ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2024м. ДніпроСправа № 904/52/24
За позовом Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Фізичної особи ОСОБА_1 , м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 2 625,94грн

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Без виклику (повідомлення) учасників

С У Т Ь С П О Р У:

Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Фізичної особи ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 2 625,94грн, з яких:

- основний борг у розмірі 1 031,24грн;

- пеня у розмірі 989,50грн;

- штраф 7% у розмірі 72,19грн;

- 3 % річних у розмірі 95,10грн;

- втрати від інфляції у розмірі 437,91грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №1510 купівлі-продажу теплової енергії від 11 грудня 2013 року в частині повної та своєчасної оплати за поставлену теплову енергію.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.01.2024 справу №904/52/24 передано на розгляд судді Євстигнеєвої Н.М.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.01.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у порядку письмового провадження.

Відповідач правом на подання відзиву на позов з викладенням письмових пояснень у межах визначеного законом і судом строків не скористався, клопотань про необхідність витребування доказів чи прийняття від нього додаткових доказів не заявляв, як не заявляв і про бажання надати власні пояснення по суті спору.

Про розгляд справи відповідач повідомлявся рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення (ухвали суду) за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: АДРЕСА_1 .

Направлена судом на адресу відповідача ухвала про порушення провадження повернута підприємством зв`язку з відміткою: "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 81-83).

Відповідно до п.4 ч.6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Суд звертає увагу, що адреса, зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є офіційним місцезнаходженням відповідача. Отже, якщо відповідач за власним волевиявленням не скористався правом отримати кореспонденцію, а тому відповідач вважається таким, що повідомлений про розгляд справи.

У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №910/15442/17 та від 04.12.2018 у справі №921/32/18.

Крім того, Верховний Суд в постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 зазначив, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б).

Отже, відповідач вважається таким, що повідомлений про відкриття провадження у справі належним чином.

Згідно з частиною дев`ятою статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи приписи частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення підписано без його проголошення.

Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

11 грудня 2013 року між Державним підприємством "Криворізька теплоцентраль" (найменування якого в подальшому змінено на Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" (теплопостачальна організація продавець, позивач) та Фізичною особою підприємцем Вторигіним Володимиром Борисовичем (споживач покупець, відповідач) укладений договір №1510 купівлі-продажу теплової енергії (а.с. 19-21).

За цим договором теплопостачальна організація продавець бере на себе зобов`язання постачати споживачеві - покупцю теплову енергію в потрібних йому обсягах, а споживач - покупець зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором (п. 1.1 договору).

Сторони зобов`язуються керуватись цим договором, діючим законодавством України та, зокрема, наступними правовими та нормативно правовими актами: Закон України "Про теплопостачання"; Закон України "Про житлово-комунальні послуги"; "Правила технічної експлуатації електричних станцій і мереж" ГКД 34-20.507-2003; "Правила технічної експлуатації теплових установок і мереж" №71 від 14.02.2007; "Правила користування тепловою енергією" затверджені Постановою КМУ №1198 від 03.10.2007; Рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради №343 від 12.10.2011 (п. 1.2 договору).

Згідно п. 2.1 договору теплова енергія постачається споживачу - покупцю в обсягах згідно з додатком 1 до цього договору, що є невід`ємною частиною, на такі потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального періоду; гаряче водопостачання - протягом року.

За умовами пункту 3.2.5 договору споживач зобов`язується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які визначені договором.

До обов`язків теплопостачальної організації - продавця належить, зокрема виписувати рахунки споживачеві покупцю для оплати спожитої ним теплової енергії у звітному періоді не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, а також направляти акти здачі-прийняття послуг, які підтверджують обсяг отриманої теплової енергії та які повинні бути повернуті споживачем-покупцем в підписаному, зі своєї сторони, вигляді теплопостачальній організації продавцю до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим (п. 4.2.5 договору).

Облік споживання споживачем-покупцем теплової енергії проводиться за приладами комерційного обліку, у разі їх відсутності розрахунковим способом (п. 5.1 договору).

