РІШЕННЯ

Іменем України

27 лютого 2024 року м. Чернігівсправа № 927/51/24

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Шморгуна В. В., розглянувши матеріали справи у відкритому судовому засіданні за участю секретаря судового засідання Тарасевич А. М.

Позивач: Акціонерне товариство «Чернігівобленерго»,

, вул. Гонча, 40, м. Чернігів, 14000

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Лівайн Торг»,

, вул. Мандриківська, 47, оф. 503, м. Дніпро, 49600

Предмет спору: про стягнення 819 848,90 грн,

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

від позивача: Тарабанько О. М., адвокат;

від відповідача: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Чернігівобленерго» звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лівайн Торг», у якому позивач просить стягнути з відповідача 819 848,90 грн збитків, завданих внаслідок нереєстрації останнім податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 08.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 06.02.2024 об 11:00 та встановлено сторонам строки для подання заяв по суті, зокрема, відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання до суду та позивачу відзиву на позов з доданими до нього документами.

Ухвала суду від 08.01.2024 була доставлена відповідачу в його Електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС 08.01.2024 о 22:19, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Отже, останнім днем строку для подання відповідачем відзиву є 24.01.2024.

Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, але у підготовче засідання 06.02.2024 не з`явився та про причини неявки суду не повідомив.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України підготовче засідання 06.02.2024 проводилось за відсутності відповідача (його представника).

У підготовчому засіданні 06.02.2024 суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 27.02.2024 на 10:30.

Ухвалою суду від 08.02.2024 повідомлено сторін про час та місце розгляду справи по суті 27.02.2024.

Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, але у судове засідання 27.02.2024 не з`явився, будь-яких заяв та клопотань від нього до суду не надходило.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України судове засідання з розгляду справи по суті 27.02.2024 проводилось за відсутності відповідача (його представника).

У судовому засіданні 27.02.2024 на підставі ч. 6 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи учасників справи.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що відповідач в порушення вимог ст. 201 Податкового кодексу України не оформив та не зареєстрував податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних за господарськими операціями за договором про закупівлю товарів №250 від 17.08.2022, тим самим позбавивши позивача права на віднесення сум сплаченого ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 819 848,90 грн, яка фактично є його збитками.

Відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень у встановлений строк до суду не надходило.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Оскільки відповідач не подав відзив у встановлений судом строк, справа вирішується за наявними у ній матеріалами.

Обставини, які є предметом доказування у справі. Докази, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

17.08.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лівайн Торг» (далі Постачальник) та Акціонерним товариством «Чернігівобленерго» (далі Покупець) був укладений договір про закупівлю товарів №250 (далі Договір).

Відповідно до п. 1.1, 1.2 Договору Постачальник приймає на себе зобов`язання передати Покупцю у власність «Паливо» (далі Товар), а Покупець зобов`язується прийняти вказаний Товар та оплатити його.

Відпуск Товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (паливними катками та талонами/скретч-картками).

Ціна цього Договору становить 41 997 180,70 грн, у тому числі ПДВ 2 747 479,11 грн (п. 3.1 Договору).

За умовами п. 4.2, 5.1 Договору Покупець зобов`язаний сплатити вартість Товару протягом 1 (одного) банківського дня з моменту отримання рахунку в порядку попередньої оплати.

Поставка Товару здійснюється Постачальником згідно з Заявкою Покупця протягом одного дня з дати попередньої оплати.

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до 31.12.2022, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань (п. 10.1, 10.2 Договору).

У п. 11.7 Договору сторони погодили, що Постачальник зобов`язується надавати Покупцю податкові накладні, складені в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, з електронним підписом уповноваженої особи та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних в строк, визначений Податковим кодексом України.

Якщо, у випадку порушення або неналежного виконання Постачальником вказаного зобов`язання, Покупець втратить право на віднесення суми ПДВ, сплаченої в ціні товару, до складу податкового кредиту, Постачальник зобов`язується в строк 3 (трьох) днів з моменту отримання вимоги Покупця відшкодувати Покупцю збитки в розмірі суми ПДВ.

