ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2024 р. Справа№ 910/13586/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Тищенко О.В.

Шаптали Є.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи

матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС»

на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2023, повний текст якого складений 04.12.2023,

у справі № 910/13586/23 (суддя Чебикіна С.О.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «АРКС»

до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «КИЇВВОДОКАНАЛ»

про стягнення 69 589,14 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди в порядку регресу (суброгації) в сумі 69 589,14 грн., яка становить суму виплаченого позивачем, як страховою організацією за укладеним з Фізичною особою-підприємцем Дігтяренко Романом Валентиновичем договором добровільного страхування майна підприємств та підприємців № 32273ип0к3 від 03.03.2020, страхового відшкодування, в зв`язку з пошкодженням майна (конструкції з невід`ємними комунікаціями та зовнішнім оздобленням, внутрішнім оздобленням будівель та приміщень, інженерним і виробничо-технологічним обладнанням, електронно-обчислювальна техніка, пристрої передавання інформації, оргтехніка, меблі, офісне обладнання, предмети інтер`єру, технологічне устаткування, товарно - матеріальні цінності, нежитлове офісне приміщення розташоване у м. Києві, проспект Перемоги 73/1) внаслідок його затоплення.

Позивач посилається на те, що відповідач, як підприємство водопостачання, зобов`язане відшкодувати завдану означеною аварією шкоду, відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», «Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України» від 27.06.2008 № 190, Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» (в редакції станом на час аварії), Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 27.07.2005, Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України, затверджених Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству №30 від 05.07.1995, Інструкції обліку та класифікації аварій на міських водопровідних та каналізаційних системах, Правил технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення населених пунктів України, затверджених наказом № 30 Державного комітету України по житлово-комунальному господарству.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, пославшись на те, що:

- за змістом положень чинного законодавства відповідач є відповідальним виключно за водопровідні мережі, які перебувають на його балансі, а за стан водопровідних мереж, які проходять у технічних підвалах та до яких приєднані внутрішньо будинкові мережі, відповідають юридичні та фізичні особи, у яких вони знаходяться у власності або у користуванні (управління, господарському віданні, оренді) або які здійснюють фактичне користування такими мережами;

- позивач помилково ототожнює надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення виконавцем яких є відповідач з послугами з утримання внутрішньо будинкових мереж виконавцем яких відповідач не є;

- факт того, що спірне залиття відбулось саме внаслідок пошкодження внутрішньо будинкових мереж свідчить наданий позивачем акт про наслідки залиття нежитлового приміщення № 1 від 22.01.2021, з якого слідує, що вода надходила з сусіднього підвалу, який знаходиться через суміжну стіну. При цьому вказаний акт складений не у відповідності до положень чинного законодавства, що виключає можливість прийняття його в якості належного та допустимого доказу по справі;

- позивачем не надано належних та допустимих доказів як на підтвердження факту виникнення аварії, її фактичного місцезнаходження, проведення аварійних робіт, так і доказів на підтвердження розміру шкоди.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.11.2023 у справі № 910/13586/23 у позові відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що:

- позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження розміру шкоди, так як час встановлення розміру майнової шкоди має здійснюватися у визначеному законодавством порядку особою, яка має відповідну кваліфікацію та акредитацію, проте позивачем на підтвердження розміру шкоди суду надано локальний кошторис на будівельні роботи № 2-1-1 та перелік пошкоджених меблів, який складений ФОП Дігтяренком Р.В.;

