ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"12" березня 2024 р. м. Рівне Справа № 918/1359/23

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Войтюка В.Р., розглянувши матеріали заяви Керівника Рівненської окружної прокуратури про вжиття заходів забезпечення позову

за позовом Керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Городоцької сільської ради Рівненського району

до відповідача Фермерського господарства "Крем`яниця"

про витребування земельної ділянки.

Без повідомлення сторін справи.

ВСТАНОВИВ:

29 грудня 2023 року Керівник Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Городоцької сільської ради Рівненського району звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача - 1 ОСОБА_1 до відповідача - 2 Фермерського господарства "Роса" про витребування земельної ділянки.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 04 січня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі № 918/1359/23 за позовом Керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Городоцької сільської ради Рівненського району до відповідача - 1 ОСОБА_1 до відповідача - 2 Фермерського господарства "Роса" про витребування земельної ділянки, визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 05 лютого 2024 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 05 лютого 2024 року відкладено розгляд справи 918/1359/23 по суті в межах встановленого Господарським процесуальним кодексом України строку на 19 лютого 2024 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 19 лютого 2024 року відкладено розгляд справи 918/1359/23 по суті в межах встановленого Господарським процесуальним кодексом України строку на 04 березня 2024 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 04 березня 2024 року відкладено розгляд справи 918/1359/23 по суті в межах встановленого Господарським процесуальним кодексом України строку на 11 березня 2024 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 11 березня 2024 року, зокрема: замінено неналежних відповідачів ОСОБА_1 та Фермерське господарство "Роса" на належного Фермерське господарство "Крем`янмця" (35307, Рівненська обл., Рівненський р-н., с. Ставки, вул. Свято-Михайлівська, 71, код. 45404814); відкладено розгляд справи 918/1359/23 по суті в межах встановленого Господарським процесуальним кодексом України строку на 08 квітня 2024 р. об 12:30 год..

12 березня 2024 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від прокуратури надійшла заява про забезпечення позову.

Вказана заява обґрунтована наступними обставинами.

Прокуратура зазначає, що ОСОБА_1 , на підставі рішення Городоцької сільської ради від 17.12.2021 № 991 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства», яке прийняте всупереч положенням ст. 32 ЗК України та ст. 13 Закону України «Про фермерське господарство», будучи членом ФГ «Роса», однак не засновником ФГ «Роса», не отримувала попередньо у користування та не передавала земельну ділянку до цього господарства, безкоштовно, незаконно отримала у власність земельну ділянку площею 2, 4777 га для ведення фермерського господарства (кадастровий номер :03:002:0038). При цьому, ОСОБА_1 фермерську діяльність не здійснювала, а вказану земельну ділянку передала в оренду ФГ «Роса» на 10 років.

Оскільки спірна земельна ділянка незаконно вибула з комунальної власності, окружною прокуратурою пред`явлено позов до суду про її витребування з володіння ОСОБА_1 та ФГ «Роса» на користь власника Городоцької об`єднаної територіальної громади в особі Городоцької сільської ради Рівненського району.

Поряд з цим, після пред`явлення позовної заяви, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 21.02.2024 внесено відомості про припинення за ФГ «Роса» права оренди земельної ділянки площею 2, 4777 га, кадастровий номер :03:002:0038, та 27.02.2024 - про припинення за ОСОБА_1 права власності на спірну земельну ділянку.

Окрім цього, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27.02.2024 зареєстровано за ФГ «Крем`яниця» () право власності на земельну ділянку площею 2, 4777 га, кадастровий номер :03:002:0038, підстава - акт приймання-передачі майна, серія та неомер: 755,756, виданий 26.02.2024 (номер відомостей про речове право: 53919439, рішення про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, індексний номер: 71834604 від 29.02.2024).

Зокрема, відповідно до зазначеного акту приймання-передачі майна, ОСОБА_1 передала до ФГ «Крем`яниця» земельну ділянку площею 2,4777 га, кадастровий номер :03:002:0038 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060).

