РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2024Справа № 910/14483/23

За позовом заступника Генерального прокурора в інтересах Міністерства оборони України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транснафтапром" м. Києва

про визнання договорів частково недійсними, стягнення безпідставно одержаних коштів, ціна позову 23146703,94 грн.,

Суддя Паламар П.І.

Секретар судового засідання Григоряк М.С.

Представники:

від прокуратури: Косенко Д.В.,

від позивача: Заведій В.І. , Журавльов А.В.,

від відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ :

у вересні 2023 року заступник Генерального прокурора звернувся в суд з позовом в інтересах Міністерства оборони України.

Прокурор зазначав, що між позивачем та відповідачем були укладені три договори про постачання для державних потреб оливи моторної (09211100-2), для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) №№ 286/1/22/63 від 28 вересня 2022 р., 286/1/22/68, 286/1/22/69 від 4 жовтня 2022 р., додаткові угоди до цих договорів, згідно з умовами яких відповідач зобов`язався поставити у 2022 році для потреб позивача оливу моторну (09211100-2) відповідно до специфікацій, які є невід`ємними частинами договорів, а позивач - прийняти та оплатити її вартість на умовах договорів.

На виконання умов вищевказаних договорів відповідач передав позивачу протягом листопада-грудня 2022 року 288,15156 тон оливи моторної Prista MT-16P загальною вартістю 34575299,91 грн. у т.ч. ПДВ 5762549,98 грн. (за договором № 286/1/22/63), протягом жовтня-грудня 2022 року 209,39157 тон оливи моторної Prista SHPD VDS-3 10W-40 C1-4/SL (610006039) загальною вартістю 30110499,39 грн. у т.ч. ПДВ 5018416,56 грн. (за договором № 286/1/22/68), протягом листопада-грудня 2022 року 497,0339 тон оливи моторної 15W-40C1-4/SL (610007024) загальною вартістю 65170985,15 грн. у т.ч. ПДВ 10861840,86 грн. (за договором 286/1/22/69).

Загалом за указаними договорами позивач платіжними дорученнями №№ 286/1/288 від 19 жовтня 2022 р., 286/1/49 від 8 лютого 2023 р., 286/1/356 від 29 листопада 2022 р., 286/1/50, 286/1/51 від 6 лютого 2023 р., 286/1/307 від 27 жовтня 2022 р., 286/1/52, 286/1/53, 286/1/54, 286/1/55 від 6 лютого 2023 р. перерахував (сплатив) відповідачу 129856784,45 грн., у т.ч. 21642807,40 грн. ПДВ.

Вказував, що постановою Кабінету Міністрів України № 178 від 2 березня 2022 р. "Деякі питання обкладення податком на додану вартість за нульовою ставкою у період воєнного стану" установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану операції з постачання товарів для заправки (дозаправки) або забезпечення транспорту Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань, їх з`єднань, військових частин, підрозділів, установ або організацій, що утримуються за рахунок коштів державного бюджету, для потреб забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави обкладаються податком на додану вартість за нульовою ставкою. Постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.

Посилаючись на те, що відповідач безпідставно отримані кошти позивачу не повернув, прокурор на підставі ст.ст. 203, 215, 625, 1212 ЦК України просив задовольнити позов, визнати умови договорів в частині п.п. 1.1., 3.1. договору в частині включення до ціни договору податку на додану вартість недійсними, стягнути з відповідача на користь позивача 21642807,40 грн. безпідставно сплачених коштів одержаних на виконання цих договорів, 1032252,67 грн. збитків в наслідок інфляції за час прострочення, 471643,87 грн. три проценти річних з простроченої суми.

Також просив покласти на відповідача понесені ним по справі судові витрати.

У судовому засіданні прокурор підтримав заявлені вимоги.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлений прокурором в його інтересах позов.

У процесі розгляду справи позивач подав клопотання про зупинення провадження у справі до ухвалення Харківським окружним адміністративним судом рішення у справі № 320/20717/23 за позовом Міністерства оборони України до Державної аудиторської служби України про визнання протиправними дій та скасування пунктів вимоги. У задоволенні клопотання судом відмовлено, оскільки розгляд вищевказаної справи не перешкоджає розгляду даного господарського спору.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечував, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність заявлених вимог. Вказував, що операції з постачання товарів для заправки (дозаправки) або забезпечення транспорту Збройних Сил України обкладаються ПДВ за нульовою ставкою виключно з метою виконання мобілізаційних завдань та не застосовується до договорів на постачання пально-мастильних матеріалів, які починаючи з 24 лютого 2022 р., укладаються Міністерством оборони України не в рамках мобілізаційних завдань. Також зазначав, що в силу приписів п.п. "г" п. 195.1.2 ст. 195 ПК України відсутні правові підстави для звільнення спірної операції поставки товарів за договорами від оподаткування податком на додатну вартість. Також вказував на відсутність підстав для представництва прокурором інтересів позивача.

Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце його проведення повідомлений в установленому порядку. Через канцелярію суду представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із його участю в слідчих діях у кримінальному провадженні. У задоволенні клопотання судом відмовлено, оскільки позивач як юридична особа не був позбавлений можливості забезпечити самопредставництво своїх інтересів, а також ним не надано доказів представлення в дане судове засідання іншого повноважного представника.

Суд вважає можливим розглянути справу відповідно до вимог ст. 202 ГПК України у відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення прокурора, представника позивача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що між позивачем і відповідачем були укладені три договори про постачання для державних потреб оливи моторної (09211100-2), для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) №№ 286/1/22/63 від 28 вересня 2022 р., 286/1/22/68, 286/1/22/69 від 4 жовтня 2022 р. та додаткові угоди до цих договорів.

За умовами договору № 286/1/22/63 від 28 вересня 2022 р. відповідач (постачальник) зобов`язався поставити у 2022 році 290 тон оливи моторної (09211100-2) Prista MT-16P для потреб відповідача (замовник), а позивач - прийняти та оплатити його вартість на умовах договору.

За умовами договору № 286/1/22/68 від 4 жовтня 2022 р. відповідач (постачальник) зобов`язався поставити у 2022 році 210 тон оливи моторної (09211100-2) Prista SHPD VDS-3 10W-40 C1-4/SL для потреб відповідача (замовник), а позивач - прийняти та оплатити його вартість на умовах договору.

За умовами договору № 286/1/22/69 від 4 жовтня 2022 р., додаткової угоди №1 від 1 листопада 2022 р. до договору відповідач (постачальник) зобов`язався поставити у 2022 році 498,5 тон оливи моторної (09211100-2) Prista SHPD VDS-3 15W-40 C1-4/SL (610007024) для потреб відповідача (замовник), а позивач - прийняти та оплатити його вартість на умовах договору.

Згідно з умовами п.п. 1.1, 3.1. цих договорів №№ 286/1/22/63 від 28 вересня 2022 р., 286/1/22/68, 286/1/22/69 від 4 жовтня 2022 р. загальні суми договорів складають відповідно 34797094,20 грн. у т.ч. ПДВ 20% - 5799515,70 грн., 30197991,60 грн. у т.ч. ПДВ 20% - 5032998,60 грн., 65363280,12 грн. у т.ч. ПДВ 20% - 10893880,02 грн.

Відповідно до умов п.п. 4.2., 4.3. договорів за рішенням замовника розрахунки за товар проводяться шляхом попередньої оплати у розмірі 80% від ціни договору та наступної поетапної оплати замовником поставлених йому партій товарів протягом 10 банківських днів після пред`явлення постачальником повного комплекту документів на оплату.

Розрахунки за товари здійснюються шляхом проведення попередньої оплати (авансу) у розмірі 80% вартості товарів з договором на строк не більше, як строк постачання, який зазначено у специфікації, за умови обґрунтування постачальником строку та розміру такої попередньої оплати.

Строк дії договорів відповідно до умов п. 10.1 цих договорів встановлений з дати їх підписання та діє до 31 грудня 2022 року, а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення.

Вказані обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи копіями вищевказаних договорів, додаткових угод.

На виконання умов указаних договорів відповідач передав позивачу протягом листопада-грудня 2022 року 288,15156 тон оливи моторної Prista MT-16P загальною вартістю 34575299,91 грн. у т.ч. ПДВ 5762549,98 грн. (за договором № 286/1/22/63), протягом жовтня-грудня 2022 року 209,39157 тон оливи моторної Prista SHPD VDS-3 10W-40 C1-4/SL (610006039) загальною вартістю 30110499,39 грн. у т.ч. ПДВ 5018416,56 грн. (за договором № 286/1/22/68), протягом листопада-грудня 2022 року 497,0339 тон оливи моторної 15W-40C1-4/SL (610007024) загальною вартістю 65170985,15 грн. у т.ч. ПДВ 10861840,86 грн. (за договором 286/1/22/69).

