ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" березня 2024 р. Справа№ 911/2314/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Алданової С.О.

Євсікова О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Проданчук Тетяни Григорівни

на рішення Господарського суду Київської області від 28.11.2023, повний текст якого складено та підписано 11.12.2023

у справі № 911/2314/23 (суддя Антонова В.М.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Сало Надії Іванівни

до Фізичної особи-підприємця Проданчук Тетяни Григорівни

про стягнення 51 702,00 грн

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Фізична особа-підприємець Сало Надія Іванівна звернулась до Господарського суду Київської області з позовом до фізичної особи-підприємця Проданчук Тетяни Григорівни про стягнення суми грошових коштів у розмірі 51 702, 00 грн.

Позовні вимоги, з посиланням на ст. 13 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, ст. 903, 909, 916 Цивільного кодексу України, ст. 307 Господарського кодексу України, обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем свого грошового зобов`язання за договорами-замовленнями №17 та №18 від 07.05.2023 на перевезення вантажу, в частині повної та своєчасної оплати наданих послуг.

Доводи та заперечення відповідача

Відповідач з позовом не погодився, посилаючись на те, що 08.05.2023 між нею та позивачем укладено договори-замовлення №17 та №18, які виконанні позивачем та на оплату послуг яких, позивачем 10.05.2023 виставлено рахунки №17 та №18, у свою чергу відповідачем вартість послуг з перевезення сплачена повністю в розмірі, що перевищує вартість перевезення за вказаними договорами-замовленнями на 19 883, 24 грн та відповідач має намір стягнути переплату з позивача в судовому порядку. Крім того вказує, що договорів-замовлень, які укладені 16.05.2023, у зв`язку з узгоджень договорів-замовлень №17 та №18, через зміну маршруту та відповідно вартості послуг на які посилається позивач матеріали справи не містять. Відповідач не заперечує щодо існування договірних відносин між сторонами, проте зазначає, що договори №17 та №18 від 08.05.2023 укладені в зв`язку із зменшенням ціни перевезення.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Київської області від 28.11.2023 у справі № 911/2314/23 позов задоволено. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Проданчук Тетяни Григорівни на користь фізичної особи-підприємця Сало Надії Іванівни 51 702, 00 грн основного боргу, 2684, 00 грн судового збору та 5500, 00 грн витрат на правову дорогому.

Місцевий господарський суд, встановивши, що сума заборгованості за надані послуги в розмірі 51 702,00 грн станом на день прийняття рішення відповідачем не сплачена, розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, факт надання/отримання послуг документально підтверджено, то позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнення їх доводів

Не погоджуючись з цим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийнято місцевим господарським судом на підставі неповного з`ясування усіх обставин справи та невірної оцінки наявних у справі доказів, а тому є незаконним та підлягає скасуванню.

Так, апелянт зазначає, що:

- суд першої інстанції у своєму рішенні помилково вказує на те, що борг відповідача виник за договорами № 17 та №18 від 07 травня 2023. Вказані договори сторонами не виконувались та відповідачем не оплачувались;

- правовідносини з перевезення вантажу виникли на підставі договорів № 17 та № 18 від 08 травня 2023, вартість послуг за якими відповідач оплатив в повному обсязі;

- суд помилково зазначає, що договори № 17 та № 18 від 08 травня 2023 викладені в новій редакції договорів від 07 травня 2023, що є юридично не можливо;

- наданими доказами у справі підтверджено укладення та виконання і позивачем, і відповідачем договорів № 17 та № 18 від 08.05.2023. Жодна із сторін не заперечує, що за вказаним в договорах маршрутом та автотранспортом мало місце перевезення лише один раз, що підтверджується єдиними CMR;

- суд помилково встановив, що міжнародними вантажними накладними підтверджується виконання договорів № 17 та № 18 від 07.05.2023 через здійснення митного догляду на Чернівецькій митниці, оскільки сторонами в договорах № 17 та № 18 від 08 травня 2023 (п. 7.1) передбачено доплату у сумі 250 євро за кожен заїзд при необхідності митного догляду в іншому пункті пропуску, що фактично і відбулось. Відповідач здійснив доплату відповідних сум;

- судом було порушено право відповідача на участь у засіданні та проведено розгляд справи без участі представника сторони, хоча представник заявив клопотання про участь у справі в усіх судових засіданнях в режимі відеоконференції та у разі технічної неможливості проведення розгляду справи, просив відкласти її розгляд;

- судом необґрунтовано присуджено до стягнення з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 5 500,00 грн.

