ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

м. Хмельницький

"27" лютого 2024 р. Справа № 686/1411/19

Господарський суд Хмельницької області у складі

судді Крамара С.І., при секретарі судового засідання Загродській М.А., розглянувши матеріали

за позовом Хмельницької міської ради, м. Хмельницький Хмельницької області

до ОСОБА_1 , м. Хмельницький Хмельницької області

про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати

Представники сторін:

від позивача: Кучевська Г.В. - згідно виписки з ЄДР;

від відповідача: Сергійчук Ю.В. - згідно ордера, серія ВХ №106022 від 02.01.2024; Киричук Н.В. - згідно ордера, серія ВХ №1060667 від 16.01.2024.

В судовому засіданні, відповідно до ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Процесуальні дії по справі, стислий виклад позицій сторін.

У січні 2019 Хмельницька міська рада, м.Хмельницький звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , м.Хмельницький про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за земельну ділянку на суму 604 404,32грн (із врахуванням заяви №02-24-1278 від 27.11.2023 про зменшення позовних вимог).

Ухвалою Верховного Суду від 02.08.2023 справу №686/1411/19 за позовом Хмельницької міської ради Хмельницької області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати передано для розгляду до Господарського суду Хмельницької області.

Ухвалою суду від 14.11.2023 (суддя Крамар С.І.) прийнято позовну заяву Хмельницької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, відкрито провадження у справі №686/1411/19 в порядку розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

У підготовчому засіданні 16.01.2024 суд постановив ухвалу, із занесенням до протоколу судового засідання, якою, відповідно до ст.185 ГПК України, закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Позивач - Хмельницька міська рада, м.Хмельницький, наполягає на задоволенні позовних вимог. Посилається на те, що з 2016 року ОСОБА_1 належало на праві власності адміністративно-побутове приміщення, загальною площею 448,7кв.м, та приміщення металевих складів ОКСу, загальною площею 1111,4кв.м, розташовані по АДРЕСА_1 на підставі двох договорів дарування від 03 серпня 2016.

Зазначає, що після оформлення права власності на вищевказане нерухоме майно, у період з 2016 до 2018 відповідач не укладав договір оренди земельної ділянки, на якій це майно розташовано, за користування земельною ділянкою сплачував грошові кошти не у повному обсязі, хоча користувався нею для обслуговування вказаних об`єктів нерухомого майна.

Звертає увагу, що спірна земельна ділянка огороджена, є сформованою відповідно до положень земельного законодавства та їй присвоєно кадастровий номер :14:002:0225. Розмір безпідставно збережених коштів, який відповідає орендній платі за користування земельною ділянкою, нараховано саме на сформовану земельну ділянку площею 17 883кв.м.

Акцентує, що відповідач не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою та за відсутності укладеного договору її оренди фактично збільшила свої доходи, а територіальна громада м.Хмельницького в особі Хмельницької міської ради втратила належне їй майно, а саме кошти від орендної плати у розмірі 604 404,32грн за період з 01 вересня 2016 до 01 травня 2018. Вищевказаними протиправними діями відповідача порушено майнові права Хмельницької міської ради, які полягають у недоотриманні територіальною громадою орендної плати за спірну земельну ділянку.

З урахуванням викладеного, Хмельницька міська рада просить суд стягнути з ОСОБА_1 безпідставно збережені кошти у розмірі 604 404,32грн.

Відповідач - ОСОБА_1 , м.Хмельницький проти позовних вимог заперечує. Посилається на те, що рішенням Господарського суду Хмельницької області від 21.08.2018 у справі №924/272/18 встановлено, що за відсутності укладеного з Хмельницькою міською радою договору оренди земельної ділянки площею 17882кв.м. АДРЕСА_1 , у попереднього власника приміщень - ОСОБА_3 не виникло право оренди на земельну ділянку площею 17882кв.м. АДРЕСА_1 . Відповідно й не виникло право оренди на вказану земельну ділянку у ОСОБА_4 .