Це підтверджується поясненнями прокурора, позивача, наявними у матеріалах справи актами прийому-передачі продукції №№177 від 19 жовтня 2022 р., 199, 200 від 14 листопада 2022 р., 206 від 19 листопада 2022 р., 207, 246, 296 від 21 листопада 2022 р., 208, 250 від 23 листопада 2022 р., 144, 145, 146, 257, 261 від 30 листопада 2022 р., 147, 221, 260 від 1 грудня 2022 р., 151, 154/154, 221, 222, 223, 264 від 2 грудня 2022 р., 265 від 6 грудня 2022 р., 270 від 8 грудня 2022 р., 90, 91 від 9 грудня 2022 р., 45, 46, 47, 228, 230, 341 від 13 грудня 2022 р., 48, 49, 168/168, 274, 343 від 14 грудня 2022 р., 50, 69 від 15 грудня 2022 р., 220 від 16 грудня 2022 р., 173/173, 174/174, 175/175, 176/176, 224, 225 від 17 грудня 2022 р., 159, 160, 161, 162, 163, 349 від 20 грудня 2022 р., 55, 56, 57, 71, 73, 168, 280, 282 від 22 грудня 2022 р., 2, 97 від 23 грудня 2022 р., 4, 6, 7, 182/182 від 24 грудня 2022 р., 621, 622, 623, 624 від 2 грудня 2022 р., 626 від 5 грудня 2022 р., 642, 643, 644, 645, 646 від 8 грудня 2022 р., 669, 670, 671 від 14 грудня 2022 р., 674, 675, 676 від 15 грудня 2022 р., 694, 695, 696, 697, 698 від 19 грудня 2022 р., 756, 757, 758, 759, 760, 761, 762, 763, 764, 765, 788, 789, 790, 781, 792 від 22 грудня 2022 р., 799, 800, 801, 802, 803, 804, 805 від 23 грудня 2022 р., 842, 843, 844, 845, 846, 847, 848, 849, 850, 851, 852, 853, 854, 855, 856, 857, 857/1, 860, 862, 863, 864, 865, 866, 867, 868, 869, 879 від 28 грудня 2022 р., видатковими накладними №№ 610 від 7 жовтня 2022 р., 692 від 31 жовтня 2022 р., 699 від 1 листопада 2022 р., 714 від 11 листопада 2022 р. 715 від 12 листопада 2022 р., 728, 729, 730, 731, 732, 733 від 14 листопада 2022 р., 734 від 15 листопада 2022 р., 769 від 17 листопада 2022 р., 770 від 18 листопада 2022 р., 771, 772, 780, 781, 782, 783, 798, 799 від 26 листопада 2022 р., 796, 797 від 23 листопада 2022 р., 800, 814, 818 від 26 листопада 2022 р., 801, 802, 803, 813, 815, 816, 819, 820, 824, 828, 830, 831, 832 від 28 листопада 2022 р., 821, 822, 825, 826 від 28 листопада 2022 р., 826, 825, 822 від 29 листопада 2022 р., 823, 827, 829 від 30 листопада 2022 р., 858 від 1 грудня 2022 р., 859 від 2 грудня 2022 р., 870 від 6 грудня 2022 р., 872 від 7 грудня 2022 р., 863 від 8 грудня 2022 р., 884, 885, 886 від 12 грудня 2022 р., 891, 896, 897, 898 від 13 грудня 2022 р., 899, 900 від 14 грудня 2022 р., 928 від 17 грудня 2022 р., 927, 934, 935, 947 від 19 грудня 2022 р., 936, 937, 938, 939 від 20 грудня 2022 р., 961, 962 від 22 грудня 2022 р., 952, 953, 963, 964 від 23 грудня 2022 р.

Наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями №№ 286/1/288 від 19 жовтня 2022 р., 286/1/49 від 8 лютого 2023 р., 286/1/356 від 29 листопада 2022 р., 286/1/50, 286/1/51 від 6 лютого 2023 р., 286/1/307 від 27 жовтня 2022 р., 286/1/52, 286/1/53, 286/1/54, 286/1/55 від 6 лютого 2023 р. стверджується факт оплати позивачем одержаного товару за договорами в загальному розмірі 129856784,45 грн., у т.ч. 21642807,40 грн. ПДВ.

Спір між сторонами виник у зв`язку з неповерненням відповідачем безпідставно отриманих коштів у розмірі 21642807,40 грн. сплачених у вигляді податку на додатну вартість.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з правилами ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 217 ЦК України передбачено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ч.ч. 1, 3 ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними (ч. 5 ст. 180 ГК України).

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про ціни і ціноутворення" вільні ціни встановлюються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.

Отже, сторони на договірних засадах передбачають формування ціни за договором.

Податок на додану вартість, визначений в п.п. 14.1.178 п. 14.1. ст. 14 ПК України, є непрямим податком, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу. Об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку, зокрема, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст. 186 цього Кодексу (п. "а" п. 185.1. ст. 185 ПК України).