Відповідачем також подано до суду відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій стороною, серед іншого, викладено заперечення щодо заявлених позивачем в апеляційній інстанції витрат на професійну правничу допомогу.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У своєму відзиві на апеляційну скаргу позивач з апеляційною скаргою не погодився, просить залишити оскаржене рішення без змін, посилаючись на те, що:

- під час формування спірних правовідносин, сторонами були підписані по два альтернативні договори-замовлення на кожне з двох перевезень. Ці договори відрізнялись умовами (процесом) виконання самих перевезень та ціною. При цьому кожен із договорів-замовлень сторонами розірваний не був, і був чинний на момент виникнення спору;

- суд першої інстанції з урахуванням наведеної вище ситуації оцінював, який з двох договорів-замовлень фактично виконував перевізник, і який з цих договорів підлягав оплаті;

- погоджена сторонами умова договорів від 08 травня 2023 про доплату за перепробіг у сумі 250 євро не конкретизує за який пробіг здійснюється доплата - чи до наступного митного посту, чи до найближчої митниці. Відповідач помилково вважає, що незалежно від того скільки б додатково зайвих кілометрів не проїхало авто з вантажем, доплата залишається та сама;

- саме невизначеність під час оформлення договорів від 08 травня 2023 стала причиною необхідності застосування під час вирішення цього спору більш чітких формулювань договорів від 07 травня 2023;

- на відміну від договорів від 08.05.2023 в договорах від 07.05.2023 було чітко погоджено, що якщо ЕА не закрито, розмитнення відбувається у м. Чернівці, то вартість складає 2 800 євро. Дві сторони спору поставили свої підписи на договорах від 07.05.2023;

- оскільки згідно міжнародних вантажних накладних розмитнення здійснювалось Чернівецькою митницею в м. Чернівці, то суд першої інстанції вірно визначив виникнення спірних правовідносин на підставі договорів від 07.05.2023;

- апелянт помилково стверджує, що договори від 07.05.2023 є укладеними договорами в новій редакції, - договорів від 08.05.2023, оскільки останні не містять умов про внесення змін у правочини від 07.05.2023.

Крім того, позивачем у відзиві на апеляційну скаргу заявлено про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в суму 5 300,00 грн, на обґрунтування чого надано відповідні докази.

Від позивача надійшли заперечення на відповідь на відзив на апеляційну скаргу та заява про виправлення описки в документах на правову допомогу.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті та межі розгляду справи судом апеляційної інстанції

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.12.2023 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Євсіков О.О., Алданова С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.12.2023 постановлено витребувати у Господарського суду Київської області матеріали справи №911/2314/23. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги до надходження матеріалів справи з Господарського суду Київської області.

Після надходження матеріалів справи, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.01.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Проданчук Тетяни Григорівни на рішення Господарського суду Київської області від 28.11.2023 у справі №911/2314/23. Закінчено проведення підготовчих дій. Повідомлено учасників справи про здійснення розгляду апеляційної скарги у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційні скарги в письмовій формі до 04.03.2024. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 04.03.2024.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.02.2024 відмовлено у задоволенні клопотання Фізичної особи-підприємця Проданчук Тетяни Григорівни про розгляд апеляційної скарги з повідомленням та викликом учасників справи.

Розгляд клопотань та заяв учасників справи

04.03.2024 до суду від позивача надійшли заперечення на відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в яких стороною викладено клопотання про витребування у відповідача оригіналів рахунків-фактур № 17 від 15.05.2023 на суму 111 356, 00 грн та № 18 від 15.05.2023 на суму 111 356, 00 грн.

Колегія суддів, розглянувши заявлене клопотання, відмовляє у його задоволенні, оскільки заявником в порядку п.п. 4, 5 ч. 2 ст. 80 ГПК України не обґрунтовано причин неможливості отримання витребуваних ним доказів та не наведено заходів, які було вжито для їх отримання.

Крім того Суд звертає увагу на те, що відповідач факт виставлення позивачем наведених вище рахунків не заперечує, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

За змістом ч. 3 ст. 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною 10 статті 270 ГПК України унормовано, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

08.05.202023 між позивачем (виконавець за договором) та відповідачем (замовник за договором) укладено договір замовлення на перевезення вантажу № 17 (далі - договір-1), відповідно до п.1., якого виконавець зобов`язується доставити довірений замовником вантаж до пункту призначення та видати його одержувачеві, а замовник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

У пунктах 2, 3, 4, 5 договору-1 сторони погодили, умови перевезення, транспорт, одержувача та завантаження:

Маршрут: Польща - Україна Вантажовідправник: Згідно ЦМР Адреса завантаження: Kontenerowa 27, 81-155 Gdyni Склад Ланговски Найменування вантажу: Тнп в коробках Загальна вага: До 22т Обсяг: 86 м3 Контактна особа: НОМЕР_7 ОСОБА_3: ФОП САЛО НАДІЯ ІВАНІВНА Тип автомобіля: тент Відомості про автомобіль та водія: Тягач MAN НОМЕР_1 Причіп SZMITZ НОМЕР_2 ОСОБА_1 НОМЕР_3 Перехід Рава-Руська Специфічні вимоги до авто: Сухе та чисте авто, ремні, Одержувач Згідно ЦМР Місце вивантаження: м. Мукачеве, вул. Ужгородська, згідно ЦМР Розмитнення ЕА Дата і час завантаження: 10.05.2023 Дата і час доставки вантажу: по приїзду.

