможності боржника та відсутність активів на задоволення вимог кредиторів (ст. 42 Господарського кодексу України).

Крім того, ліквідатор вказує, що вироком Луцького міськрайонний суд Волинської області від 20.06.2014 у справі №161/4273/14-к встановлено, що ТзОВ Каскад-Транспорт порушило вимоги ст. 115 КЗпП України, щодо строків виплати плати; в період часу з 01 січня по 25 жовтня 2012 року директор ТзОВ Каскад- Транспорт ЛТД мав реальну можливість повністю виплатити заробітну плату працівникам, проте не виплатив її.

Проте, суд апеляційної інстанції зазначає, що вироком не встановлено обставин доведення юридичної особи (боржника у справі про банкрутство) до стану неплатоспроможності.

З огляду на викладене, ліквідатором у встановленому законом порядку на підставі ст.ст. 74, 77 ГПК України не доведено, що саме внаслідок бездіяльності засновника та керівника на підприємстві боржника виникла кризова ситуація, яка перейшла у стадію банкрутства, що неплатоспроможність боржника викликана цілеспрямованими діями керівника та засновника.

Доведення до банкрутства для покладення субсидіарної відповідальності має відбуватись на підставі документів та фактичних даних, здобутих у процедурах банкрутства. Саме на ліквідатора як заявника відповідно до приписів частини другої статті 61 КУзПБ, статей 74, 76, 77 ГПК України покладається обов`язок доведення причинно-наслідкового зв`язку між винними діями чи бездіяльністю суб`єкта відповідальності та настанням негативних наслідків боржника у вигляді неплатоспроможності, відсутності у нього активів для задоволення вимог визнаних судом кредиторів.

Зазначене спростовує доводи скаржника про те, що на осіб, щодо яких подано заяву про покладення на них субсидіарної відповідальності, покладено обов`язок доводити відсутність їх вини у доведенні боржника до банкрутства.

Формальне виконання ліквідатором визначеного КУзПБ обов`язку зі звернення до суду із заявою про покладення субсидіарної відповідальності - створення легітимного вигляду дотримання/виконання вимог закону (вчинення дій "про людське око") за своєю суттю не свідчить про наявність підстав для притягнення визначених ним в заяві осіб до субсидіарної відповідальності, адже ініціювання притягнення осіб до субсидіарної відповідальності насамперед передбачає доведення причинно-наслідкового зв`язку між їх діями чи бездіяльністю таких осіб та неплатоспроможністю боржника, доведенням його до банкрутства.

За таких обставин колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що заява ліквідатора ТзОВ Каскад-Транспорт ЛТД Москви Ю.О. про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на його засновника та керівника не підлягає до задоволення.

Відповідно до п.п.87, 88 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 у справі № 369/6892/15-ц (14-96цс18) за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушені право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом яких той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

З огляду на відмову у задоволенні заяви ліквідатора Москви Ю.О. про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на керівника та засновника за недоведеністю, відсутні підстави для застосування строку позовної давності.

Таким чином, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються на його власній оцінці та спростовуються наведеними та встановленими судом обставинами справи.

Отже, колегія суддів вважає, що ухвала Господарського суду Вінницької області від 28.09.23 у даній справі прийнята з повним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування.

Крім того, у зв`язку із відмовою в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати визначені ст. 129 ГПК України, залишаються за скаржником.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на ухвалу Господарського суду Волинської області від 28.09.23р. у справі №903/624/13 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Волинської області від 28.09.23р. у справі № 903/624/13 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку встановленому ст. ст. 287-291 ГПК України.

4. Справу №903/624/13 повернути до Господарського суду Волинської області .

Повний текст постанови складений "12" березня 2024 р.

Головуючий суддя Миханюк М.В.

Суддя Коломис В.В.

Суддя Саврій В.А.