У 2022 році між сторонами здійснювались господарські операції за Договором, а саме:

1. Відповідач виставив позивачу рахунок-фактуру №0165/0001295 від 31.08.2022 на оплату Товару скретч-карток на дизпаливо Energy та бензин А-95 на загальну суму 2277000,00 грн, у тому числі 148 962,61 грн ПДВ.

На підставі платіжного доручення № від 01.09.2022 позивач перерахував відповідачу кошти згідно з рахунком №0165/0001295 від 31.08.2022 у розмірі 2 277 000,00 грн, у тому числі 148 962,62 грн ПДВ.

Згідно з видатковими накладними №0165/0001261 від 01.09.2022 та №0165/0001260 від 01.09.2022 відповідач поставив позивачу Товар на загальну суму 2 277 000,00 грн, у тому числі 148 962,61 грн ПДВ.

2. Відповідач виставив позивачу рахунок-фактуру №0165/0001375 від 14.09.2022 на оплату Товару скретч-карток на дизпаливо Energy та бензин А-95 на загальну суму 2 246 000,00 грн, у тому числі 146 934,58 грн ПДВ.

На підставі платіжних доручень № від 15.09.2022 на суму 1 230 000,00 грн, у тому числі 80 467,29 грн ПДВ, № від 19.09.2022 на суму 1 016 000,00 грн, у тому числі 66 467,29 грн ПДВ, позивач перерахував відповідачу кошти згідно з рахунком №0165/0001375 від 14.09.2022 у загальному розмірі 2 246 000,00 грн, у тому числі ПДВ 146 934,58 грн.

Згідно з видатковою накладною №0165/0001347 від 19.09.2022 відповідач поставив позивачу Товар на загальну суму 2 246 000,00 грн, у тому числі 146 934,58 грн ПДВ.

3. Відповідач виставив позивачу рахунок-фактуру №0165/0001448 від 26.09.2022 на оплату Товару скретч-карток на дизпаливо Energy та бензин А-95 на загальну суму 58690,00 грн, у тому числі 3839,53 грн ПДВ.

На підставі платіжного доручення № від 27.09.2022 позивач перерахував відповідачу кошти згідно з рахунком №0165/0001448 від 26.09.2022 у розмірі 58 690,00 грн, у тому числі 3839,53 грн.

Згідно з видатковою накладною №0165/0001405 від 28.09.2022 відповідач поставив позивачу Товар на загальну суму 58 690,00 грн, у тому числі 3 839,53 грн.

4. Відповідач виставив позивачу рахунок-фактуру №0165/0001449 від 26.09.2022 на оплату Товару скретч-карток на дизпаливо Energy, бензин А-95 та газ нафтовий скраплений на загальну суму 162 382,30 грн, у тому числі 10 623,15 грн ПДВ.

На підставі платіжного доручення № від 27.09.2022 позивач перерахував відповідачу кошти згідно з рахунком №0165/0001449 від 26.09.2022 у розмірі 162 382,30 грн, у тому числі 10 623,15 грн ПДВ.

Згідно з видатковою накладною №0165/0001406 від 28.09.2022 відповідач поставив позивачу Товар на загальну суму 162 382,30 грн, у тому числі 10 623,15 грн ПДВ.

5. Відповідач виставив позивачу рахунок-фактуру №0165/0001489 від 03.10.2022 на оплату Товару скретч-карток на дизпаливо Energy, бензин А-95 та газ нафтовий скраплений на загальну суму 2 621 985,00 грн, у тому числі 171 531,73 грн ПДВ.

На підставі платіжного доручення № від 04.10.2022 позивач перерахував відповідачу кошти згідно з рахунком №0165/0001489 від 03.10.2022 у розмірі 2 621 985,00 грн, у тому числі 171 531,73 грн ПДВ.