Пунктом 7 договору-1 сторони погодили ціну договору в розмірі 1 900, 00 євро по курсу НБУ на день розвантаження автомобіля. Передоплата становить 10 000, 00 грн по завантаженню авто (додаткові витрати по закриттю Т1 якщо такі будуть потрібні включені у вартість фрахту).

Замовник здійснює оплату послуг виконавця шляхом перерахування грошей на розрахунковий рахунок виконавця протягом 3 днів по отриманню оригіналів документів (в разі не закриття ЕА і відправки авто на митний догляд, доплата за перепробіг авто складає 250 є). Відправка оригіналів товарно-транспортних документів, актів виконаних робіт і рахунку є обов`язковою. За погодженням сторін допускається інший, допустимий для обох сторін спосіб оплати або поєднання вказаних способів оплати (п.7.1. договору-1).

Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (п.9.4. договору-1).

Також 08.05.2023 між позивачем (виконавець за договором) та відповідачем (замовник за договором) укладено договір замовлення на перевезення вантажу № 18 (далі - договір - 2), відповідно до п.1. якого виконавець зобов`язується доставити довірений замовником вантаж до пункту призначення та видати його одержувачеві, а замовник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

У пунктах 2, 3, 4, 5 договору-2 сторони погодили, умови перевезення, транспорт, одержувача та завантаження:

Маршрут: Польща - Україна Вантажовідправник: Згідно ЦМР Адреса завантаження: Kontenerowa 27,81-155 Gdyni Склад Ланговски Найменування вантажу: Тнп в коробках Загальна вага: До 22т Обсяг: 86 м3 Контактна особа: НОМЕР_7 ОСОБА_3: ФОП САЛО НАДІЯ ІВАНІВНА Тип автомобіля: тент Відомості про автомобіль та водія: Тягач MAN НОМЕР_1 Водій ОСОБА_2 НОМЕР_4 Перехід Рава-Руська Специфічні вимоги до авто: Сухе та чисте авто, ремні. Одержувач Згідно ЦМР Місце вивантаження: м. Мукачеве, вул. Ужгородська, згідно ЦМР Розмитнення ЕА Дата і час завантаження: 10.05.2023 Дата і час доставки вантажу: по приїзду.

Інші пункти вказаних договір є аналогічними та дублюється, а саме:

Пунктом 7 договору сторони погодили ціну договору в розмірі 1 900, 00 євро по курсу НБУ на день розвантаження автомобіля. Передоплата становить 10 000, 00 грн по завантаженню авто (додаткові витрати по закриттю Т1 якщо такі будуть потрібні включені у вартість фрахту).

Замовник здійснює оплату послуг виконавця шляхом перерахування грошей на розрахунковий рахунок виконавця протягом 3 днів по отриманню оригіналів документів (в разі не закриття ЕА і відправки авто на митний догляд, доплата за перепробіг авто складає 250 є). Відправка оригіналів товарно-транспортних документів, актів виконаних робіт і рахунку є обов`язковою. За погодженням сторін допускається інший, допустимий для обох сторін спосіб оплати або поєднання вказаних способів оплати (п.7.1. договору-2).

Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (п.9.4. договору-2).

Позивачем виставлено відповідачу рахунки-фактури на оплату послуг, а саме: № 17 від 10.05.2023 за договором заявкою № 17 від 08.05.2023 на суму 76 152, 00 грн та № 18 від 10.05.2023 за договором заявкою № 18 від 08.05.2023 на суму 76 152, 00 грн, що в загальній сумі складає 152 304, 00 грн.

Як зазначається позивачем, під час виконання перевезення у сторін виникли проблеми з митним очищенням (розмитненням) вантажу, яка потребувала процедури митного оформлення. Це стало підставою для зміни маршруту і доповнення його транзитним пунктом - м. Чернівці. У зв`язку із зміною маршруту та збільшенням часу на транспортування сторонами за взаємною згодою була змінена вартість перевезення шляхом прийняття умов договорів № 17 та № 18 від 07.05.2023.