- позивачем не доведено вину відповідача у заподіянні шкоди. На підтвердження факту настання аварії позивачем надано до матеріалів справи акт № 1 та лист КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» від 19.08.2022 № 89, проте акт складався за відсутності представника відповідача та представника виконавця послуг з утримання будинку та прибудинкової території, а з самого акту вбачається, що вода надходила з сусіднього підвалу через суміжну стіну. За змістом положень чинного законодавства відповідач є відповідальним виключно за водопровідні мережі, які перебувають на його балансі,проте доказів того, що внутрішньо будинкові мережі приміщення, у якому сталося залиття, перебувають на балансі та утриманні відповідача матеріали справи не містять. Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що у період настання страхової події, відповідачем проводились планові чи аварійні ремонтні роботи за адресою м. Київ, проспект Перемоги 73/1.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2023 у справі № 910/13586/23 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У апеляційній скарзі апелянт зазначив про те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт послався на ті ж самі обставини, що й під час розгляду справи в суді першої інстанції зауваживши на тому, що:

- розрахунок суми страхового відшкодування здійснювався на підставі локального кошторису на будівельні роботи № 2-1-1 на відновлювальний ремонт внутрішнього оздоблення від 24.03.2021, який є формою первинної кошторисної документації, що являє собою відомість або список робіт, матеріалів, розцінки на них та їх кількість. Такий документ дозволяє визначити проектну вартість робіт і матеріалів по кожному процесу робіт на об`єкті будівництва;

- згідно листа Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» Житлово - експлуатаційна дільниця № 8-9 від 19.08.2022 № 86, аварійна ситуація, яка сталася 22.01.2022 в підвальному приміщенні житлового будинку № 73/1 по проспекту Перемоги виникла на трасі холодного водопостачання, мережа якої знаходиться на балансі КП «Київводоканал».

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.12.2023, справу № 910/13586/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді: Станік С.Р., Шаптала Є.Ю..

З огляду на те, що апеляційна скарга надійшла до Північного апеляційного господарського суду без матеріалів справи, що у даному випадку унеможливлює розгляд поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність витребування матеріалів даної справи у суду першої інстанції та відкладення вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу ІV ГПК України, до надходження матеріалів справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/13586/23, а також відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи № 910/13586/23.

25.12.2023 від Господарського суду міста Києва до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали даної справи.

У зв`язку з перебуванням судді Станіка С.Р. у відпустці розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-07/5046/23 від 25.12.2023 призначений повторний автоматизований розподіл судової справи № 910/13586/23.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.12.2023 справу № 910/13586/23 передано на розгляд колегії суддів: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді: Тищенко О.В., Шаптала Є.Ю.

Частиною 1 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі (глава 1. Апеляційне провадження Розділу IV ГПК України - прим. суду).

Частиною 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684*100=268 400 грн.) крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої за 268 400,00 грн., справа підлягає розгляду без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.12.2023 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2023 у справі № 910/13586/23 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Яковлєв М.Л., судді: Тищенко О.В., Шаптала Є.Ю., відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2023 у справі № 910/13586/23.

09.01.2024 до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач, з посиланням на ті ж самі обставини, що й в суді першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Крім того у відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить розгляд справи здійснювати з повідомленням (викликом) сторін.

16.01.2024 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив у якій позивач зауважив на тому, що протиправність поведінки відповідача полягає у бездіяльності, та нехтуванням своїх обов`язків передбачених Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 5 липня 1995 року № 30 «Про затвердження Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України» (із змінами і доповненнями, внесеними наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 04.01.2005 № 2, наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 191) п. 2.9 яких на виробника (у тексті Правил слово «Водоканал» в усіх відмінках замінено словом «виробник») покладається обов`язок проведення Планово - попереджувального ремонту устаткування водопровідно-каналізаційного господарства, які включають в себе організаційно-технічні заходи нагляду і догляду за спорудами і всіма видами ремонту, які здійснюються періодично за заздалегідь розробленим планом.

Щодо клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи, колегія суддів зазначає про таке.

Як на підставу для задоволення вказаного клопотання відповідач послався на те, що справа має особливе значення для сторін, а також на те, що необхідно забезпечити повне та всебічне дослідження обставин справи.

Як встановлено вище, частиною 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої за 268 400,00 грн., справа підлягає розгляду без повідомлення учасників справи.