З огляду на викладене, з 27.02.2024 власником спірної земельної ділянки є ФГ «Крем`яниця».

На переконання прокуратури, під час розгляду справи, ОСОБА_1 фактично вчинено дії, спрямовані на уникнення виконання рішення суду. Відповідно до даних з ЄДРПОУ, ФГ «Крем`яниця» зареєстроване 26.02.2024, співзасновником якого є, зокрема, і ОСОБА_1 .

Прокуратура зазначає, що враховуючи зазначені обставини, наявні підстави вважати, що новим власником земельної ділянки ФГ «Крем`яниця» будуть вживатися заходи щодо відчуження, об`єднання, здійснення поділу спірної земельної ділянки, вказане може унеможливити або ускладнити виконання рішення суду у справі, призведе до необхідності повторного звернення до суду за захистом інтересів держави.

Отже, зважаючи на вищевказані обставини, заявник просить суд застосовувати заходи забезпечення позову.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову. Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Отже, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії.

За змістом вказаної норми під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно або грошові кошти, суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватись та розпоряджатись грошовими коштами або майном, а тому може застосуватись у справі, у якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів. При цьому, піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватись майна, що належить до предмета спору.

За ч. 11 ст. 137 ГПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Слід зауважити, що розгляд справи по суті - це безпосередньо вирішення спору судом з винесенням відповідного рішення, у свою чергу забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача. Такі заходи здійснюються до вирішення справи по суті з метою створення можливості реального та ефективного виконання рішення суду. Подібний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками відповідного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків від заборони відповідачу здійснювати певні дії (відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14 липня 2021 року у справі № 910/17014/20, від 28 липня 2021 року у справі № 910/3704/21, від 12 жовтня 2021 року у справі № 908/1487/21 (908/1624/21).

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору (відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 910/19256/16, від 14 травня 2018 року у справі № 910/20479/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 922/1605/18, від 14 січня 2019 року у справі № 909/526/19, від 25 січня 2019 року у справі № 925/288/17, від 26 вересня 2019 року у справі № 904/1417/19, від 20 липня 2020 року у справі № 914/2157/19).

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу (відповідні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 також викладено правовий висновок про те, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

При цьому під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (відповідний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі № 914/970/18, від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20).

Звернення прокурора з заявою про забезпечення позову спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання додержання законності при відчуженні земельної ділянки з власності територіальної громади. А також, з метою встановлення правового порядку відновленні становища, яке існувало до порушення правГородоцької територіальної громади на землю, та забезпечення подальшого повернення землі, що незаконно вибула з комунальної власності.

У постанові від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Виходячи зі змісту спірних правовідносин, вжиття заходу забезпечення позову шляхом накладання арешту на земельну ділянку не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки можливість розпоряджатися вказаним об`єктом обмежується на певний час, отже має тимчасовий характер та є лише збереженням існуючого становища до розгляду цієї справи по суті.

Враховуючи, що ФГ «Крем`яниця» будучи власником спірної земельної ділянки вправі вчиняти дії щодо її поділу та об`єднання, а тому існує реальна можливість щодо зміни площі, конфігурації земельної ділянки. Зазначені дії, можуть утруднити виконання рішення суду в частині витребування земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:003 8 та призведе до неможливості ефективного захисту інтересів держави.

У зв`язку з чим, є обґрунтована необхідність застосування такого заходу забезпечення позову, як заборони державним кадастровим реєстраторам вчиняти дії, спрямовані на внесення відомостей до Державного земельного кадастру щодо поділу чи об`єднання спірної ділянки з кадастровим номером :03:002:0038.

З огляду на обставини, які свідчать про вчинення ОСОБА_1 дій, спрямованих на передачу третій особі спірної земельної ділянки є достатньо обґрунтованими припущення, що існує очевидна ймовірність відчуження земельної ділянки, зміни її цільового призначення, поділу чи об`єднання з іншими ділянками, укладання договорів, вчинення інших правочинів щодо неї, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Дії відповідача з метою унеможливлення виконання рішення суду підтверджується, долученими до заяви: інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо земельної ділянки з кадастровими номерами :03:002:0038; копією акту приймання - передачі від 26.02.2024 № 755, 756.