Так, зокрема, в цих договорах в умовах перевезення зазначено:

- в графі розмитнення - ЕА, в разі не закриття ЄА, розмитнення в місті Чернівці;

- в графі вивантаження - м. Мукачево, вул. Ужгородська, згідно ЦМР.

В пункті 7 договорів замовлень погоджена ціна кожного договору по 2 800, 00 євро по курсу НБУ на день розвантаження автомобіля, а також визначено строк оплати: протягом 3 буденних днів з дня отримання оригіналів документів.

Інші пункти договорів від 07.05.2023 є аналогічними пунктам, які є відповідними їм по номерам, а саме: договорів-замовлень № 17 та 18 від 08.05.2023.

На підставі договорів-замовлень позивачем були надані послуги з перевезення, що підтверджується підписом одержувача від 16.05.2023 в графі 24 міжнародних вантажних накладних CMR №1005 від 10.05.2023 та CMR №1105 від 11.05.2023.

Позивачем виставлено рахунок-фактуру № 17 від 15.05.2023 на суму 111 356, 00 грн та рахунок-фактуру № 18 від 15.05.2023 на суму 111 356, 00 грн, що в загальному складає 222 712, 00 грн.

Також 07.07.2023 позивачем направлено на адресу відповідача акти виконаних робіт (послуг) № 17 згідно заявки № 17 від 07.05.2023 на суму 111 356, 00 грн та акт виконаних робіт (послуг) № 18 згідно заявки № 18 від 07.05.2023 на суму 111 356, 00 грн.

Направлення вказаних вище актів та рахунків підтверджується описом вкладення та чеком поштового відділення № 734.

Відповідачем здійснено оплату позивачу послуг в загальній сумі 171 010, 00 грн, що підтверджується наступними платіжними інструкціями № 147 від 15.05.2023 на суму 71 692, 00 грн, № 143 від 10.05.2023 на суму 20 000, 00 грн, № 162 від 05.06.2023 на суму 40 000, 00 грн, № 173 від 20.06.2023 на суму 39 318, 00 грн.

Спір у даній справі виник з підстав неналежного виконання відповідачем грошового зобов`язання за договором щодо повної та своєчасної оплати отриманих послуг, з огляду на що, позивач просить суд стягнути з відповідача 51 702, 00 грн основного боргу.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України унормовано, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

За змістом ч. 7 ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

У відповідності до ст. 173 ГК України, яка кореспондується з приписами ст. 509 ЦК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 908 ЦК України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення.

Згідно із статтею 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Статтею 307 ГК України передбачено, що договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

З наявних у справі документів вбачається, що до її матеріалів надано по дві редакції договорів-заявок на перевезення № 17 та № 18 від 07 травня 2023 та від 08 травня 2023. Вказані правочини підписані обома сторонами та скріплені їх печатками, а отже між учасниками правовідносин було досягнуто згоди з усіх істотних умов, зокрема, щодо порядку та умов перевезення, строків і порядку оплати послуг, тощо.

Доказів розірвання будь-якого з чотирьох договорів перевезення, як вірно встановлено судом першої інстанції, матеріали справи не містять та сторонами, в порядку передбаченому процесуальним законом не надано.

Відповідач не заперечує факту надання йому послуги з перевезення позивачем та існування договірних відносин між ними, проте наполягає на тому, що послуги надані саме за договорами на перевезення вантажу № 17 та № 18 від 08.05.2023.

Отже, з урахуванням викладеного, у даному випадку підлягає з`ясуванню питання які саме умови правочинів слід враховувати при вирішенні цього спору в розрізі виконаних перевізником зобов`язань з доставки вантажу в пункт призначення згідно відомостей міжнародних вантажних накладних CMR №1005 від 10.05.2023 та CMR №1105 від 11.05.2023.

Так, зі змісту наведених вище накладних слідує, що позивачем були надані, а відповідачем прийняті послуги з перевезення, що засвідчено підписом одержувача від 16.05.2023 в графі 24 цих CMR.

Розмитнення вантажу, перевезення якого здійснював позивач, проводилось 15.05.2023 Чернівецькою митницею ДФС в місті Чернівці, що підтверджується відтиском овального штемпеля на CMR №1005 від 10.05.2023 та CMR №1105 від 11.05.2023 (в графах 10).

Як вже зазначалось у цій постанові, сторонами в порядку перевезення в договорах № 17 та № 18 від 07 травня 2023 узгоджено: в графі розмитнення - ЕА, в разі не закриття ЄА, розмитнення в місті Чернівці. Тобто визначено маршрут: Польща, Kontenerowa 27, 81-155 Gdyni Склад Ланговски - перехід Рава-Руська - Україна, догляд в м. Чернівці - м. Мукачево, вул. Ужгородська.

