ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2024 р.м. ХарківСправа № 922/5314/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовомУкраїнсько-американського товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОМІКС" з іноземними інвестиціями
доОСОБА_1
простягнення коштів

без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

УА ТОВ "ЄВРОМІКС" ІІ звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу за Договором поставки від 25.11.2021 №6794/КН у розмірі 6.584,92 грн, 2.317,89 грн - пеня, 381,02 грн - 3% річних, 2.114,73 грн - інфляційні збитки, а також судові витрати.

Фактичними підставами позову є невиконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором поставки від 25.11.2021 №6794/КН в частині оплати вартості поставленого позивачем товару.

На виконання приписів частини шостої статті 176 ГПК України господарський суд звернувся до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області із запитом щодо надання відомостей про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1

03.01.2024 від Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області надійшов лист від 26.12.2023 №6301.6.3-23460/63.3-23, в якому повідомлено, що станом на 26.12.2023 зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 .

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09.01.2024 позовну заяву УА ТОВ "ЄВРОМІКС" ІІ залишено без руху.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.01.2024 з урахуванням малозначності справи №922/5314/23 в розумінні частини п`ятої статті 12 ГПК України відкрито спрощене позовне провадження, призначено розгляд справи без повідомлення сторін та встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті справи.

Частиною п`ятою статті 176 ГПК України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Ухвала про відкриття провадження в даній справі була надіслана за місцем проживання відповідача, інформація про отримана судом у порядку частини шостої статті 176 ГПК України, проте ухвала повернулася на адресу суду з відміткою поштового відділення "Адресат відсутній за вказаною адресою".

Суд звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (див. висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 25.04.2018 у справі №800/547/17).

При цьому, виходячи зі змісту статей 120, 242 ГПК, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною (наявність такої адреси в ЄДР прирівнюється до повідомлення такої адреси стороною), і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (аналогічний висновок наведений у постанові Верховного Суду від 30.03.2023 у справі №910/2654/22).

Враховуючи факт направлення судом ухвали про відкриття провадження у справі на дійсну адресу відповідача та повернення такої ухвали з відміткою поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою", суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідача у даній справі.

Положеннями частини другої статті 14 ГПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини третя статті 13 ГПК України).

Відповідно до частини дев`ятої статті 165, частини другої статті 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач у строк, встановлений частиною першою статті 251 ГПК України відзиву на позов не подав, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розгляну за наявними матеріалами справи.

Перевіривши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд встановив наступне.

Між УА ТОВ "ЄВРОМІКС" ІІ (постачальник) та ФОП Костроміним В.М. був укладений Договір поставки від 25.11.2021 №6794/КН (далі - Договір). Згідно з його умовами постачальник зобов`язався на протязі дії дійного Договору поставляти та передавати у власність покупцеві товари згідно з товарними (видатковими) накладними, а покупець зобов`язався прийняти цей товар та оплатити його на умовах даного Договору.

Пунктом 4.7. Договору сторони погодили умови оплати, а саме: кожна партія товару оплачується на поточний рахунок постачальника на протязі 14 календарних днів після поставки партії товару.

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2023 (пункт 9.1. Договору).

Як зазначає позивач, ним на виконання умов Договору був поставлений відповідачу товар на загальну суму 12.174,92 грн, про що свідчать копії видаткових накладних від 25.12.2021 №KH_SPX-0000680 та від 25.12.2021 №KH_WCF-0006102.

Також позивачем надана копія товарно-транспортної накладної від 25.12.2021 №КН9-1 зі змісту якої вбачається відправлення відповідачу товару за вищевказаними видатковими накладними.

Відповідач частково оплатив вартість поставленого позивачем товару на суму 5.590,00 грн, про що свідчить надана картка рахунку 361. Залишок заборгованості відповідача перед позивачем за Договором становить 6.584,92 грн.

Такі обставини на думку позивача свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту шляхом вжиття наведених у позові способів захисту права.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Костромін Володимир Миколайович 04.08.2022 припинив свою підприємницьку діяльність на підставі власного рішення, про що в Реєстрі внесений запис №002170351.

ГПК України встановлено, що сторонами в судовому процесі господарської юрисдикції - позивачами і відповідачами - можуть бути і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу.

Відтак господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20ГПК України спорів, у яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

За змістом статей 51,52,598-609 ЦК України, статей 202-208 ГК України, частини восьмої статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" у випадку припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Таким чином, виходячи із суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як ФОП не припинились, тож спір належить до господарської юрисдикції (аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019 у справі №127/23144/18).

Відповідно до частини першої статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України передбачено строк (термін) виконання зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню за настанням цієї події.

Судом встановлено настання строків виконання грошових зобов`язань відповідача. Так, Договором (пунктом 4.7) визначено, що кожна партія товару оплачується на поточний рахунок постачальника на протязі 14 календарних днів після поставки партії товару.