Водночас за змістом п. 2 ч. 10 ст. 270 ГПК з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Колегія суддів вважає, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, так як предметом розгляду у цій справі є позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди в порядку регресу (суброгації), власні правові позиції сторін вони неодноразово виклали письмово, вказані позиції є чіткими та зрозумілими.

При цьому колегія суддів враховує те, що тривалі повітряні тривоги у місті Києві, ускладнить проведення судових засідань та ймовірно призведе до невиправданого збільшення строку розгляду апеляційної скарги, що, в свою чергу, позбавить сторін права на вирішення спору у розумний строк.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає правових підстав для розгляду апеляційної скарги в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та відмовляє у задоволення відповідного клопотання відповідача.

Станом на 01.03.2024 інших відзивів, пояснень та клопотань до суду не надходило.

Враховуючи обставини, пов`язані зі запровадженням воєнного стану в Україні з 24.02.2022 Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, та його продовження Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022 від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 01.05.2023 № 254/2023, від 26.07.2023 № 451/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», справа розглядається у розумний строк.

Слід зауважити і на тому, що у період з 21.02.2024 по 01.03.2024 суддя Шаплата Є.Ю., а у період з 27.02.2024 по 01.03.2024 суддя Яковлєв М.Л. перебували на лікарняному.

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню чи зміні, з наступних підстав.

03.03.2020 позивач (страховик) та Фізична особа-підприємець Дігтяренко Роман Валентинович (страхувальник) уклали договір договору добровільного страхування майна № 32273ип0к3 (далі Договір), предметом якого є майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим майном, яким є: конструкції з невід`ємними комунікаціями та зовнішнім оздобленням, внутрішнім оздобленням будівель та приміщень, інженерним і виробничо-технологічним обладнанням, електронно-обчислювальна техніка, пристрої передавання інформації, оргтехніка, меблі, офісне обладнання, предмети інтер`єру, технологічне устаткування, товарно - матеріальні цінності, нежитлове офісне приміщення розташоване у м. Києві, проспект Перемоги 73/1.

Згідно з розділом 13 Договору до страхових випадків, серед іншого, віднесено дії води - аварії водопровідних, каналізаційних опалювальних, протипожежних (спринклерних) систем або інших гідравлічних систем, проникнення води або інших рідин з сусідніх помешкань (які не належать страхувальнику), раптових (не викликаних необхідністю їхнього вмикання) спрацьовувань протипожежних (спринклерних) систем.

Згідно з п. 9 Договору строк дії Договору з 00:00 год. 06.03.2020 по 24:00 год. 05.03.2021.

22.01.2022 року із застрахованим майном сталася страхова подія, внаслідок чого було затоплено нежитлове офісне приміщення розташоване у м. Києві, проспект Перемоги 73/1 та завдано шкоду майну страхувальника.

Страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхової події, та виплату страхового відшкодування, яка була розглянута, пошкодження застрахованого майна визнано страховою подією, у зв`язку з чим позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 69 589,14 грн.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач просить стягнути з відповідача вказану суму в порядку регресу (суброгації).

Суд першої інстанції у задоволенні позовних вимог відмовив, що колегія суддів вважає вірним з огляду на таке.

Статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Пункт 3 ч. 1 ст. 11 ЦК України встановлює, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є,

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частина ч. 1 с. 1166 ЦК України визначає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідною є наявність усіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправна поведінка; збитки; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданими збитками; вина.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Відшкодуванню підлягають збитки, що стали безпосереднім, і що особливо важливо, невідворотним наслідком порушення боржником зобов`язання чи завдання шкоди. Такі збитки є прямими. Збитки, настання яких можливо було уникнути, які не мають прямого причинно-наслідкового зв`язку є опосередкованими та не підлягають відшкодуванню.

Відсутність будь-якої з зазначених умов виключає настання цивільно-правової відповідальності виконавця у вигляді покладення на нього обов`язку з відшкодування шкоди.