Натомість в договорах № 17 та № 18 від 08 травня 2023 визначено наступний маршрут: Польща, Kontenerowa 27, 81-155 Gdyni Склад Ланговски - перехід Рава-Руська - Україна, м. Мукачево, вул. Ужгородська.

Зважаючи на те, що фактичне перевезення вантажу у зв`язку з необхідністю розмитнення в місті Чернівці здійснено за маршрутом, визначеним сторонами в договорах № 17 та № 18 від 07 травня 2023, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наявними у справі міжнародними вантажними накладними CMR №1005 від 10.05.2023 та CMR №1105 від 11.05.2023 підтверджується факт виконання позивачем договірних зобов`язань саме за названими правочинами, тобто від 07 травня 2023.

При цьому, посилання апелянта на положення п. 7.1 договорів № 17 та № 18 від 08 травня 2023 щодо доплати у випадку відправки авто на митний догляд судом апеляційної інстанції відхиляються, оскільки зазначена умова визначає загальне положення щодо митного догляду без визначення чіткого місця розташування. Тоді як, умови договорів № 17 та № 18 від 07 травня 2023 конкретизують таке місце розмитнення в місті Чернівці, а отже саме положення цих правочинів (від 07.05.2023) регулюють спірні правовідносини, що склались між сторонами у зв`язку із здійсненням перевезення за CMR №1005 від 10.05.2023 та CMR №1105 від 11.05.2023.

У цьому зв`язку колегія суддів визнає помилковими ствердження апелянта про невірну оцінку місцевим господарським судом обставин здійснення позивачем перевезення та визначення правочинів, якими регулюються спірні правовідносин. Адже факт здійснення перевезення за відкоригованим маршрутом через транзитний пункт місця розмитнення в м. Чернівці, є достатньо обґрунтованою підставою для висновку про виникнення у відповідача зобов`язань з оплати вартості перевезення за договорами № 17 та № 18 від 07 травня 2023.

Твердження апелянта про те, що договори № 17 та № 18 від 07 травня 2023 не виконувались спростовуються матеріалами справи, зокрема, міжнародними вантажними накладними, зі змісту яких судом встановлено маршрут перевезення, що відповідає умовам договорів від 07.05.2023.

Відтак доводи апеляційної скарги щодо виникнення спірних правовідносин на підставі договорів № 17 та № 18 від 08 травня 2023 є неприйнятними та відхиляються апеляційною інстанцією.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з статтями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 і 2 статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до приписів ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом частини 1 статті 916 ЦК України за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

Пунктом 7 договорів-замовлень на перевезення вантажу № 17 та 18 від 07.05.2023 погоджена ціна кожного договору по 2 800, 00 євро по курсу НБУ на день розвантаження автомобіля, а також визначено строк оплати: протягом 3 буденних днів з дня отримання оригіналів документів.

На виконання умов договорів від 07.05.2023 позивачем виставлено рахунок-фактуру № 17 від 15.05.2023 на суму 111 356, 00 грн та рахунок-фактуру № 18 від 15.05.2023 на суму 111 356, 00 грн, що в загальному складає 222 712, 00 грн. Також 07.07.2023 позивачем направлено на адресу відповідача акти виконаних робіт (послуг) № 17 згідно заявки № 17 від 07.05.2023 на суму 111 356, 00 грн та акт виконаних робіт (послуг) № 18 згідно заявки № 18 від 07.05.2023 на суму 111 356, 00 грн. Направлення вказаних вище актів, рахунків та накладних підтверджується описом вкладення та чеком поштового відділення № 734.

Зважаючи на те, що стороною відповідача ані в суді першої інстанції, ані під час перегляду справи в апеляційному порядку належними засобами доказування не спростовано обставин отримання ним вищенаведених документів, колегія погоджується з висновком суду про виконання позивачем вимог п. 7 договорів № 17 та 18 від 07.05.2023. Відтак строк оплати послуг з перевезення вантажу є таким що настав.

Згідно наявних у справі платіжних інструкцій № 147 від 15.05.2023 на суму 71 692, 00 грн, № 143 від 10.05.2023 на суму 20 000,00 грн, № 162 від 05.06.2023 на суму 40 000, 00 грн, № 173 від 20.06.2023 на суму 39 318,00 грн відповідачем здійснено перерахування позивачу коштів в загальній сумі 171 010,00 грн. При цьому, в призначенні платежу платником визначено: «міжнародні транспортні послуги рахунки № 17, 18 від 10.05.2023».

Зазначені рахунки, як зазначалось вище у цій постанові, виставлялись позивачем на виконання умов договорів № 17 та 18 від 08.05.2023, утім у зв`язку із зміною маршруту після перетину державного кордону та необхідністю розмитнення вантажу в м. Чернівці перевезення фактично здійснювалось за договорами від 07.05.2023.

