РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.03.2024Справа № 910/20203/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали господарської справи

За позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі-Страхування" ( вул.Велика Кільцева, буд. 56, с. Софіївська Борщагівка, Київська обл., Бучанський р-н, 08131, )

до Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (вул. Здолбунівська, буд.7Д, м. Київ, 02081, )

про стягнення 18 260,83 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі-Страхування" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (далі - відповідач) про стягнення 18 260,83 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що до позивача перейшло право на отримання від відповідача відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову та характер спірних правовідносин, судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

22.01.2024 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, обгрунтований простроченням пропуску присічного річного терміну для звернення з даним позовом до суду.

25.01.2024 до суду від МТСБУ надійшла інформація по справі.

26.01.2024 в системі «Електронний суд» позивачем було сформовано відповідь на відзив, де вказано, що позивач відповідно до умов договору страхування може розпочати процедуру відшкодування шкоди тільки післяотримання заяви про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

09.09.2020 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВІДІ - Страхування» (далі - позивач) та Акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» було укладено Генеральний Договір добровільного страхування наземного транспорту № VZ 0011 (надалі по тексту - Договір страхування), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом «Peugeot 308 Active», реєстраційний номер НОМЕР_1 (надалі по тексту - Застрахований ТЗ).

29.12.2021 р. за адресою: м. Київ, вул. Стеценка, 6, сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі по тексту - ДТП) за участю застрахованого ТЗ та транспортного засобу Кіа Forte, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

За фактом дорожньо-транспортної пригоди, відносно ОСОБА_1 , внаслідок порушення ним вимог Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року було складено Протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ 291295, який разом із адміністративним матеріалом, направлений до Подільського районного суду м. Києва для подальшого прийняття рішення.

04.02.2022 року постановою Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (порушення водіями правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів).

Таким чином, ОСОБА_1 є винною особою у спричиненні пошкоджень автомобілю «Peugeot 308 Active», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

30.12.2021 до ТДВ «СК «Віді-Страхування» звернувся страхувальник із заявою про настання страхового випадку.

19.07.2023 р. до ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» звернулося АТ «ПУМБ» в особі ОСОБА_2 з заявою про виплату страхового відшкодування № 15/04/9/1/0882-23 (надалі - Заява) в зв`язку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору страхування.

21.07.2023 р. згідно до Страхового акту №16241 від 20.07.23 р., виходячи з рахунка № ВТпС-0009813 від 17.07.2023 року, враховуючи заяву про виплату страхового відшкодування 15/04/9/1/0882- 23, позивач, здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 18 260,83 грн., що підтверджується платіжною квитанцією № 5539 від 21.07.23 р.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована у Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (надалі - ПАТ «HACK «Оранта», відповідач) за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів AT 957307 (надалі - Поліс), за яким останнє взяло на себе обов`язок здійснити відшкодування шкоди, заподіяної третім особам внаслідок експлуатації автомобіля Кіа Forte, реєстраційний номер НОМЕР_2 , особою, відповідальність якої застрахована.

Позивач зазначає, що звернувся до відповідача із заявою про страхове відшкодування вих. № 15/04/8.2/0615-23 від 27.07.2023 року.

14.08.2023 року HACK «Оранта» було направлено відповідь № 09-02-20/5995 відповідно до якої відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування по вищезазначеній події керуючись п. 37.1.4. ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в зв`язку з неподанням заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту скоєння ДТП.

У зв`язку з тим, що страхове відшкодування відповідачем сплачено не було, це послугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень,зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

За приписами ст. 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Вина водія автомобіля Кіа Forte, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , встановлена у судовому порядку та підтверджується постановою Подільського районного суду міста Києва від 04.02.2022 у справі № 758/1344/22.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

За умовами п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

З огляду на викладене вище, виходячи із доказів, які наявні в матеріалах справи, судом встановлено, що до позивача перейшло право вимоги до страховика винної особи (відповідача) за полісом серії АТ № 957307 в розмірі 18 260,83 грн, у зв`язку з тим, що позивачем було виплачено суму страхового відшкодування в розмірі 18 260,83 грн.

При цьому, позивач зазначає, що звернувся до відповідача із заявою про страхове відшкодування вих. № 15/04/8.2/0615-23 від 27.07.2023 року.

14.08.2023 року HACK «Оранта» було направлено відповідь № 09-02-20/5995 відповідно до якої відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування по вищезазначеній події керуючись п. 37.1.4. ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в зв`язку з неподанням заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту скоєння ДТП.

Водночас, суд вказує, що Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що саме заява на виплату страхового відшкодування із відповідним переліком документів згідно п. 35.1 ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є підставою для її виплати страховиком.

Відповідно до п. 37.1.4. ст. 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є в тому числі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Також суд звертає увагу сторін, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 910/7449/17 вказано, що закріплене в положеннях підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" право страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ відмовити у здійсненні виплати страхового відшкодування у випадку пропуску встановленого строку на звернення до нього із заявою про виплату страхового відшкодування не залежить від суб`єкта звернення з відповідною заявою, тобто підлягає застосуванню, в тому числі у випадку, коли з такою заявою звертається не безпосередньо потерпілий, а особа, яка здійснила відшкодування потерпілому завданого внаслідок пошкодження належного йому транспортного збитку на підставі договору добровільного майнового страхування.

Право кредитора (потерпілого) на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факту звернення до відповідача в межах річного строку із заявою про виплату суми страхового відшкодування.

Разом з тим, у Законі України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору, не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.

У будь-якому разі строк звернення обмежується щодо стягнення майнової шкоди річним строком.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 у справі № 465/4287/15.

В той час, в ході розгляду даної справи, судом встановлено, що враховуючи дату ДТП - 09.09.2020, позивач звернувся до суду з даним позовом 29.12.2023 (дата вхідної кореспонденції суду) тобто, також поза межами встановлено законом річного строку, який є присічним і поновленню не підлягає.

Отже, з огляду на викладене вище, оскільки, позивачем при зверненні до суду з даним позовом було пропущено присічний річний строк щодо стягнення майнової шкоди, то за таких обставин, правові підстави для стягнення з відповідача страхового відшкодування в сумі 18 260,83 грн. відсутні.

Частинами 1-2 ст. 74 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Отже, з огляду на викладене вище, оскільки, в ході розгляду даної справи судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом було пропущено присічний річний строк щодо стягнення майнової шкоди, то за таких обставин, правові підстави для стягнення з відповідача страхового відшкодування в сумі 18 260,83 грн. відсутні, а відтак, позов не підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 11.03.2024.

Суддя Наталія ЯГІЧЕВА