УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви відповідача про відстрочення виконання рішення

м. Київ

05.03.2024Справа № 910/17443/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Шатан Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Талан Системс" про відстрочення виконання рішення у справі №910/17443/23 за позовом Фізичної особи-підприємця Носова Івана Віталійовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Талан Системс" про стягнення 1 228 342,47 грн, за участю представників стягувача Легкої О.Ю. боржника Єлєніна С.М.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду від 15 січня 2024 року у справі №910/17443/23 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Талан Системс" на користь Фізичної особи-підприємця Носова Івана Віталійовича 1 000 000, 00 коп основного боргу, 17 342, 47 коп 3% річних, 184 000, 00 коп пені та 14 416 10 коп судового збору.

13 лютого 2024 року на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 15 січня 2024 року у справі 910/17443/23 видано наказ.

26 лютого 2024 року на адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Талан Системс" надійшла заява про відстрочку виконання рішення господарського суду від 15 січня 2024 року до 15 вересня 2024 року, але не менше ніж на вісім місяців з дня ухвалення цього рішення.

Ухвалою суду від 28 лютого 2024 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Талан Системс" про відстрочку виконання рішення суду прийнято до розгляду та призначено до розгляду на 05 березня 2024 року.

04 березня 2024 року та 05 березня 2024 року до суду від Фізичної особи-підприємця Носова Івана Віталійовича надійшли заперечення на заяву про відстрочення рішення та додаткові пояснення.

05 березня 2024 року через відділ діловодства суду від відповідача надійшли пояснення до заяви про відстрочення виконання судового рішення.

В судовому засіданні представник заявника підтримав подану заяву, вказав, що товариство перебуває у скрутному фінансову і матеріальному стані, для забезпечення виконання зобов`язань перед стягувачем ним укладені правочини, які у майбутньому (до вересня 2024) дадуть доходи за рахунок яких буде сплачено борг.

В судовому засіданні представник стягувача заперечив проти доводів заяви про відстрочення виконання рішення суду, просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши пояснення представників сторін та розглянувши заяву боржника, суд дійшов наступних висновків.

Заява про відстрочення виконання рішення суду мотивована тим, що Приватним виконавцем Київського виконавчого округу міста Києва Левченко Яною Олександрівною відкрито виконавче провадження № 74176725 з примусового виконання рішення Господарського суду міста Києва від 15 січня 2024 року у справі № 910/17443/23. Також накладено арешт на грошові кошти та майно боржників. На жаль, в цей час у ТОВ «Талан Системс» склалась ситуація, коли у товариства тимчасово відсутні грошові кошти, оскільки господарська діяльність зазнала негативного впливу внаслідок військової агресії російської федерації проти України. Вищезазначені обставини, на даний час роблять неможливим виконання відповідачем рішення Господарського суду міста Києва від 15 січня 2024 року у справі № 910/17443/23

Стягувач у запереченнях на заяву про відстрочення виконання рішення суду зазначає, що наведені відповідачем підстави для відстрочення виконання судового рішення, зокрема, повномасштабного вторгнення Російської Федерації та введення воєнного стану в Україні не є тими виключними обставинами, які б давали підстави для відстрочення виконання судового рішення на якому наполягає відповідач у поданій до суду заяві, оскільки ТОВ «Талан Системс» своїх зобов`язань по оплаті не виконував з 2023 року, що свідчить про негативні явища в поточній діяльності Відповідача, яка за приписами статті 42 Господарського кодексу України є самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю, відтак, не є підставою вважати збиткову фінансову діяльність відповідача винятковим випадком у розумінні суті статті 121 Господарського кодексу України, що зумовлював би ускладнення чи відсутність можливості виконати судове рішення. До того ж згідно із статтею 617 Цивільного кодексу України відсутність у боржника необхідних коштів не звільняє його від відповідальності за порушення зобов`язання

Згідно з статтею 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову.

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Господарський суд повинен врахувати можливі негативні наслідки як для відповідача (боржника) при виконанні рішення у встановлений строк, так і для позивача (стягувача) при затримці виконання рішення. Тобто, обов`язковими умовами відстрочення виконання рішення суду мають бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Таким чином, в основу судового акту про надання розстрочки або відстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає конкретного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами статті 86 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Отже, у разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що така господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утриматись від) таких дій.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 910/15484/17, а також у постанові Верховного Суду від 13.11.2018 у справі № 910/2376/18.