Факт поставки товару за Договором на загальну суму 12.174,92 грн підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними від 25.12.2021 №KH_SPX-0000680 та від 25.12.2021 №KH_WCF-0006102, які підписані уповноваженими представниками сторін без зауважень, а також товарно-транспортною накладною від 25.12.2021 №КН9-1.

Як зазначає позивач станом на дату звернення з даним позовом до суду заборгованість відповідача (з урахуванням проведеної часткової оплати) за Договором становила 6.584,92 грн.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Всупереч вимог статті 13 та статті 74 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень) відповідачем доказів, які б спростовували факт наявності заборгованості в розмірі 6.584,92 грн, до суду не подано.

Відповідно до частини першої статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи приписи статті 526 ЦК України та статті 193 ГК України, якими передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись сторонами у встановлених договором або законом порядку і строках, приймаючи до уваги викладені обставини, доведеність з боку позивача факту порушення відповідачем умов Договору та діючого законодавства, та оскільки відповідачем не спростовано наявності заборгованості - суд приходить до висновку про наявність у справі достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суму боргу за Договором у розмірі 6.584,92 грн.

У відповідності до пункту 3 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Крім суми основного боргу позивач просить стягнути з відповідача 2.317,89 грн - пені, 381,02 грн - 3% річних, 2.114,73 грн - інфляційних збитків.

Суд вважає, що зазначені суми нараховані позивачем відповідачеві частково обґрунтовано. Підставами такого висновку є наступне.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (частини перша статті 216 ГК України).

Частинами другою, третьою статті 549 ЦК України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Договором передбачено нарахування пені за порушення строків оплати товару. Так, згідно з пунктом 6.4. Договору у випадку порушення покупцем строків виконання зобов`язань, що передбачені умовами цього Договору, покупець зобов`язаний сплатити постачальникові пеню в розмірі 0,05% вартості замовленої партії товару за кожен день невиконання такого зобов`язання. Пеня нараховується з дня порушення відповідної умови Договору до моменту повного виконання такого зобов`язання покупцем.

Також, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наведені вище норми права та встановлені судом обставини, а саме факт прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, факт наявності в Договорі умов про відповідальність за це порушення, свідчить про правомірність нарахування позивачем відповідачеві пені, відсотків річних та інфляційних втрат.

Перевіркою доданих до позовної заяви розрахунків пені та 3% річних судом встановлено, що позивачем допущена помилка, а саме: не враховані положення частини п`ятої статті 254 ЦК України (якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день). Оскільки останній день строку оплати за поставлений товар припадав на 08.01.2022 (вихідний день, субота), то днем закінчення строку оплати є 10.01.2022 (перший робочий день), а отже прострочення оплати розпочалося з 11.01.2022, а не з 10.01.2022 як зазначає позивач.

З огляду на вимоги статей 79, 86, частини п`ятої статті 236, статті 237 ГПК України, господарський суд у вирішенні спору має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості.

Враховуючи вищенаведене, здійснивши перерахунок пені та 3% річних за період з 11.01.2022 до 14.12.2023 за кожною видатковою накладною окремо, суд зазначає, що їх арифметично правильний розмір становить:

- за видатковою накладною від 25.12.2021 №KH_SPX-0000680: пеня - 896,72 грн, 3% річних - 147,41 грн;

- за видатковою накладною від 25.12.2021 №KH_WCF-0006102: пеня - 1.417,88грн, 3% річних - 233,08 грн.

В іншій частині пеня в розмірі в загальному розмірі 3,29 грн та 3% річних у загальній сумі 0,53 грн нараховані безпідставно.

Встановлена судом помилка не вплинула на розрахунок інфляційних збитків, а тому таке нарахування здійснено позивачем арифметично правильно та відповідно до вимог чинного законодавства. Отже, позовні вимоги в цій частині (про стягнення інфляційних збитків у розмірі 2.114,73 грн) є законними та обґрунтованими.

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи із заявлених позивачем вимог та наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суму боргу за Договором у розмірі 6.584,92 грн, 2.314,60 грн - пеня, 380,49 грн - 3% річних, 2.114,73грн - інфляційні збитки. В частині стягнення пені в розмірі 3,29 грн та 3% річних у сумі 0,53 грн слід відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується положеннями статті 129 ГПК України, згідно з якими судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підставі, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Відповідно, витрати зі сплати судового збору в розмірі 2.683,10 грн покладаються на відповідача, в іншій частині (0,90 грн) залишаються за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 231, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Українсько-американського товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОМІКС" з іноземними інвестиціями (01001, м. Київ, пров. Музейний, буд. 8, ) суму боргу за Договором поставки від 25.11.2021 №6794/КН у розмірі 6.584,92 грн; 2.314,60 грн - пеня; 380,49 грн - 3% річних; 2.114,73грн - інфляційні збитки та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2.683,10 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Східного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено "06" березня 2024 р.

Суддя Н.С. Добреля