В даному випадку, позивач має довести, серед іншого, те, що спірне затоплення сталось саме внаслідок винних дій відповідача.

На підтвердження факту настання аварії позивачем надано до матеріалів справи акт про наслідки залиття нежитлового приміщення № 1 від 22.01.2021 та лист Житлово-експлуатаційної дільниці № 8-9 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» № 89 від 19.08.2022.

З відкритих даних, які містяться в мережі Інтернет слідує, що будинок за адресою м. Києві, проспект Перемоги 73/1, у якому знаходиться спірне нежитлове приміщення, є житловим будинком.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76 встановлено, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт (додаток 4) (п. 2.3.6).

Згідно з наведеною у додатку № 4 до вказаних правил формою акту про залиття такий акт має складатися комісією у складі: головного інженера виконавця послуг (голови комісії, майстра технічної дільниці, майстра ремонтної дільниці, слюсаря-сантехніка (слюсаря-електрика), представників організації, яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та гарячого водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету.

Отже, акт про залиття має складатися комісією до складу якої входять особи, які фахово компетентні встановити причину залиття приміщення, проте наданий позивачем акт про наслідки залиття нежитлового приміщення № 1 від 22.01.2021 складений без участі відповідних осіб, а відтак він не може вважатися належним та допустимим доказом на підтвердження того, що спірне залиття сталось саме внаслідок дій/бездіяльності відповідача.

В свою чергу такий акт безумовно є доказом того, що спірне приміщення було затоплено.

Зі змісту вказаного акту слідує, що вода надходила з сусіднього підвалу через суміжну стіну.

Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до житлово-комунальних послуг належать:

1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.

Послуга з управління багатоквартирним будинком включає:

забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо;

купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку;

поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;

інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку;

2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є:

1) споживачі (індивідуальні та колективні);

2) управитель;

3) виконавці комунальних послуг.

Виконавцями комунальних послуг є:

1) послуг з постачання та розподілу природного газу - постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача;

2) послуг з постачання та розподілу електричної енергії - енергопостачальник або інший суб`єкт, визначений законом;

3) послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація;

4) послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води;

5) послуг з централізованого водопостачання - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання;

6) послуг з централізованого водовідведення - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водовідведення;

7) послуг з управління побутовими відходами - адміністратор послуги з управління побутовими відходами, а у разі його відсутності - визначений у встановленому законодавством порядку суб`єкт господарювання, який здійснює збирання та перевезення побутових відходів.

Отже, відповідач є виконавцем комунальних послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

Відповідно до п. 1, 2, 3, 4 розд. II Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених Наказом Мінжитлокомунгоспу від 27.06.2008 № 190:

- виконавець послуги з централізованого водопостачання централізованого водовідведення обслуговує вуличні, квартальні та дворові мережі водопостачання та водовідведення, споруди і обладнання, а також технологічні прилади й пристрої на них, які перебувають у нього на балансі або на які є відповідний договір на обслуговування зі споживачем;

- мережі водопостачання та водовідведення споживача експлуатуються та обслуговуються споживачем. Обслуговування мереж споживача може здійснюватися виконавцем послуги з централізованого водопостачання / централізованого водовідведення на умовах окремого договору;

- межею розподільчих мереж, які обслуговує виконавець послуги з централізованого водопостачання / централізованого водовідведення, є перший колодязь із запірною арматурою у місці приєднання до водопровідної мережі споживача відповідно до акта розмежування майнової належності та експлуатаційної відповідальності сторін (додаток 1).

- водопровідні вводи до теплових пунктів (далі - ТП), котелень, окремо побудованих насосних станцій для підвищення тиску, а також розподільчі мережі від цих об`єктів експлуатують підприємства, на балансі або в користуванні яких перебувають ці об`єкти. Експлуатацію мереж водопостачання та водовідведення. утримання їх у належному стані в межах ТП та котелень здійснюють організації, на балансі або в користуванні яких перебувають ці об`єкти.