У свою чергу, у немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (наведену правову позицію викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі N9 910/1040/18).

Отже, обрані способи забезпечення позову (накладення арешту на спірну земельну ділянку, а також заборона вчинення відповідачем та іншими особами певних дій щодо предмету спору) співвідноситься з предметом поданого позову, а отже існує зв`язок між заходами забезпечення позову і предметом позовних вимог, та спроможні забезпечити ефективний захист порушених прав та інтересів держави (територіальної громади).

Заходи забезпечення не вплинуть та не перешкоджатимуть здійсненню господарської діяльності відповідача, оскільки спрямовані лише на обмеження дій щодо розпорядження спірним майном, не порушують прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб, що не є учасниками даного спору, та є співмірними із заявленими позивними вимогами.

За таких обставин обраний заявником вид забезпечення позову - накладення арешту на майно є співмірним та прямо стосується предмета позову, а невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист прав позивача (заявника) у випадку задоволення його позову та призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду. При цьому обраний заявником захід забезпечення позову не є перешкодою у здійсненні відповідачем господарської діяльності, оскільки у цьому випадку останній позбавлений права лише на відчуження спірного майна, наявність якого є гарантією виконання рішення суду у разі задоволення позову.

До того ж сторони не позбавлені права звернутися до суду з відповідним клопотанням про скасування заходів забезпечення позову у разі надання відповідних доказів, які б спростовували необхідність застосування таких заходів.

З урахуванням викладеного, захід забезпечення позову відповідає вимогам процесуального законодавства, зокрема вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги наявний зв`язок, доведено обставини щодо ймовірності істотного ускладнення чи унеможливлення ефективно захистити або поновити права чи інтереси заявника, за захистом яких він має намір звернутися до суду, без вжиття такого заходу, а відтак заява задоволенню.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову (ч. 6 ст. 140 ГПК України).

У силу вимог ч. 8 ст. 140 ГПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Згідно з ч. 1, 2, 4 ст. 144 ГПК України ухвала господарського суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Скасування заходів забезпечення позову врегульовано ст. 145 ГПК України, зокрема, ч. 13 вказаної статті передбачено, що заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі: 1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами ч. 4 ст. 138 цього Кодексу; 2) повернення позовної заяви; 3) відмови у відкритті провадження у справі.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234, 235 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Керівника Рівненської окружної прокуратури про вжиття заходів забезпечення позову - задовольнити.

2. Вжити заходи забезпечення позову, а саме:

- накласти арешт на земельну ділянку площею 2,4777 га, кадастровий номер :03:002:0038 (реєстраційний номер: 060);

- заборони органам, які здійснюють державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки площею 2,4777 га, кадастровий номер :03:002:0038 (реєстраційний номер: 060), до набрання законної сили рішенням суду у даній справі;

- заборони Фермерському господарству "Крем`яниця" () та іншим фізичним/юридичним особам, вчиняти дії із земельною ділянкою кадастровий номер :03:002:0038, спрямовані на зміну цільового призначення, її поділу або об`єднання з іншими земельними ділянками, укладати правочини щодо неї, до набрання законної сили рішенням суду у даній справі;

- заборони державним кадастровим реєстраторам вчиняти дії, спрямовані на внесення відомостей до Державного земельного кадастру щодо поділу чи об`єднання земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0038, до набрання законної сили рішенням суду у даній справ.

Стягувач: Городоцька сільска рада Рівненського району (35331, Рівненська обл., Рівненський р-н., с. Городок, вул.Шевченка, 4, код. 04387183).

Боржник: Фермерське господарство "Крем`яниця" (35307, Рівненська обл., Рівненський р-н., с. Ставки, вул. Свято-Михайлівська, 71, код. 45404814).

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з дня її постановлення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 254- 257 ГПК України.

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Ухвала підписана 12 березня 2024 року.

Суддя Войтюк В.Р.