Беручи до уваги те, що позивач при зверненні з даним позовом зараховує сплачену відповідачем суму саме за перевезення, що ним виконані згідно CMR №1005 від 10.05.2023 та CMR №1105 від 11.05.2023 та договорами від 07.05.2023, апеляційна інстанція вважає, що суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованих висновків про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості в сумі 51 702, 00 грн (222 712, 00 грн (сума наданих послуг з перевезення вантажу за договорами від 07.05.2023) - 171 010, 00 грн (сума оплати)). Доводами апеляційної скарги зазначені висновки не спростовано.

В контексті доводів апелянта про порушення його права на участь в засіданні суду та проведення розгляду справи без участі представника відповідача колегією суддів встановлено таке.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.10.2023 задоволено заяву адвоката Шевер Ю.М. про участь у засіданні, яке призначено на 24.10.2023, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Згідно протоколу судового засідання від 24.10.2023 представник відповідача приймала участь в судовому процесі, тобто сторона реалізувала своє право на участь в засіданні суду та, відповідно, право на захист шляхом надання як усних заперечень щодо предмету позовних вимог, так і письмових - подано відзив на позовну заяву, заперечення на додаткові доводи (надійшли до суду 24.10.2023).

Протокольною ухвалою Господарського суду Київської області від 24.10.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 14.11.2023.

14.11.2023 судове засідання не відбулось, у зв`язку з оголошеною в місті Києві повітряною тривогою та загрозою ракетних ударів. Розгляд справи призначено на 28.11.2023, про що постановлено ухвалу від 14.11.2023, яку надіслано сторонам через електронний кабінет із застосуванням ЄСІТС.

У судове засідання 28.11.2023 сторони не з`явились. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі його представника. Відповідач про причини своєї неявки, як зазначено в оскаржуваному рішенні, не повідомив.

При цьому, в заявленому відповідачем клопотанні про відкладення, яке було викладено в заяві про участь в режимі відеоконференції (вх. № 19466/23 від 13.10.2023) та на яке звертає увагу апелянт у своїй скарзі, сторона просила перенести засідання у разі виникнення у неї технічної неможливості взяти участь в судовому процесі.

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що представник відповідача не зміг приєднатись до відеоконференцзв`язку в засідання суду 28.11.2023 з технічних причин, а суду апеляційної інстанції зазначених обставин доказово не доведено, колегія вважає, що підстави для задоволення наведеного вище клопотання відповідача були відсутні.

Відтак, керуючись положеннями частини 3 статті 202 ГПК України, суд попередньої інстанції цілком правомірно здійснив розгляд справи без участі представників сторін за наявними матеріалами.

У змісті зазначених висновків судова колегія також звертає увагу на правову позицію Верховного Суду, що викладена в постанові від 14.07.2022 у справі №260/4504/20, згідно якої судова дискреція щодо оцінки обставин, які не дають можливості особі прийняти участь у судовому засіданні, на предмет їх поважності чи неповажності для цілей відкладення судового розгляду не має абсолютних меж. Суд має враховувати конкретну ситуацію та обґрунтування особи, яка просить суд відкласти судовий розгляд, відповідне обґрунтування не має бути абстрактним, а обставини, наведені у ньому, повинні бути підтверджені належною доказовою базою. Тобто реалізація відповідної дискреції суду щодо кваліфікації наведених учасником судового процесу у клопотанні про відкладення судового розгляду обставин має здійснюватися індивідуально з урахуванням принципу верховенства права.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем обґрунтованого клопотання про відкладення розгляду справи, що було призначено на 28.11.2023, до суду не подано, про поважність причин неприбуття не повідомлено.

З урахуванням вищенаведеного в сукупності, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції з дотриманням норм процесуального закону було в повній мірі забезпечено реалізацію усіма учасниками процесу, зокрема, права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, якими відповідач скористався на власний розсуд.

Щодо розподілу судом судових витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції

Позивачем до стягнення з відповідача в суді першої інстанції заявлено судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8 500,00 грн, на обґрунтування чого надано копію договору про правову допомогу № б/н від 13.07.2023, в пунктах 2.1. та 2.2. якого погоджено винагороду адвоката в розмірі 6 500, 00 грн та гонорар успіху в розмір 2 000, 00 грн, ордер серії ВО № 1051629 від 14.07.2023, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 507 від 16.05.2008, копію акта приймання-передачі наданих послуг від 14.07.2023 з детальним розрахунком та описом робіт (наданих послуг), виконаних за вказаним вище договором на суму 6 500, 00 грн.

