ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2024 Справа № 914/3497/23

За позовом: Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління», м. Львів,

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Сливар Любові Степанівни, с. Підбірці Львівської області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, м. Львів

про стягнення 21 870, 00 грн

Суддя Манюк П.Т.

за участю секретаря Лазаренко С.В.

Представники:

від позивача: Воронова Ірина Романівна представник,

від відповідача: не з`явився.

від третьої особи: не з`явився.

Комунальне підприємство «Адміністративно-технічне управління» звернулося в Господарський суд Львівської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Сливар Любові Степанівни про стягнення 21 870, 00 грн.

Ухвалою суду від 04.12.2023 позовну заяву Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» залишено без руху, надано позивачу 10-денний строк з дня вручення ухвали суду про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків, а саме надати суду докази сплати судового збору.

12.12.2023 на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, а саме щодо надання доказів сплати судового збору.

Ухвалою суду від 15.12.2023 відкрито провадження у справі № 914/3664/23 за правилами спрощеного позовного провадження, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Галицьку районну адміністрацію Львівської міської ради, та судове засідання призначено на 15.01.2024. Ухвалою від 15.01.2024 судове засідання відкладено на 19.02.2024. Ухвалою від 19.02.2023 судове засідання відкладено на 04.03.2024.

У судове засідання 04.03.2024 представник позивача з`явився, підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та в усних поясненнях.

У судове засідання, яке відбулося 04.03.2024 та в попередні судові засідання представник відповідача не з`явився, причин неявки не повідомив, ухвали суду від 15.12.2023 та 19.02.2024, які були скеровані на адресу відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, повернуті відділенням поштового зв`язку з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

У судове засідання 04.03.2024 представник третьої особи не з`явився, причин неявки не повідомив, вимог ухвал суду щодо подання письмових пояснень не виконав.

Відповідно до приписів п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції від 26.12.2011 р. № 18, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи те, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, в судовому засіданні 04.03.2024 справу розглянуто по суті, оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення у справі.

Позиція позивача.

Комунальне підприємство «Адміністративно-технічне управління» звернулося в Господарський суд Львівської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Сливар Любові Степанівни про стягнення 21 870, 00 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем у даній справі було самовільно встановлено тимчасову споруду на вул. Снопківській - вул. Волоській у м. Львові, без документів, передбачених пунктом 1.3 Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові та Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові.

26.08.2020 Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради було надіслано відповідачу вимогу про добровільний демонтаж тимчасової споруди по вул. Снопківській - вул. Волоській в термін до 04.09.2020 року.

Однак, відповідач на вказану вимогу не відреагував та не демонтував самовільно встановлену тимчасову споруду в добровільному порядку, як наслідок Виконавчим комітетом Львівської міської ради було прийнято рішення від 04.02.2022 № 92 «Про демонтаж тимчасової споруди на вул. Снопківській - вул. Волоській» зі змінами від 19.08.2022 № 720. Рішенням зобов`язано КП «Адміністративно-технічне управління» здійснити демонтаж за участю представника Галицької районної адміністрації.

02.09.2023 позивач здійснив демонтаж самовільно встановленої тимчасової споруди на вул. Снопківській - вул. Волоській із залученням підрядної служби ФОП Наконечного Ю.І. Демонтаж тимчасової споруди підтверджується актом проведення демонтажу тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності від 02.09.2022, актом відсутності майна в тимчасовій споруді за адресою вул. Снопківській - вул. Волоській від 02.09.2022. Площа демонтованої споруди складає 20, 25 кв.м.

Зазначені акти підписані представниками КП «Адміністративно-технічне управління», Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, виконавцем демонтажу, за участю представника управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування; начальника відділу проведення рейдів ЛКП «Муніципальна варта». Надання послуг демонтажу та їх оплата підтверджується актом здачі-прийняття робіт № ОУ-000000152 від 16.06.2020, рахунком на оплату від 05.09.2022 № 3422, платіжною інструкцією від 05.09.2022 № 3422 на суму 18 225, 00 грн.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення Правил благоустрою міста Львова та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом про стягнення витрат, пов`язаних з демонтажем у розмірі 21 870, 00 грн з урахуванням ПДВ.