Згідно з видатковими накладними №0165/0001447 від 04.10.2022 та №0165/0001448 від 04.10.2022 відповідач поставив позивачу Товар на загальну суму 2 621 985,00 грн, у тому числі 171 531,73 грн ПДВ.

6. Відповідач виставив позивачу рахунок-фактуру №0165/0001553 від 12.10.2022 на оплату Товару скретч-карток на дизпаливо Energy та бензин А-95 на загальну суму 2050000,00 грн, у тому числі 134 112,15 грн ПДВ.

На підставі платіжного доручення №3350447 від 17.10.2022 позивач перерахував відповідачу кошти згідно з рахунком №0165/0001553 від 12.10.2022 у розмірі 2 050 000,00 грн, у тому числі 134 112,15 грн ПДВ.

Згідно з видатковими накладними №0165/0001527 від 17.10.2022 та №0165/0001528 від 17.10.2022 відповідач поставив позивачу Товар на загальну суму 2 050 000,00 грн, у тому числі 134 112,15 грн ПДВ.

7. Відповідач виставив позивачу рахунок-фактуру №0165/0001590 від 24.10.2022 на оплату Товару скретч-карток на дизпаливо Energy, бензин А-95 та газ нафтовий скраплений на загальну суму 119 669,90 грн, у тому числі 7828,87 грн ПДВ.

На підставі платіжного доручення № від 25.10.2022 позивач перерахував відповідачу кошти згідно з рахунком №0165/0001590 від 24.10.2022 у розмірі 119 669,90 грн, у тому числі 7828,87 грн ПДВ.

Згідно з видатковою накладною №0165/0001538 від 26.10.2022 відповідач поставив позивачу Товар на загальну суму 119 669,90 грн, у тому числі 7828,87 грн ПДВ.

8. Відповідач виставив позивачу рахунок-фактуру №0165/0001591 від 24.10.2022 на оплату Товару скретч-карток на дизпаливо Energy та бензин А-95 на загальну суму 735000,00 грн, у тому числі 48 084,11 грн ПДВ.

На підставі платіжного доручення № від 25.10.2022 позивач перерахував відповідачу кошти згідно з рахунком №0165/0001591 від 24.10.2022 у розмірі 735 000,00 грн, у тому числі 48 084,11 грн ПДВ.

Згідно з видатковою накладною №0165/0001539 від 26.10.2022 відповідач поставив позивачу Товар на загальну суму 735 000,00 грн, у тому числі 48 084,11 грн ПДВ.

9. Відповідач виставив позивачу рахунок-фактуру №0165/0001599 від 02.11.2022 на оплату Товару скретч-карток на дизпаливо Energy та бензин А-95 на загальну суму 392000,00 грн, у тому числі 25 644,86 грн ПДВ.

На підставі платіжного доручення № від 03.11.2022 позивач перерахував відповідачу кошти згідно з рахунком №0165/0001599 від 02.11.2022 у розмірі 392 000,00 грн, у тому числі 25 644,86 грн ПДВ.

Згідно з видатковою накладною №0165/0001550 від 04.11.2022 відповідач поставив позивачу Товар на загальну суму 392 000,00 грн, у тому числі 25 644,86 грн ПДВ.

10. Відповідач виставив позивачу рахунок-фактуру №0165/0001604 від 07.11.2022 на оплату Товару скретч-карток на дизпаливо Energy, бензин А-95 та газ нафтовий скраплений на загальну суму 1 717 820,25 грн, у тому числі 112 380,77 грн ПДВ.

На підставі платіжного доручення № від 09.11.2022 позивач перерахував відповідачу кошти згідно з рахунком №0165/0001604 від 07.11.2022 у розмірі 1 717 820,25 грн, у тому числі 112 380,77 грн ПДВ.

Згідно з видатковою накладною №0165/0001554 від 09.11.2022 відповідач поставив позивачу Товар на загальну суму 1 717 820,25 грн, у тому числі 112 380,77 грн ПДВ.