Статтею 131-2 Конституції України унормовано, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч.ч. 5, 8 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначеними частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, зважаючи на приписи частини четвертої статті 129 ГПК України, суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України, але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи, не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України.

Відповідна позиція випливає з правових висновків, які послідовно викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2022 у справі № 922/1964/21, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19, від 18.03.2021 №910/15621/19 тощо.

При цьому, такі критерії як обґрунтованість, пропорційність, співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката суд має враховувати як відповідно до частини четвертої статті 126 ГПК України, так і відповідно до частини п`ятої статті 129 цього Кодексу.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Оцінивши подані позивачем докази та надані відповідачем заперечення, місцевий господарський суд, з врахуванням фактичних обставин справи, обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, результату вирішення спору, встановив, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 8 500,00 грн є неспівмірним зі складністю справи, ціною позову, не відповідає критерію розумності та їх стягнення в повному обсязі становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу таких витрат. Таким, що підлягає відшкодуванню, суд визнав розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу в сумі 5 500,00 грн.

Колегія погоджується з вищенаведеним висновком суду попередньої інстанції та не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення в цій частині, оскільки вони зроблені з врахуванням критеріїв співмірності, розумності та обґрунтованості, а викладеним відповідачем запереченням щодо неспівмірності витрат судом надано належну оцінку та частково задоволено заяву позивача.

При цьому Суд зазначає, що критерій неспівмірності витрат зі складністю справи є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо. Сама лише незгода скаржника з наданою судом оцінкою відповідним доказам, які підтверджують факт надання професійної правничої допомоги, а також оцінкою обставин критерію реальності адвокатських витрат, критерію розумності їх розміру тощо, не свідчить про незаконність оскаржуваного судового рішення.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Нормою статті 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами апеляційного перегляду справи колегія суддів встановила, що оскаржене рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства, при повному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, підстави для його зміни чи скасування в розумінні приписів статті 277 ГПК України відсутні. Натомість викладені в апеляційні скарзі доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції, а тому в її задоволенні слід відмовити.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги розподіл судових витрат здійснюється в порядку ст. 129 ГПК України та покладається на скаржника (відповідача).

Щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу заявлених в суді апеляційної інстанції

В суді апеляційної інстанції позивачем одночасно з відзивом на апеляційну скаргу заявлено клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, в якому сторона просить стягнути з відповідача зазначені витрати в сумі 5 300,00 грн. В обґрунтування цих витрат позивачем надано: ордер серії ВО №1068866 від 23.01.2024, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №507 від 16.05.2008, Договір про правову допомогу від 20.01.2024, акт № 2 приймання-передачі наданих послуг з детальним описом проведених робіт від 23.01.2024 на суму 5 300,00 грн, квитанцію від 23.01.2024 про прийняття адвокатом готівки від позивача в сумі 5 300,00 грн.

Заперечуючи проти заявлених до відшкодування судових витрат відповідач зазначає, що відзив на апеляційну скаргу підписано позивачем самостійно; обґрунтованого розрахунку та доказів сплати таких витрат адвокату позивачем не надано; до акта включено дії, які не вчинялись адвокатом - апеляційну скаргу позивач не подавав; з визначення в акті «за вчинення інших дій, необхідних для розгляду справи» не можна встановити які саме дії вчиняв адвокат позивача.

Також апелянт вважає, що заявлена до відшкодування сума витрат на правничу допомогу не відповідає складності справи, є завищеною, а час зазначений адвокатом, який він витратив на свої послуги, не відповідає реально затраченому.

04.03.2024 від позивача надійшла заява про виправлення описки в документах на правову допомогу, в якій сторона вказує на допущену при оформленні договору про правову допомогу від 20.01.2024 та акта приймання-передачі наданих послуг № 2 від 23.01.2024 помилку у визначенні виду послуги, замість слів «підготувати відзив на апеляційну скаргу» помилково вказано «підготувати апеляційну скаргу». У зв`язку з цим, просив читати правильне формулювання - «підготувати відзив на апеляційну скаргу».

Колегією суддів вказана заява прийнята до врахування при вирішенні питання розподілу судових витрат, оскільки апелянтом у даному провадженні є відповідач, а допущена в документах описка не може спростовувати обставин надання позивачу правничої допомоги за договором, яка полягає саме у викладені позиції захисту на противагу доводів та аргументів апелянта.

Так, з наданих позивачем документів вбачається, що 20 січня 2024 року між Адвокатом Лозою Віктором Миколайовичем (повірений за договором) та Фізичною особою-підприємцем Сало Надією Іванівною (довіритель, клієнт за договором) укладено Договір про правову допомогу №2.