Позиція відповідача.

Відповідач в судові засідання не з`явився, відзиву чи письмових обґрунтованих пояснень суду не представив, позовні вимоги не заперечив.

Позиція третьої особи на стороні позивача.

Представник третьої особи на стороні позивача в судові засідання не з`явився, письмових обґрунтованих пояснень суду не представив.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд прийшов до висновків про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з таких мотивів.

Згідно зі ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.4 ст.11 ЦК України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до частин 2 та 3 статті 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення. Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Законом України «Про благоустрій населених пунктів» встановлюються повноваження сільських, селищних і міських рад та їх виконавчих органів у сфері благоустрою населених пунктів та розміщення малих архітектурних форм.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», на об`єктах благоустрою забороняється самовільно встановлювати об`єкти зовнішньої реклами, торговельні лотки, павільйони, кіоски тощо.

Відповідно до частини 1, 2 та 4 ст. 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста). Рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

У відповідності до пункту 1.3. «Порядку розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові», затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 23.04.2015 № 4526 (надалі - Порядок), самовільно встановлена тимчасова споруда - тимчасова споруда, яка встановлена за відсутності одного із документів, передбачених цим положенням: ухвали міської ради, договору оренди земельної ділянки чи договору оренди окремих конструктивних елементів благоустрою, паспорту прив`язки ТС.

Згідно з п.п. 1.6, 5.1 Порядку, встановлення малих архітектурних форм (вивісок) з порушенням цього порядку забороняється, а моніторинг їх розміщення у м. Львові здійснює комунальне підприємство Адміністративно-технічне управління.

Відповідно до п.2.1 Порядку, розміщення тимчасових споруд здійснюється замовником відповідно до паспорту прив`язки, плану земельної ділянки та договору оренди земельної ділянки або договору оренди окремих конструктивних елементів благоустрою; місце встановлення тимчасових споруд повинно відповідати адресі, вказаній у паспорті прив`язки, та плану земельної ділянки або схемі прив`язки. Також п.2.3 Порядку встановлено, що тимчасові споруди розміщуються і функціонують відповідно до вимог чинного законодавства України та інших нормативних актів, прийнятих у межах компетенції органами державної влади та органами місцевого самоврядування.

Пунктом 7.1 Порядку встановлено, що демонтажу підлягають, зокрема, самовільно встановлені тимчасові споруди.

Відповідно до пункту 7.3 Порядку при виявленні тимчасових споруд, зазначених у пунктах 7.1.1-7.1.4, зокрема, самовільно встановлені тимчасові споруди, складається акт довільної форми та районна адміністрація, на території якої розташована ТС, приймає рішення про її демонтаж у 10-денний термін.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Судом встановлено, що відповідачем було самовільно встановлено тимчасову споруду розміром 20, 25 кв.м. на вул. Снопківській - вул. Волоській у м. Львові, без документів, передбачених пунктом 1.3. Порядку.

Як наслідок, 26.08.2020 Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради було надіслано вимогу відповідачу про демонтаж тимчасової споруди у добровільному порядку та у термін до 04.09.2020, проте вимогу виконано не було.

Виконавчим комітетом Львівської міської ради було ухвалено рішення про примусовий демонтаж від 04.02.2022 № 92 «Про демонтаж тимчасової споруди на Снопківській - вул. Волоській» зі змінами, пунктами 1, 2 вказаного рішення виконавчий комітет визначив уповноваженими особами для здійснення такого демонтажу - комунальне підприємство «Адміністративно-технічне управління» спільно з Галицькою районною адміністрацією ЛМР.

На виконання рішення виконавчого комітету ЛМР та п.7.6.2 Правил, позивачем було укладено із фізичною особою-підприємцем Наконечним Ю.І. договір про виконання робіт № 25/08/22, відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання з виконання робіт з демонтажу (знесення, розбирання) самовільно встановленого (розміщеного) об`єкта (тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності за адресою: м. Львів, вул. Снопківській - вул. Волоській та доставці його на майданчик тимчасового зберігання (код ДК 021:2015-45110000-1 Руйнування та знесення будівель і земляні роботи). Вартість робіт за договором згідно зі специфікацією (додаток до договору) складає 18 225 грн, а саме 900 грн за 1 кв.м.