11. Відповідач виставив позивачу рахунок-фактуру №0165/0001603 від 07.11.2022 на оплату Товару скретч-карток на дизпаливо Energy та бензин А-95 на загальну суму 151428,40 грн, у тому числі 9906,53 грн ПДВ.

На підставі платіжного доручення № від 09.11.2022 позивач перерахував відповідачу кошти згідно з рахунком №0165/0001603 від 07.11.2022 у розмірі 151 428,40 грн, у тому числі 9906,53 грн ПДВ.

Згідно з видатковою накладною №0165/0001555 від 09.11.2022 відповідач поставив позивачу Товар на загальну суму 151 428,40 грн, у тому числі 9906,53 грн ПДВ.

Як вказує позивач у позовній заяві, відповідач у встановлений законом строк не зареєстрував податкові накладні за вказаними господарськими операціями, на підтвердження чого надав суду роздруківку з електронного кабінету та витяг з Єдиного реєстру податкових накладних №526279 від 18.12.2023.

Усього не було зареєстровано податкових накладних на загальну суму 12 531 975,85 грн, з яких 819 848,90 грн ПДВ.

У зв`язку з нереєстрацією податкових накладних на зазначену суму, позивач 26.06.2023 направив відповідачу претензію, у яких на підставі п. 11.7 Договору вимагав протягом 3 календарних днів сплатити штраф у розмірі суми ПДВ, загальна сума якого становить 819 848,90 грн. Вказана претензія отримана відповідачем 27.06.2023, на підтвердження чого надано роздруківку з сайту Укрпошти.

Оскільки відповідач не зареєстрував податкові накладні у встановлений законом строк, позивач вважає, що він був позбавлений права на включення суми ПДВ до складу податкового кредиту і права на зменшення податкового зобов`язання на загальну суму 819 848,90 грн, а тому поніс збитки у вказаному розмірі суми ПДВ.

Оцінка суду.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч. 1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Тобто збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником (п.6.14 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі №925/1196/18).

Підставою для відшкодування збитків відповідно до п. 1 ст. 611 ЦК України та ст. 224 ГК України є порушення зобов`язання.

Для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Протиправність поведінки боржника або кредитора у позадоговірних правовідносинах полягає у порушенні правової норми.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Вина боржника у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі ЄРПН) у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів / послуг платник податку - продавець товарів / послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Чинне законодавство не передбачає реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН покупцем товару, отже з огляду на положення статті 201 ПК України саме на відповідача покладено обов`язок скласти та зареєструвати в ЄРПН податкові накладні та/або розрахунки коригування до таких податкових накладних.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.03.2023 у справі №925/556/21 зазначила, що з 01.01.2015 ПК України не встановлює для платника ПДВ механізм, який би дозволяв йому включити ПДВ за відповідною операцією до складу податкового кредиту за відсутності зареєстрованої його контрагентом у ЄРПН податкової накладної, якщо контрагент за законом мав її зареєструвати. Такий платник ПДВ також не має у податкових відносинах права самостійно спонукати контрагента до здійснення реєстрації, а також не може спонукати контрагента оскаржити незаконні рішення, дії чи бездіяльність контролюючого органу, якщо вони були перешкодою у реєстрації податкової накладної у ЄРПН. Водночас саме від того, чи здійснить контрагент всі необхідні дії для реєстрації податкової накладної в ЄРПН, а у випадку незаконної перешкоди з боку контролюючого органу для реєстрації - від того, чи зможе контрагент успішно усунути ці перешкоди, фактично залежить виникнення права такого платника податку на податковий кредит з ПДВ.

З огляду на це, виникнення права на податковий кредит залежить від реєстрації податкової накладної в ЄРПН, і відсутній механізм, який би дозволяв покупцю включити ПДВ за відповідною операцією до складу податкового кредиту за відсутності зареєстрованої його контрагентом у ЄРПН податкової накладної, якщо контрагент за законом мав її зареєструвати.

Оскільки саме від продавця, який має визначений законом обов`язок вчинити дії, необхідні для реєстрації податкової накладної в ЄРПН (а також може у необхідних випадках ефективно оскаржити рішення, дії чи бездіяльність контролюючого органу, які перешкодили виконати цей обов`язок), залежить реалізація покупцем майнового інтересу, пов`язаного з одержанням права на податковий кредит з ПДВ за наслідками господарської операції, він (продавець) залишається відповідальним перед своїм контрагентом у господарській операції за наслідки невчинення цих дій.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», незалежно від дати накладення електронного підпису.

З огляду на положення цієї норми, у платника податку на додану вартість виникають податкові зобов`язання з податку на додану вартість, а відтак і обов`язок зареєструвати податкові накладні, за першою із подій: або дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок, або дата відвантаження товарів.

Подібний підхід щодо необхідності реєстрації податкової накладної за першої, передбаченої пунктом 187.1 статті 187 ПК України, події був застосований Верховним Судом у постанові від 03 листопада 2021 у справі № 360/2460/20, а також у постанові від 1 грудня 2021 року у справі №600/1878/20-а.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

При цьому, у разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних.

Таким чином, у разі дотримання вищезазначених вимог Податкового кодексу України платник податку має право зареєструвати в ЄРПН податкову накладну/розрахунок коригування протягом 365 календарних днів з дати їх складення.

Як встановив суд, на виконання умов Договору 01.09.2022, 15.09.2022, 19.09.2022, 27.09.2022, 04.10.2022, 17.10.2022, 25.10.2022, 03.11.2022, 09.11.2022 позивач перерахував відповідачу кошти (попередню оплату за Товар) у загальному розмірі 12 531 975,85 грн, у тому числі 819 848,90 грн, а відтак останній мав скласти податкові накладні на дату виникнення податкових зобов`язань, тобто на дату зарахування коштів на його банківський рахунок.

Однак доказів складення податкових накладних на дату виникнення податкових зобов`язань та їх реєстрації відповідач суду не надав, а з наданих позивачем доказів роздруківки з електронного кабінету та витягу з ЄРПН №526279 від 18.12.2023 вбачається відсутність складання та реєстрації таких податкових накладних.

Факт відсутності реєстрації податкових накладних у ЄРПН через нездійснення контрагентом за договором відповідних дій або через відмову податкового органу у їх реєстрації є достатнім доказом протиправної поведінки відповідача, порушення ним господарського зобов`язання - наданої ним гарантії того, що контрагент за договором матиме право на користування податковим кредитом у розмірі суми ПДВ, який визначено договором у складі ціни (постанова Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів‚ корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду від 07.06.2023 у справі №916/334/22).

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що відповідач не виконав вимог статті 201 ПК України, у зв`язку з чим позивач був позбавлений права і можливості включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатися своїм правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 819 848,90 грн.

При цьому очевидним є прямий причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку реєстрації податкових накладних та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача та, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками цієї особи.

Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У ч. 1 ст. 614 ЦК України зазначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Водночас відповідач не довів відсутність протиправності дій та вини щодо нереєстрації спірних податкових накладних.

За наведених обставин у їх сукупності, суд доходить висновку про наявність усіх елементів складу господарського правопорушення та про підставність позовних вимог.

Висновки суду.

Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Інші докази та пояснення учасників справи судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду.

За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясуванні усіх питань, винесених на його розгляд.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача покладаються на відповідача.

Отже, стягненню з відповідача підлягає судовий збір у розмірі 12 297,73 грн.

Керуючись ст. 13, 14, 42, 73-80, 86, 129, 165, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лівайн Торг» (, вул. Мандриківська, 47, оф. 503, м. Дніпро, 49600) на користь Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» (, вул. Гонча, 40, м. Чернігів, 14000) 819 848,90 грн збитків та 12 297,73 грн витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 07.03.2024.

Суддя В. В. Шморгун