Облік обсягу споживання теплової енергії і параметрів теплоносія проводиться за комерційними приладами обліку на межі балансової належності теплових мереж теплопостачальної організації продавця та споживача покупця або за домовленістю сторін в іншому місці (п. 5.2 договору).

У відповідності до пунктів 6.1, 6.2, 6.3 розрахунки за теплову енергію, що споживається споживачем-покупцем, проводяться в грошовій формі за розрахунковий період, відповідно до тарифів, встановлених згідно чинного законодавства України.

Розрахунковим періодом є календарний місяць.

Оплата за теплову енергію здійснюється споживачем - покупцем виключно грошовими коштами відповідно до тарифів, встановлених згідно чинного законодавства, шляхом 30 (тридцяти) відсоткової попередньої оплати вартості планових обсягів споживання теплової енергії за 5 (п`ять) днів до початку здійснення споживання. Решта 70 (сімдесят) відсотків вартості планових обсягів споживання теплової енергії сплачується споживачем-покупцем протягом місяця споживання теплової енергії. Кошти, які надійшли при цьому від споживача-покупця, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості споживача-покупця за цим договором.

Остаточний розрахунок за фактично спожиту споживачем-покупцем теплову енергію здійснюється до 20-ого числа місяця, наступного за місяцем споживання теплової енергії.

За умовами пункту 7.3 договору за порушення строків сплати споживачем-покупцем за отриману теплову енергію, у нього стягується пеня у розмірі не більше подвійної облікової ставки НБУ, за які допущено прострочення за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцяти) днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної суми. Період, за який нараховуються штрафні санкції, становить три роки. Строк позовної давності, щодо стягнення штрафних санкцій, встановлено сторонами у три роки.

Відмова споживача-покупця від підписання акту не звільняє його від оплати за отриману енергію (п.7.2.8 договору).

Відповідно до п.10.1 договору цей договір набуває чинності з моменту фактичного надання послуг з теплопостачання та діє до 31.12.2014, з урахуванням частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України.

Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про припинення дії договору не буде письмово заявлено однією із сторін (п. 10.3 договору).

В Додатку №1 до договору визначені обсяги та порядок постачання теплової енергії споживачу. Додатком №2 до договору визначені умови припинення постачання теплової енергії. Додатком №3 визначена дислокація об`єктів до договору №1510 від 11.12.2013, а саме: назва об`єкту галантерейна майстерня; адреса 5-й Зарічний, 6; ТРП/ТК - 77; навантаження опалення 0,0003Гкал/год; S 4,4м2; тариф 844,82грн з ПДВ (а.с. 19-23).

Договір підписаний сторонами та скріплений печаткою без зауважень та заперечень до нього.

Згідно статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В матеріалах справи відсутні докази того, що спірний договір визнавався недійсним в судовому порядку.

08.05.2012 проведено державну реєстрацію Фізичної-особи підприємця Вторигіна Володимира Борисовича, про що 08.05.2012 в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений відповідний запис №0049387, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Види економічної діяльності: 95.23 Ремонт взуття та шкіряних виробів (основний); 95.29 Ремонт інших побутових виробів і предметів особистого вжитку. Місцезнаходження фізичної особи-підприємця: Україна, 50014, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вул. Коцюбинського, будинок 5, квартира 1. 01.04.2019 до державного реєстру внесено запис №2049387 про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця за її рішенням.

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач звертався до позивача щодо розірвання чи припинення дії цього договору, а тому у суду відсутні підстави вважати, що такий договір припинив свою дію. Відтак, договір № 1510 купівлі - продажу теплової енергії від 11.12.2013 був чинним протягом спірного періоду.

При цьому суд враховує, що у разі припинення підприємницької діяльності фізичною особою як її права, так і обов`язки за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою (на що неодноразово вказувала Велика Палата Верховного Суду, зокрема у постанові від 16.10.2019 у справі № 337/3833/16-ц).

Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" є теплопостачальною організацією у розумінні Закону України "Про теплопостачання" як суб`єкт господарської діяльності, який має у користуванні теплогенеруюче обладнання та постачає споживачам теплову енергію.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про теплопостачання" теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігрів питної води, інших господарських та технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі -продажу.

Вказаним Законом також передбачено, що теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію (частини 4, 6 статті 19 Закону України "Про теплопостачання").

Згідно з рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради №343 від 12.10.2011 "Про надання згоди на передачу окремих об`єктів теплопостачання від Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" до Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль", а саме об`єкти теплопостачання у Довгинцівському, Жовтневому, Інгулецькому та Саксаганському районах міста.

Таким чином, виконавцем послуги з постачання теплової енергії для будинку №6 за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, мікрорайон 5-й Зарічний є позивач Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль".

На виконання рішень Виконавчого комітету Криворізької міської ради №448 від 18.09.2019 "Про початок опалювального сезону 2019-2020 років", №168 від 23.03.2020 "Про закінчення опалювального сезону 2019/2020 років", №466 від 16.09.2021 "Про початок опалювального сезону 2020/2021 років", №119 від 17.03.2022 "Про закінчення опалювального сезону 2020-2021 років", позивачем своєчасно розпочато та закінчено опалювальний сезон у м. Кривому Розі (а.с. 33-36).

Належне виконання зобов`язань АТ "Криворізька теплоцентраль" стосовно надання послуги з теплопостачання ФОП Вторигіну В.Б. підтверджується Актами включення опалення та припинення подачі теплоносія, а саме: Акт від 14.11.2018 (про подачу теплоносія); Акт №166 від 11.04.2019 (про припинення подачі теплоносія); Акт від 26.10.2019 (про подачу теплоносія); Акт №140 від 15.04.2020 (про припинення подачі теплоносія); Акт від 03.11.2020 (про подачу теплоносія); Акт від 14.04.2021 (про припинення подачі теплоносія) (а.с. 33-38).

На виконання умов договору, позивач у період з березня 2019 року по жовтень 2021 року поставив відповідачу теплову енергію на загальну суму 1 115,32грн.

На підтвердження зазначеного факту АТ "Криворізька теплоцентраль" суду надано акти передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг):

№3697 від 31.03.2019 за березень 2019 року у кількості 0,05Гкал на суму 85,75грн;

№4724 від 25.04.2019 за квітень 2019 року у кількості 0,03Гкал на суму 51,46грн;

№6867 від 30.11.2019 за листопад 2019 року у кількості 0,02Гкал на суму 34,31грн;

№8072 від 31.12.2019 за грудень 2019 року у кількості 0,04Гкал на суму 68,60грн (а.с. 43-46);

№293 від 31.01.2020 за січень 2020 року у кількості 0,06Гкал на суму 102,91грн (а.с. 48);

№1369 від 29.02.2020 за лютий 2020 року у кількості 0,05Гкал на суму 85,75грн (а.с. 50);

№2904 від 31.03.2020 за березень 2020 року у кількості 0,03Гкал на суму 51,46грн (а.с. 52);

№3509 від 30.04.2020 за квітень 2020 року у кількості 0,02Гкал на суму 34,31грн (а.с. 54);

№5252 від 30.11.2020 за листопад 2020 року у кількості 0,04Гкал на суму 67,88грн (а.с. 56);

№6512 від 31.12.2020 за грудень 2020 року у кількості 0,07Гкал на суму 118,80грн;

№392 від 31.01.2021 за січень 2021 року у кількості 0,07Гкал на суму 140,24грн;

№1542 від 28.02.2021 за лютий 2021 року у кількості 0,05Гкал на суму 100,18грн;

№2755 від 31.01.2021 за березень 2021 року у кількості 0,03Гкал на суму 60,11грн;

№3892 від 30.04.2021 за квітень 2021 року у кількості 0,03Гкал на суму 60,11грн;

№5561 від 29.11.2021 за листопад 2021 року у кількості 0,01Гкал на суму 53,45грн (а.с. 57-61).