Демонтаж тимчасової споруди підтверджується актом проведення демонтажу тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності від 02.09.2022, актом відсутності майна в тимчасовій споруді за адресою вул. Снопківській - вул. Волоській від 02.09.2022. Площа демонтованої споруди складає 20, 25 кв.м.

Зазначені акти підписані представниками КП «Адміністративно-технічне управління», Галицької РА ЛМР, виконавцем демонтажу, за участю представника управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування; начальника відділу проведення рейдів ЛКП «Муніципальна варта». Надання послуг демонтажу та їх оплата підряднику підтверджується актом здачі-прийняття робіт від 16.06.2020 № ОУ-000000152, рахунком на оплату від 05.09.2022 № 3422, платіжною інструкцією від 05.09.2022 № 3422 на суму 18 225, 00 грн.

Таким чином, КП «Адміністративно-технічне управління» були понесенні витрати, пов`язані з демонтажем та доставкою на майданчик тимчасового зберігання тимчасової споруди відповідача, яка знаходилась за адресою: м. Львів, вул. Снопківській - вул. Волоській.

Щодо нарахуванням позивачем 20 % податку на додану вартість, суд зазначає наступне.

Позивач є платником ПДВ на додану вартість, що підтверджується свідоцтвом платника ПДВ № 100266158, яке було додано до позовної заяви.

Податок на додану вартість (далі - ПДВ) це непрямий податок, який входить в ціну товарів (робіт, послуг) та сплачується покупцем, але його облік та перерахування до державного бюджету здійснює продавець (податковий агент).

Відповідно до статті 193 Податкового кодексу України ставки податку встановлюються від бази оподаткування в таких розмірах: 20 відсотків.

Відповідно до підпункту «б» п. 14.1.185 ст. 185 Податкового кодексу України з метою оподаткування постачанням послуг, зокрема, є постачання послуг за рішенням органу державної влади чи органу місцевого самоврядування або в примусовому порядку.

Згідно зі ст. 37.2 розділу 5 ПК України, податковий обов`язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони митної справи пов`язує сплату ним податку.

Статтею 188 ПК України передбачено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів. До складу договірної вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних та нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг.

Щодо застосування податку на додану вартість при визначені розміру понесених позивачем витрат, то у листі ДФС України від 28.10.2016 № 23363/6/99-99-15-03-02-15 зазначено, що якщо кошти надходять до платника податків в рахунок оплати вартості поставлених таким платником товарів/послуг, в тому числі які постачаються в рамках виконання програми благоустрою міста чи інших подібних програм, які для цілей оподаткування ПДВ є об`єктом оподаткування, то на дату зарахування таких коштів на банківський рахунок платника податку платник зобов`язаний визначити податкові зобов`язання виходячи з вартості таких товарів/послуг.

Отже, нарахування комунальним підприємством «Адміністративно-технічне управління» 20 % податку на додану вартість відповідає вимогам законодавства.

У відповідності до п. 6.11 Порядку, компенсація витрат Комунального підприємства "Адміністративно-технічне управління", пов`язаних з примусовим демонтажем, транспортуванням та зберіганням малої архітектурної форми (вивіски), покладається на власника (користувача) демонтованої малої архітектурної форми (вивіски).

Частиною 1 ст. 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Стаття 79 ГПК України визначає, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищенаведене, позовні вимоги КП «Адміністративно-технічне управління» про відшкодування витрат, пов`язаних з демонтажем та доставкою на майданчик тимчасового зберігання тимчасової споруди відповідача, у розмірі 21 870, 00 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 124, 129, 236-241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи підприємця Сливар Любові Степанівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» (79005, м. Львів, пл. Міцкевича, 6/7; ) 21 870,00 грн основного боргу та 2 684, 00 грн судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 11 березня 2024 року.

Суддя Манюк П.Т.