Згідно із п.п. г) п. 195.1.2. ст. 195 Розділу V ПК України за нульовою ставкою оподатковуються операції з постачання товарів для заправки (дозаправки) або забезпечення наземного військового транспорту чи іншого спеціального контингенту Збройних Сил України, що бере участь у миротворчих акціях за кордоном України, або в інших випадках, передбачених законодавством.

2 березня 2022 р. Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 178 "Деякі питання обкладення податком на додану вартість за нульовою ставкою у період воєнного стану".

Відповідно до пунктів 1, 2 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України до припинення чи скасування воєнного стану операції з постачання товарів для заправки (дозаправки) або забезпечення транспорту Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Міністерства внутрішніх справ, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, інших утворених відповідно до законів військових формувань, їх з`єднань, військових частин, підрозділів, установ або організацій, що утримуються за рахунок коштів державного бюджету, для потреб забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави обкладаються податком на додану вартість за нульовою ставкою. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.

Згідно із ст. 10 Закону України "Про Збройні Сили України" Міністерство оборони України забезпечує життєдіяльність Збройних Сил України, їх функціонування, бойову та мобілізаційну готовність, боєздатність, підготовку до виконання покладених на них завдань, застосування, комплектування особовим складом та його підготовку, постачання озброєння та військової техніки, підтримання справності, технічної придатності та модернізації зазначеного озброєння і техніки, матеріальних, фінансових, інших ресурсів та майна згідно з потребами, визначеними Генеральним штабом Збройних Сил України в межах коштів, передбачених Державним бюджетом України, і здійснює контроль за їх ефективним використанням.

Згідно наданої позивачу індивідуальної податкової консультації Державної податкової служби України № 1372/ІПК/99-00-04-02-03-05 від 7 червня 2023 р. нульова ставка податку на додану вартість, відповідно до п.п. "г" п. 195.1.2 п. 195.1 ст. 195 розділу V Кодексу та Постанови № 178, застосовується як до операцій з постачання пального, так і до операцій з постачання будь-яких інших товарів, що використовуються для забезпечення транспорту, при умові, що такі операції з постачання здійснюються категоріями суб`єктів, що визначені Постановою № 178.

При цьому норми Кодексу не передбачають можливості для платників податку - постачальників здійснювати вибір щодо застосування чи незастосування нульової ставки податку, оскільки застосування установленої діючим законодавством ставки податку є обов`язковим, а не правом платника податку.

Отже, незалежно від того, був сформований постачальником чи ні податковий кредит за операціями з придбання пального (товар для заправки), так і за операціями з придбання будь-яких інших товарів, що використовуються для забезпечення транспорту (інші паливно-мастильні матеріали, запасні частини, комплектуючі, охолоджуючі рідини, інструменти та додаткове обладнання, визначені відповідними нормативними та технічними документами), операції з подальшого постачання таких товарів для визначених Постановою № 178 категорій суб`єктів оподатковуються за нульовою ставкою податку на додану вартість. При цьому. оскільки режим застосування нульової ставки не є тотожним режиму звільнення від оподаткування податком на додану вартість, нарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість за правилами, встановленими п. 198.5 ст. 198 розділу V Кодексу, постачальником при здійсненні операцій, що оподатковуються за нульовою ставкою податку на додану вартість, не здійснюється.

Як вже встановлено судом, договори №№ 286/1/22/63 від 28 вересня 2022 р., 286/1/22/68, 286/1/22/69 від 4 жовтня 2022 р. укладено між позивачем та відповідачем після прийняття постанови № 178 від 2 березня 2022 р. "Деякі питання обкладення податком на додану вартість за нульовою ставкою у період воєнного стану".

При цьому, пункти 1.1., 3.1 договорів містять положення про те, що суми договорів включають в себе ПДВ (20 %).

Отже, оскільки замовником товару за договорами №№ 286/1/22/63 від 28 вересня 2022 р., 286/1/22/68, 286/1/22/69 від 4 жовтня 2022 р. виступає Міністерство оборони України, наведені пункти 1.1, 3.1. договорів суперечать постанові № 178 від 2 березня 2022 р. у частині включення до договірної ціни податку на додану вартість у розмірі 20 %, а не за нульовою ставкою.

Верховний Суд у постанові від 3 грудня 2021 р. у справі № 910/12764/20 вказав, що хоча ПДВ й включається до ціни товару, однак не є умовою про ціну в розумінні цивільного та господарського законодавства, оскільки не може встановлюватися (погоджуватися чи змінюватися) сторонами за домовленістю, тобто у договірному порядку.