За цим договором повірений зобов`язується від імені та за рахунок довірителя здійснити наступні дії: надати правову допомогу у спорі з ФОП Проданчук Т.Г. під час апеляційного оскарження. З цією метою: 1. Здійснити вивчення, аналіз та попередню правову оцінку вимог апеляційної скарги (3 год). 2. Підготувати відзив на апеляційну скаргу (8 год.). 3. Вчинити інші дії, необхідні для розгляду справи в апеляційному суді (3 год.).

За здійснення дій, що визначені у п. 1.1 цього договору, довіритель сплачує повіреному винагороду в розмірі 5 300,00 грн (пп. 2.1 договору).

23.01.2024 між сторонами підписано Акт приймання-передачі наданих послуг, згідно якого адвокат виконав, а клієнт прийняв належне виконання наступних видів послуг:

- огляд, вивчення, аналіз та попередня правова оцінка вимог апеляційної скарги - 3 год. 05 хв;

- підготовка відзиву на апеляційну скаргу - 8 год. 00 хв;

- вчинення інших дій, необхідних для розгляду справи в апеляційному суді - 3 год. 00 хв.

В п. 1.2 Акта зазначено, що загальна вартість послуг складає 5 300, 00 грн.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера від 23.01.2024 позивачем на підставі договору № 2 від 20.01.2024 сплачено кошти в наведеній вище сумі.

З врахуванням встановленого, вбачається, що позивачем було надано суду належні докази понесених стороною судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підтверджують обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість, а тому, в порядку статті 129 ГПК України, такі витрати підлягають розподілу на загальних підставах.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 ГПК України, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

При цьому витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Наведеним спростовуються заперечення відповідача про наявність підстав для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку відсутністю належних доказів оплати наданих послуг.

Поряд з цим, як зазначалось вище у цій постанові, позивачем до матеріалів відзиву на апеляційну скаргу долучено квитанцію до прибуткового касового ордера від 23.01.2024 про сплату адвокату гонорару.

Зі змісту договірних правовідносин, що склались між адвокатом та позивачем, розмір гонорару визначений сторонами у фіксованому розмірі, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та ст. ст. 6, 627, 628 ЦК України.

У цьому зв`язку колегія вважає, що оскільки договором про надання професійної правничої допомоги визначено фіксовану суму гонорару, його розмір не залежить від кількості проведених адвокатом процесуальних дій та витраченого ним часу, тому посилання апелянта на неможливість визначення дій адвоката із зазначеного в акті виду послуг «вчинення інших дій, необхідних для розгляду справи в апеляційному суді» не можуть бути підставою для відмови у відшкодуванні відповідних витрат.

Довід апеляційної скарги про те, що відзив на апеляційну скаргу підписаний особисто позивачем не спростовує обставин його підготовки адвокатом на виконання зобов`язань за договором. До того ж, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що позивач є спеціалістом в області права та, відповідно, міг підготувати письмовий відзив з нормативним обґрунтуванням та викладенням стратегії захисту сторони.

Разом з цим, колегія суддів, враховує, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому, критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема наданих у підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи та виконаним адвокатом робіт (наданих послуг).

В контексті викладеного, колегія вважає за необхідне зауважити, що спір який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають з договору перевезення; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження б яких адвокат витратив значний час. Даний спір для кваліфікованого спеціаліста в галузі права є незначної складності, у спорах такого характеру; великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

Таким чином, надавши оцінку усім наявним в матеріалах справи документам, врахувавши ступінь складності справи, а також з огляду на те, що правова позиція відзиву на апеляційну скаргу є аналогічною позиції позовної заяви, тобто його підготовка не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи з огляду на обізнаність адвоката з обставинами даної справи, судова колегія Північного апеляційного господарського суду, враховуючи заявлене відповідачем клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, керуючись критерієм розумності розміру адвокатських витрат, а також реальності (необхідності) цих витрат, дійшла висновку про те, що відшкодуванню підлягають судові витрати на правничу допомогу, понесені позивачем в суді апеляційної інстанції, в сумі 3 500,00 грн. Відтак заява Фізичної особи-підприємця Сало Надії Іванівни про відшкодування судових витрат підлягає частковому задоволенню.

Керуючись Главою 1 Розділу ІV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Київської області від 28.11.2023 у справі №911/2314/23 залишити без змін.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Проданчук Тетяни Григорівни ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) на користь Фізичної особи-підприємця Сало Надії Іванівни ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) 3 500 (три тисячі п`ятсот) грн 00 коп. судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених стороною в суді апеляційної інстанції.

Доручити Господарському суду Київської області видати наказ.

Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді С.О. Алданова

О.О. Євсіков