При цьому, відповідно до п. 8 розд. II Правил № 190 за стан водопровідних мереж, які проходять у технічних підвалах і до яких приєднані внутрішньобудинкові мережі, відповідають юридичні та фізичні особи, у яких вони знаходяться у власності або користуванні (управлінні, господарському віданні, оренді), або які здійснюють фактичне користування такими мережами.

Крім того, саме на споживача покладено обов`язок із забезпечення експлуатації, ремонту та усунення аварійних ситуацій на об`єктах мережах водопостачання та водовідведення, які йому належать (перебувають у користуванні), власними силами або із залученням інших суб`єктів господарювання (п. 9 розд. II Правил № 190).

Як вірно встановлено судом першої інстанції, доказів того, що внутрішньо будинкові мережі приміщення, у якому сталося залиття, перебувають на балансі та утриманні відповідача матеріали справи не містять, так само як не містять і доказів того, що у період настання страхової події, відповідачем проводились планові чи аварійні ремонтні роботи за адресою м. Київ, проспект Перемоги 73/1.

Такими доказами не може бути і лист Житлово-експлуатаційної дільниці № 8-9 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» № 89 від 19.08.2022, оскільки з його змісту слідує, що акт про залиття працівниками ЖЕД не складався, а відтак не встановлювалась причина залиття приміщення.

Отже, наявними у матеріалах справи доказами не підтверджується те, що спірне залиття сталось саме внаслідок винних дій відповідача.

Колегія суддів зауважує позивачу на тому, що відповідач має обов`язок проведення планово-попереджувального ремонту устаткування водопровідно-каналізаційного господарства, проте вказані дії він має вчиняти лише щодо мереж водопостачання та водовідведення, які перебувають у нього на балансі або на які є відповідний договір на обслуговування зі споживачем, проте, як встановлено вище, матеріали справи не містять доказів того, що внутрішньо будинкові мережі приміщення, у якому сталося залиття, перебувають на балансі та утриманні відповідача.

Слід зазначити і про те, що, як вірно встановлено судом першої інстанції, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження розміру шкоди, так як встановлення її розміру має здійснюватися у визначеному законодавством порядку особою, яка має відповідну кваліфікацію та акредитацію, а локальний кошторис на будівельні роботи № 2-1-1 та перелік пошкоджених меблів, який складений ФОП Дігтяренком Р.В. таким доказом бути не може.

В свою чергу позивачем не надано суду ні висновку щодо визначення розміру заподіяної шкоди, виконаного на його замовлення, ні відповідного клопотання про призначення у справі судової експертиз, а відтак зібраними в матеріалах справи доказами неможливо підтвердити розмір завданої шкоди.

Отже, у матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження як того, що спірне залиття сталась внаслідок дій або бездіяльності відповідача, а відтак, вина відповідача у вчиненні дій, які призвели до залиття, відсутня (з вказаного слідує, що відсутній і причинний зв`язок між поведінкою відповідача та завданням збитків позивачу - примітка суду), так і доказів на підтвердження розміру майнової шкоди.

За таких обставин, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача матеріальної шкоди в порядку регресу (суброгації) в сумі 69 589,14 грн. Рішення суду першої інстанції залишається без змін.

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Надаючи оцінку доводам всіх учасників судового процесу колегією суддів враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 ГПК України).

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Щодо інших аргументів сторін колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням Господарського суду міста Києва від 29.11.2023 у справі № 910/13586/23, отже підстав для його скасування або зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.

Враховуючи вищевикладене та вимоги апеляційної скарги, апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС`задоволенню не підлягає.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покладаються на апелянта.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2023 у справі № 910/13586/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2023 у справі № 910/13586/23 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/13586/23.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді О.В. Тищенко

Є.Ю. Шаптала