Зазначені акти передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) містять посилання на договір №1510 від 11.12.2013, підписані споживачем та виконавцем без зауважень та заперечень до них.

23.08.2023 року позивачем на адресу відповідача направлено претензію на суму 1 031,24грн за вих. №6610/30, з пропозицією протягом 7 календарних днів з дня її отримання сплатити заборгованість (а.с. 63).

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 1 031,24грн, пеню у розмірі 989,50грн, 3% річних у розмірі 95,10грн, штраф 7% у розмірі 72,19грн та інфляційні втрати у розмірі 437,91грн, що і є причиною виникнення спору.

Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з укладенням договору про постачання теплової енергії, строк дії договору, строк та порядок надання послуг, загальна вартість наданих за договором послуг, порядок оплати за надані послуги, наявність заборгованості за надані послуги, наявність оплати, наявність/відсутність підстав для застосування відповідальності за порушення зобов`язань за договором.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (стаття 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського Кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається (ч. 2 ст. 275 ГК України).

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Частиною 6 статті 25 Закону України "Про теплопостачання" визначено, що в разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

В пункті 6.3 договору визначено, що остаточний розрахунок за фактично спожиту споживачем-покупцем теплову енергію здійснюється до 20-ого числа місяця, наступного за місяцем споживання теплової енергії.

З огляду на положення спірного договору відповідач повинен був оплатити вартість поставленої теплової енергії:

за березень 2019 року не пізніше 22 квітня 2019 року (з урахуванням ч.5 ст. 254 ЦК України), прострочка виконання настає з 23.04.2019;

за квітень 2019 року не пізніше 20 травня 2019 року, прострочка виконання настає з 21.05.2019;

за листопад 2019 року не пізніше 20 грудня 2019 року, прострочка виконання настає з 21.12.2019;

за грудень 2019 року не пізніше 20 січня 2020 року, прострочка виконання настає з 21.01.2020;

за січень 2020 року не пізніше 20 лютого 2020 року, прострочка виконання настає з 21.02.2020;

за лютий 2020 року не пізніше 20 березня 2020 року, прострочка виконання настає з 21.03.2020;

за березень 2020 року не пізніше 21 квітня 2020 року, (відповідно до статті 73 Кодексу законів про працю України 19 квітня 2020 року Великдень - святковий день (неділя). У випадку, коли святковий або неробочий день співпадає з вихідним днем, то такий вихідний переноситься на наступний після святкового або неробочого (ч. 3 ст. 67 Кодексу законів про працю України), прострочка виконання настає з 22.04.2020;

за квітень 2020 року не пізніше 20 травня 2020 року, прострочка виконання настає з 21.05.2020;

за листопад 2020 року не пізніше 21 грудня 2020 року (з урахуванням ч.5 ст. 254 ЦК України), прострочка виконання настає з 22.12.2020;

за грудень 2020 року не пізніше 20 січня 2021 року, прострочка виконання настає з 21.01.2021;

за січень 2021 року не пізніше 22 лютого 2021 року (з урахуванням ч.5 ст. 254 ЦК України), прострочка виконання настає з 23.01.2021;

за лютий 2021 року не пізніше 22 березня 2021 року (з урахуванням ч.5 ст. 254 ЦК України), прострочка виконання настає з 23.03.2021;

за березень 2021 року не пізніше 20 квітня 2021 року, прострочка виконання настає з 21.04.2021;

за квітень 2021 року не пізніше 20 травня 2021 року, прострочка виконання настає з 21.05.2021;

за жовтень 2021 року не пізніше 22 листопада 2021 року (з урахуванням ч.5 ст. 254 ЦК України), прострочка виконання настає з 23.11.2021.

Між тим, в установлений договором строк, відповідач свої зобов`язання з оплати вартості поставленої теплової енергії не виконав.

Будь-яких доказів своєчасної оплати заявленої позивачем до стягнення заборгованості у сумі 1 031,24грн відповідачем відповідно до положень статей 13, 74 ГПК України під час розгляду справи не надано, а судом таких обставин не встановлено.