Верховний Суд у вказаній постанові відступив від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 8 квітня 2021 р. у справи № 922/2439/20 щодо неможливості визнання недійсним частини договору стосовно визначення ПДВ (з посиланням на те, що включення в оплату ПДВ містить ціну розрахункової одиниці вартості товару, тобто є істотною умовою договору), та зазначив про незгоду із висновком, викладеним у постановах Верховного Суду від 12 березня 2018 р. у справі № 910/22319/16, від 8 серпня 2019 р. у справі № 911/1626/18.

Враховуючи наведене, спірні договори №№ 286/1/22/63 від 28 вересня 2022 р., 286/1/22/68, 286/1/22/69 від 4 жовтня 2022 р. слід визнати недійсними в частинах п.п. 1.1., 3.1. включення до ціни договору податку на додану вартість відповідно у розмірах 5762549,98 грн., 5018416,56 грн., 10861840,86 грн., а загалом 21642807,40 грн.

Відповідно ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

З огляду на те, що відповідачем сума податку на додану вартість у розмірі 21642807,40 грн. отримана за товар, який підлягав оподаткуванню за нульовою ставкою, дана сума коштів є перерахованою поза межами договірних платежів та має наслідком збагачення відповідача за рахунок позивача поза підставою, передбаченою законом.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 10 лютого 2022 р. у справі № 916/707/21, від 14 листопада 2023 р. у справі № 910/2416/23.

Враховуючи наведене відповідач зобов`язаний повернути позивачу 21642807,40 грн. безпідставно набутих коштів.

Доказів повернення відповідачем позивачу цих коштів суду не надано.

За таких обставин з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 1212 ЦК України підлягає стягненню 21642807,40 грн. безпідставно набутих коштів.

При цьому до часу визнання спірної частини договору недійсною у відповідача в силу вимог ст.ст. 216, 1212 ЦК України не виникало обов`язку повернути позивачеві заявлену суму переплати у розмірі ставки ПДВ.

Оскільки протягом заявленого прокурором періоду прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання було відсутнє, то у позові в частині вимог про стягнення 1032252,67 грн. збитків в наслідок інфляції за час прострочення, 471643,87 грн. трьох процентів річних з простроченої суми відповідно до вимог ст. 625 ЦК України слід відмовити.

Заперечення відповідача щодо наявності передбачених ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" підстав для звернення прокурора в суд з указаним позовом, необгрутовані, оскільки як вбачається з матеріалів справи представництво прокурора в суді зумовлене порушенням інтересів держави, які полягали у забезпеченні ефективного і цільового використання бюджетних коштів.

Оскільки позов задоволено частково, понесені по справі судові витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на відповідача пропорційно задоволеній частині позову.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов заступника Генерального прокурора задовольнити частково.

Визнати недійсними п.п. 1.1., 3.1. договору про постачання для державних потреб оливи моторної (09211100-2), для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) № 286/1/22/63 від 28 вересня 2022 р. в частині включення до договірної ціни податку на додану вартість, укладеного між Міністерством оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6, код 00034022) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Транснафтапром" (04211, м. Київ, пр. Володимира Івасюка, 2-Д, приміщення 706-707, код 42164147).

Визнати недійсними п.п. 1.1., 3.1. договору про постачання для державних потреб оливи моторної (09211100-2), для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) № 286/1/22/68 від 4 жовтня 2022 р. в частині включення до договірної ціни податку на додану вартість, укладеного між Міністерством оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6, код 00034022) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Транснафтапром" (04211, м. Київ, пр. Володимира Івасюка, 2-Д, приміщення 706-707, код 42164147).

Визнати недійсними п.п. 1.1., 3.1. договору про постачання для державних потреб оливи моторної (09211100-2), для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) № 286/1/22/69 від 4 жовтня 2022 р. в частині включення до договірної ціни податку на додану вартість, укладеного між Міністерством оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6, код 00034022) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Транснафтапром" (04211, м. Київ, пр. Володимира Івасюка, 2-Д, приміщення 706-707, код 42164147).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Транснафтапром" (04211, м. Київ, пр. Володимира Івасюка, 2-Д, приміщення 706-707, код 42164147) на користь Міністерства оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6, код 000347,40 грн. безпідставно набутих коштів.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Транснафтапром" (04211, м. Київ, пр. Володимира Івасюка, 2-Д, приміщення 706-707, код 42164147) на користь Офісу Генерального прокурора (01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15, код 00034051) 324642,11 грн. витрат по оплаті судового збору.

У позові в іншій частині відмовити.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Повне судове рішення складене 4 березня 2024 р.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар