ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"05" березня 2024 р. м. Київ Справа № 911/3414/23
Господарський суд Київської області у складі судді Колесника Р.М., розглянувши заяву представника Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства ім. Івана Франка про ухвалення додаткового рішення у справі № 911/3414/23 за позовом
про стягнення 443211,60 гривень,
Рішенням Господарського суду Київської області від 25.01.2024 у справі № 911/3414/23 позов Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства ім. Івана Франка задоволено повністю та вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська молочна компанія» на користь Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства ім. Івана Франка 443211,60 гривень безпідставно набутих грошових коштів та 6648,17 гривень судового збору.

До суду 26.01.2024 від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якому заявник просить суд стягнути з відповідача понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 37500 гривень. До вказаної заяви представником позивача долучено докази, що підтверджують обсяг наданих послуг та розмір витрат, які понесені позивачем на професійну правничу допомогу пов`язаних із розглядом справи.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.01.2024 заяву представника позивача про ухвалення додатково рішення прийнято до розгляду, без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання.

На адресу суду 01.02.2024 від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, а саме докази, що підтверджують обсяг наданих послуг та розмір витрат, які понесені позивачем на професійну правничу допомогу пов`язаних із розглядом цієї справи.

Одночасно із поданням додаткових доказів позивачем заявлено клопотання про поновлення строку на подання додаткових доказів, яке мотивоване тим, що звертаючись до суду 26.01.2024 із заявою про ухвалення додаткового рішення, позивачем до заяви помилково долучено докази на підтвердження витрат на правову допомогу понесених позивачем, які пов`язані із розглядом іншої справи та не стосуються спору, який вирішувався в межах цієї справи. З огляду на наведені обставини та зважаючи, зокрема, на те, що первинне звернення позивача із заявою про ухвалення додаткового рішення відбулось з дотриманням процесуальних строків, дотримання вимог процесуального закону щодо форми подання такої заяви, на зміст та характер порушень порядку доказів надання правової допомоги у даній справі, на незначний проміжок часу, упродовж якого позивачем подано належні та допустимі докази, останній просить суд визнати поважними причини пропуску строку на подання відповідних доказів та поновити пропущений строк на їх подання.

До суду 09.02.2024 від відповідача надійшли заперечення на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення. Заперечення відповідача аргументовані тим, що усі долучені до заяви докази понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу не мають жодного відношення до цієї справи, оскільки свідчать про надання правової допомоги позивачу у межах іншої справи.

Також, відповідач вказує на те, що позовна заява та відповідь на відзив підписані та подані до суду безпосередньо директором ПОСП ім. Івана Франка, а тому відсутні підстави вважати, що зазначені документи були підготовлені кимось іншим, окрім самого позивача, зокрема і адвокатом Овчарук А.О., договір з яким позивачем було укладено 03.01.2024.

Крім того, на думку відповідача, справа за своїм змістом, а також за переліком фактів, які підлягають встановленню та кількістю документів, що підлягали дослідженню, не є складною та об`ємною, та була розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

До того ж, як зауважує відповідач, позивачем не надано до суду будь-яких доказів, які б підтверджували, що адвокат Овчарук А.О. надавав правову допомогу саме у цій справі, а також доказів того, надання яких саме послуг у межах цієї справи погодили сторони договору про надання правової допомоги.

Також, відповідачем 14.02.2024 подано до суду клопотання про зменшення розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката, у якому окрім аргументів, що наведені у заяві від 09.02.2024, відповідач додатково акцентує увагу на тому, що відображені у пунктах 2-4 звіту адвоката позивача про надану правову допомогу послуги, зокрема, опрацювання адвокатом законодавчої бази та вивчення ним судової практики є діяльністю, яка не пов`язана з розглядом справи № 911/3414/23. Адже, як вказує відповідач, в силу ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» знати чинне законодавство та судову практику це професійний обов`язок адвоката. Разом з тим, позовні вимоги у цій справі обґрунтовані посиланням на загальні норми цивільного законодавства щодо стягнення коштів у якості передоплати, знати які зобов`язаний кожен юрист. Зважаючи на наведені обставини, відповідач вважає, що витрати позивача є необґрунтованими, не мають відношення до розгляду справи та не підлягають стягненню.