Твердження заявника про те, що у товариства тимчасово відсутні грошові кошти, оскільки господарська діяльність зазнала негативного впливу внаслідок військової агресії російської федерації проти України, не може бути безумовною підставою для надання відстрочки виконання судового рішення, оскільки господарська діяльність здійснюється суб`єктами господарювання на власний ризик.

З цього приводу, суд звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 30 травня 2022 року у справі № 922/2475/21 констатує, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного (заздалегідь встановлений) характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

Боржник не надав до суду доказів на підтвердження того, що форс-мажорні обставини, засвідчені листом Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року, поширюються саме на боржника.

Так само, боржником не доведено, що форс-мажорні обставини впливають у даному конкретному випадку на виконання ним зобов`язань.

Таким чином, на переконання суду, боржник не надав доказів, які б підтвердили поширення на нього форс-мажорних обставин.

Долучені до пояснень документи, а саме Договір №ТС15122023/1 від 15 грудня 2023 року про закупівлю ліцензійного програмного продукту, а також Договір № від 15 лютого 2024 року на закупівлю ліцензійного програмного продукту не підтверджують факт отримання заявником прибутку за вказаними договорами і його спрямування на виконання рішення суду. З наведеного можна лише припускати отримання прибутку та його спрямування на виконання рішення, відстрочення якого просить здійснити відповідач.

Також боржник поінформував суд про усні перемовини зі стягувачем про врегулювання боргу.

Проте доказів добросовісного вжиття заходів направлених на врегулювання заборгованості як-то пропозицій, графіків, отримання кредитів, позик для погашення боргу, часткові оплати, тощо, боржник не надав.

Крім того, в контексті викладеного суд зазначає, що 05 березня 2024 року до суду від Північного апеляційного господарського суду надійшла ухвала про витребування з Господарського суду міста Києва матеріалів справи №910/17443/23 у зв`язку з поданням відповідачем апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 15 січня 2024 року.

Наведене свідчить про незгоду відповідача з прийнятим рішенням судом першої інстанції та відсутністю наміру сплачувати кошти за оскаржуваним рішення суду від 15 січня 2024 року.

При цьому, судом враховуються матеріальні інтереси обох сторін, оскільки невиконання рішення суду, з врахуванням інфляційних процесів в економіці держави, також порушує матеріальні інтереси стягувача, що призведе до негативних наслідків у його діяльності. Відстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника. Стягувач та боржник знаходяться в рівних економічних умовах, а відстрочення виконання рішення суду в даному випадку призведе до надання переваг боржнику у порівнянні зі стягувачем за відсутності для цього підстав. Боржником не доведено винятковості випадку, з наявністю якого процесуальний закон пов`язує можливість надання відстрочки виконання рішення суду. Також, боржником не надано жодного доказу на підтвердження того, що через вісім місяців він зможе виконати судове рішення належним чином.

З огляду на викладене, проаналізувавши наведені у заяві про відстрочку виконання рішення суду доводи суд дійшов висновку, що вони самі по собі не можуть засвідчувати факт відсутності у боржника можливості виконати судове рішення без надання відстрочки або наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Враховуючи зазначене вище, оцінивши наведені боржником посилання на обставини, які на його думку ускладнюють виконання рішення суду, надані ним до заяви документи, з огляду на відсутність доказів вчинення боржником дій, направлених на добровільне виконання судового рішення, суд дійшов висновку, що наведені доводи не підтверджують наявності виключних обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять неможливим його виконання у розумінні статті 331 Господарського процесуального кодексу України, що зумовлює відмову у задоволенні його заяви про відстрочення виконання рішення.

Керуючись статтями 233-235, 331 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Талан Системс" про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 15 січня 2024 року у справі № 910/17443/23.

Ухвала набрала законної сили 05 березня 2024 року та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду (п. 24 ч. 1 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України).

Судове рішення є врученим з дня отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи в модулі "Електронний суд" ЄСІТС (п.2ч.6ст.242 ГПК України), вказану такою особою під час подання документів до суду.

Повне судове рішення складено 06 березня 2024 року.

Суддя Ігор Курдельчук