За наведеного, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за поставлену теплову енергію у розмірі 1031,24грн визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Порушенням зобов`язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтями 216-217, 230-231 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Стаття 549 ЦК України зазначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 7.3 договору передбачена відповідальність за порушення строків сплати споживачем-покупцем за отриману теплову енергію, з нього стягується пеня у розмірі не більше подвійної облікової ставки НБУ, за які допущено прострочення за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцяти) днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної суми.

Позивач нарахував пеню у розмірі 989,50грн за загальний період з 21.05.2019 до 30.10.2023 та штраф 7% у розмірі 72,19грн (а.с. 14-17).

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 4, 6 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Оскільки законом для спірних правовідносин не встановлено розмір пені, застосуванню підлягають санкції передбачені договором.

Як вище встановлено судом, в договорі сторони не встановили конкретний розмір пені, а лише обмежили її розмір подвійною обліковою ставкою НБУ (не більше подвійної облікової ставки НБУ).

Таким чином, оскільки сторони не узгодили в договорі конкретний розмір пені, то нарахування її позивачем у розмірі подвійної облікової ставки НБУ є неправомірним, у зв`язку з чим, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Закон України "Про житлово-комунальні послуги" регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до статті Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

24.02.2022 Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, в Україні введено воєнний стан, який триває і на даний час.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану" визначено, що в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64 "Про введення воєнного стану в Україні", до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Відповідач у даній справі не відноситься до категорії населення, на яку розповсюджується дія вищенаведеної постанови Кабінету Міністрів України.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку штрафу, останній нарахований на підставі пункту 7.3 договору, що встановлює зобов`язання відповідача оплатити позивачу штраф у розмірі 7% від суми непогашеної заборгованості за прострочення понад 30 днів.

Тобто, встановлена сторонами в договору договірна санкція стосується саме випадків не виконання відповідачем умов договору.

Розрахунок штрафу у сумі 72,19грн (1031,24грн * 7%) є вірним.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З аналізу зазначеної норми випливає, що нарахування 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Позивачем заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 95,10грн за період з 21.05.2019 до 30.10.2023 та інфляційні втрати за період з травня 2019 року до жовтня 2023 року у розмірі 437,91грн (а.с. 13).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає, що розрахунок виконано позивачем вірно. Однак допущено арифметичну помилку, 3% річних за період з 21.05.2019 до 30.10.2023 складають 97,09грн. Інфляційні втрати за період з травня 2019 року до жовтня 2023 року складають 461,46грн. Позивач просить стягнути 3% річних у розмірі 95,10грн та втрати від інфляції у розмірі 437,91грн, що є його правом.

При ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог (ч.2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Враховуючи вищевикладене, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам наявним в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, стягненню з відповідача підлягає основний борг за поставлену теплову енергію у розмірі 1031,24грн, штраф 7% у розмірі 72,19грн, 3% річних у розмірі 95,10грн та втрати від інфляції у розмірі 437,91грн, а всього 1636,44грн.

При зверненні до господарського суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2684,00грн, що підтверджується платіжною інструкцією №4915 від 24.10.2023 (а.с. 72). Зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України підтверджено випискою.

Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на те, що позовні вимоги задоволено судом частково, судовий збір покладається на відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог у сумі 1672,62грн (1636,44грн * 2684,00грн /2625,94грн).

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" до Фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення 2 625,94грн задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" (ідентифікаційний код 00130850; вул. Електрична, 1, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50014) основний борг за поставлену теплову енергію у розмірі 1031,24грн (одна тисяча тридцять одна гривня 24коп.), штраф 7% у розмірі 72,19грн (сімдесят дві гривні 19коп.), 3% річних у розмірі 95,10грн (дев`яносто п`ять гривень 10коп.), втрати від інфляції 437,91грн (чотириста тридцять сім гривень 91коп.) та витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1 672,62грн (одна тисяча шістсот сімдесят дві гривні 62коп.), видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення підписано 05.03.2024

Суддя Н.М. Євстигнеєва