Положеннями ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У відповідності до ухвали Господарського суду Київської області від 28.11.2023 розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання.

Відтак, з урахуванням того, що рішення у цій справі ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, то вирішення питання про прийняття додаткового рішення здійснюється у тому самому порядку.

Розглянувши заяву Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства ім. Івана Франка про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов наступних висновків.

Частинами 1, 3 статті 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За змістом статті 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частинами 1, 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Верховний Суд у постанові від 06.10.2020 № 922/376/20 зазначив, що оскільки в процедурі спрощеного провадження стадія судових дебатів відсутня, то вимога ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат до закінчення судових дебатів не може розповсюджуватися на сторін у справі, яка розглядається у спрощеному провадженні.

Водночас, в даному випадку, до правовідносин сторін підлягає застосуванню інша вимога ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Повний текст рішення Господарського суду Київської області у справі № 911/3414/23 складено та підписано 25.01.2024.

Судом встановлено, що із заявою про ухвалення додаткового рішення про судові витрати представник позивача звернувся до суду у строки визначені ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом ч.ч. 2-5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З наведених вище норм вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката обмежений їх співмірністю зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін (ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 Кодексу).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правничої допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

З наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача до заяви, поданої до суду 26.01.2024, долучено копії: договору про надання правничої (правової) допомоги від 03.01.2024; додаткового договору № 1 від 03.01.2024 до договору про надання правничої (правової) допомоги; звіт про надану правову допомогу від 25.01.2024; акт приймання-передачі наданих послуг від 25.01.2024.

Так, договір про надання правничої (правової) допомоги від 03.01.2024 укладений між адвокатом Овчаруком Андрієм Олександровичем та Приватно-орендним сільськогосподарським підприємством ім. Івана Франка (клієнт), за умовами п. 1.1., з урахуванням додаткового договору № 1 від 03.01.2024, якого адвокат зобов`язується здійснити представництво та/або надати інші види правової допомоги клієнту на умовах і в порядку, що викладені нижче, щодо справи № 903/821/23 в усіх інстанціях (надалі по тексту справа), а клієнт зобов`язується оплатити гонорар (винагороду) за надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору, в обсязі та на умовах, визначених договором. Сторони погодили, що адвокат зобов`язується здійснити представництво та/або надати інші види правової допомоги клієнту на умовах і в порядку, що викладені нижче, щодо справи № 903/821/23, яка перебуває у Північно-західному апеляційному господарському суді (надалі по тексту апеляційне провадження), а клієнт зобов`язується оплатити гонорар (винагороду) за надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору, в обсязі та на умовах визначених цим договором. Під «позитивним результатом у справі в апеляційному провадженні» сторони розуміють «відмову у відкритті апеляційного провадження щодо перегляду рішення Господарського суду Волинської області від 08.11.2023 по справі № 903/821/23 (надалі рішення) або залишення Північно-західним апеляційним господарським судом резолютивної частини рішення без змін».

На підставі вказаного договору адвокатом Овчаруком Андрієм Олександровичем складено та підписано звіт про надану правову допомогу Приватно-орендному сільськогосподарському підприємству ім. Івана Франка у межах справи № 903/821/23.

Також, між сторонами договору про надання правничої (правової) допомоги від 03.01.2024 підписано акт приймання-передачі наданих послуг від 25.01.2024, в якому сторони зафіксували факт надання адвокатом на користь клієнта послуги з правової допомоги під час розгляду справи № 903/821/23 на загальну суму 10000 гривень.

Отже, наданими представником позивача доказами не підтверджується понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язаних з розглядом цієї справи, адже надані представником позивача докази свідчать про представництво інтересів позивача у справі № 903/821/23, а тому суд вважає обґрунтованими доводи відповідача щодо того, що долучені до заяви докази понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу не мають жодного відношення до цієї справи.

Разом з тим, представником позивача 01.02.2024 подано до суду клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, що підтверджують обсяг наданих послуг та розмір витрат, які понесені позивачем на професійну правничу допомогу пов`язаних із розглядом цієї справи.

Одночасно із поданням додаткових доказів позивачем заявлено клопотання про поновлення строку на подання додаткових доказів.

Розглянувши подане представником позивача клопотання про поновлення процесуального строку на подання додаткових доказів, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 113 Господарського процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Частиною 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Приписами частин 1, 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, диспозитивність, пропорційність.

Крім того, частиною 5 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого представником позивача клопотання, а відтак вважає за необхідне поновити строк на подання додаткових доказів та прийняти їх до розгляду.

Судом встановлено, що до клопотання, яке подане до суду 01.02.2024, представником позивача долучено копії: договору про надання правничої (правової) допомоги від 01.11.2023 (надалі договір від 01.11.2023), укладеного між адвокатом Овчаруком Андрієм Олександровичем та Приватно-орендним сільськогосподарським підприємством ім. Івана Франка (клієнт); додаткового договору від 01.11.2023 № 1 до договору; звіту про надану правову допомогу; акту приймання-передачі наданих послуг від 25.01.2024; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 15.10.2012 № 766; ордер від 01.11.2023 серії АС № 1045897.

За умовами п. 1.1. договору від 01.11.2023, в редакції додаткового договору № 1 від 01.11.2023, адвокат зобов`язується здійснити представництво та/або надати інші види правової допомоги клієнту на умовах і в порядку, що викладені нижче, щодо вчинення усіх необхідних юридичних дій (в усіх необхідних інстанціях) з метою стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська молочна компанія» () на користь Приватно-орендне сільськогосподарське підприємство ім. Івана Франка () здійсненої останнім на користь першого оплати у розмірі 443211,60 грн в усіх інстанціях (надалі по тексту справа), а клієнт зобов`язується оплатити гонорар (винагороду) за надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору, в обсязі та на умовах, визначених договором. Під «позитивним результатом у справі» сторони розуміють «існування рішення господарського суду у резолютивній частині якого буде зазначено про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська молочна компанія» на користь Приватно-орендне сільськогосподарське підприємство ім. Івана Франка коштів у сумі 443211,60 грн.

Пунктами 3.1., 3.2. договору від 01.11.2023, в редакції додаткового договору № 1 від 01.11.2023, встановлено, що за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар (винагороду) у наступному розмірі: 1) щодо надання правничої допомоги позивачу у справі 25000,00 грн у Господарському суді Київської області; 2) у разі досягнення позитивного результату у справі, клієнт зобов`язується сплатити адвокату 12500,00 грн у якості гонорару успіху. Гонорар (винагорода) сплачується клієнтом адвокату протягом 30 днів з моменту підписання представниками сторін відповідного акту прийому-передачі послуг.

Згідно звіту про надану правову допомогу, складеного адвокатом 25.01.2024, за договором від 01.11.2023 останнім була надана наступна правова допомога: 1) попереднє опрацювання матеріалів, збір доказів; 2) опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини; 3) пошук та опрацювання судової практики щодо спірних правовідносин; 4) формування правової позиції; 5) підготовка тексту позовної заяви; 6) засвідчення копій додатків до позовної заяви; 7) копіювання необхідних фотокопій для надіслання відповідачу; 8) заповнення конверту та опису вкладення, у якому містився позов з додатками; 9) відправлення у поштовому відділенні відповідачу позову з додатками цінним листом з описом вкладення; 10) відправлення у поштовому відділенні на адресу Господарського суду Київської області позовної заяви з додатками; 11) опрацювання тексту відзиву на позов та формування правової позиції; 12) підготовка тексту відповіді на відзив; 13) заповнення конверту та опису вкладення, у якому містилась відповідь на відзив; 14) відправлення у поштовому відділенні відповідачу цінним листом з описом вкладення; 15) відправлення у поштовому відділенні на адресу Господарського суду Київської області відповіді на відзив з додатками; 16) ознайомлення із повним текстом рішення Господарського суду Київської області від 25.01.2024 у справі № 911/3414/23.

На підставі договору від 01.11.2023 сторонами цього договору 25.01.2024 підписано акт приймання-передачі наданих послуг в якому сторони зафіксували факт надання адвокатом на користь клієнта послуги з правової допомоги у справі № 911/3414/23 на загальну суму 37500 гривень, з яких: 1) правнича допомога у справі № 911/3414/23 у Господарському суді Київської області на суму 25000 гривень; 2) досягнення адвокатом позитивного результату у справі № 911/3414/23 на суму 12500 гривень.

Отже, наявними у матеріалах справи доказами підтверджено, що загальний розмір фактично понесених позивачем витрат на професійну правову допомогу пов`язаних із розглядом цієї справи становить 37500 гривень.

При цьому, суд критично оцінює доводи відповідача про те, що заяви по суті справи від імені позивача підписані директором, а не адвокатом, оскільки підписання директором позивача заяв по суті справи не спростовує обставин надання адвокатом правової допомоги щодо їх підготовки.

Водночас, надавши належну оцінку доводам відповідача щодо необґрунтованості відображених у звіті наданих адвокатом послуг, зокрема у пунктах 2-4, суд відхиляє їх, оскільки відповідачем належним чином не обґрунтовано та не надано суду доказів та/або обґрунтувань, у тому числі власних розрахунків, які свідчили б про неспівмірність, та/або нерозумність, та/або нереальність здійсненого відповідачем розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката у цій справі.

Доводи відповідача про те, що позивачем не надано до суду доказів того, надання яких саме послуг у межах цієї справи погодили сторони договору про надання правової допомоги, спростовуються умовами укладеного сторонами договору від 01.11.2023, за змістом п.п. 1.1., 1.2. яких адвокат зобов`язується здійснити представництво та/або надати інші види правової допомоги клієнту щодо вчинення усіх необхідних юридичних дій (в усіх необхідних інстанціях) з метою стягнення з ТОВ «Українська молочна компанія» на користь Приватно-орендне сільськогосподарське підприємство ім. Івана Франка здійсненої останнім на користь першого оплати у розмірі 443211,60 грн в усіх інстанціях; правова допомога полягає в (конкретний вид(и) правової допомоги визначається в залежності від конкретних обставин справи): зборі та правовому аналізі інформації та/або матеріалів, що стосуються справи; захисті вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні захисту прав свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого виправданого, особи, стосовно, якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; представництві вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань,правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; виконанні окремих доручень клієнта, що стосується справи.

Крім того, суд зазначає, що оскільки сторони дійшли згоди встановити фіксований розмір гонорару адвоката, то надання детального опису робіт не є обов`язковим, оскільки фіксований розмір адвокатських витрат не залежить від обсягу послуг та часу, витраченого адвокатом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.12.2020 у справі №640/18402/19.

У постанові від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 Верховний Суд дійшов висновку, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/16322/18.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

При цьому, критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема наданих у підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи не тільки те, чи були вони фактично понесені, але і оцінювати їх необхідність та неминучість.

Зазначені висновки узгоджуються із висновками, викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021 у справі № 550/936/18, додатковій постанові від 12.09.2019 у справі № 9901/350/18, а також у постанові Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 908/299/18.

Ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення «гонорару успіху», у справі яка розглядається, є розумність заявлених витрат. Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим. Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат.

Здійснивши аналіз доказів поданих позивачем в обґрунтування витрат на правову допомогу з урахуванням усіх аспектів і складності цієї справи, яка, зокрема, є незначної складності та суть її вирішення зводилась до стягнення безпідставно набутих коштів відповідачем за договором купівлі-продажу, обсягу наданих адвокатом послуг, виходячи з характеру спірних правовідносин, обсягу матеріалів справи, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку, що заява представника позивача щодо відшкодування судових витрат підлягає частковому задоволенню та, відповідно, стягненню з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу підлягає сума у розмірі 15000, а у відшкодуванні решти витрат на правничу допомогу суд відмовляє.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 73, 76, 77, 80, 86, 123, 126, 129, 221, 232, 233, 236-238, 240, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву представника Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства ім. Івана Франка задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська молочна компанія» (07620, Київська обл., Броварський р-н, село Великий Крупіль, вул. Київський шлях, будинок 60А, код: 34099131) на користь Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства ім. Івана Франка (45726, Волинська обл., Горохівський р-н, село Губин Перший, код: 03373842) 15000,00 гривень витрат на правничу допомогу.

3. Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

4. У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення у відповідності до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 05.03.2024.

Суддя Р.М. Колесник