Вказує, що відповідач використовував без правовстановлюючих документів виключно земельні ділянки по АДРЕСА_1 , які знаходилися під належними йому на праві власності приміщеннями, а саме: площею 1276кв.м. (під приміщенням металевих складів ОКСу загальною площею 1111,4кв.м.) та площею 190кв.м. (під адміністративно-побутове приміщення загальною площею 448,7кв.м. (трьохповерхова будівля)). За таких обставин, твердження позивача про те, що відповідач використовував без правовстановлюючих документів земельну ділянку є безпідставними.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 на підставі договору дарування нежитлового приміщення від 03.08.2016 (р/н 1459) та договору дарування нежитлового приміщення від 03.08.2016 (р/н 1461) набула право власності лише на приміщення металевих складів ОКСу загальною площею 1111,4кв.м. (склад В1) та адміністративно-побутове приміщення загальною площею 448,7кв.м. Будь-які інші будівлі, споруди, конструктивні елементи об`єктів нерухомого майна, окрім тих що вказані у вищезазначених договорах дарування, у власність відповідачу не переходили.

Зазначає, що, враховуючи вимоги ст.120 ЗК України та ст.377 ЦК України, до ОСОБА_1 перейшло право користування вказаною земельною ділянкою в тому ж самому обсязі, що і у попереднього землекористувача - ОСОБА_4 , а саме у розмірі виключно під будівлями. Земельна ділянка в тих розмірах, які заявлені позивачем не використовувалася.

Акт обстеження земельної ділянки від 20.05.2016 було складено до виникнення права власності у ОСОБА_1 на об`єкти нерухомості, розміщені на оскаржуваній земельній ділянці, а Акт обстеження земельної ділянки від 23.05.2019 складений вже після продажу ОСОБА_1 приміщення металевих складів ОКСу загальною площею 1111,4кв.м. та адміністративно-побутове приміщення загальною площею 448,7кв.м. ОСОБА_5 , а саме після укладення договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень №1135 та №1137 від 16.05.2018. Вказує, що вони не є належними доказами у справі.

Розглядом матеріалів справи встановлено таке.

У 2003 році комунальним підприємством проєктно-розвідувальних робіт по землевпорядкуванню було розроблено проект відведення земельної ділянки приватному підприємцю ОСОБА_3 під приміщення металевих складів ОКСу по АДРЕСА_1 . Даним проєктом, відповідно до ст.116 Земельного кодексу України, передбачено відведення приватному підприємцю ОСОБА_3 земельної ділянки по АДРЕСА_1 загальною площею 1,7882га в короткострокову оренду строком на 5 років.

Згідно експлікації земельних угідь по АДРЕСА_1 станом на 10.02.2003, яка міститься у проєкті відведення земельної ділянки приватному підприємцю ОСОБА_3 , земельна ділянка загальною площею 17882кв.м. відноситься до земель промисловості. На вказаній земельній ділянці, зокрема, площею 1152кв.м. розташована капітальна одноповерхова забудова; на земельній ділянці площею 190кв.м. розташована капітальна трьох і більше поверхова забудова; земельна ділянка площею 7991га знаходиться під проїздами, проходами та площадками; земельна ділянка площею 8545га знаходиться під зеленими насадженнями.

11-ю сесією Хмельницької міської ради (рішення №45 від 21.05.2003) вирішено припинити право користування Хмельницького державного виробничого об`єднання "Термопластавтомат" земельною ділянкою по АДРЕСА_2 , площею 17882,00кв.м. та передати її у короткострокову оренду строком на 5 років приватному підприємцю ОСОБА_3 під приміщення металевих складів по АДРЕСА_1 (договір купівлі-продажу №576 від 15.02.2002).

Договір оренди земельної ділянки площею 17882,00кв.м. Хмельницькою міською радою з приватним підприємцем ОСОБА_3 не укладався.

Як вбачається із акту від 18.04.2002, затвердженого головою правління - Генеральним директором ВАТ "Термопластавтомат", суб`єкту підприємницької діяльності - фізичній особі ОСОБА_3 було передано приміщення металевих складів ОКСу загальною площею 1574,3кв.м., складську площадку загальною площеб 4118,0кв.м., залізничну колію довжиною 46п.м., зовнішню огорожу з залізобетонних плит з металевими воротами.

28.03.2008 управлінням архітектури та містобудування виконавчого комітету Хмельницької міської ради ОСОБА_3 видана довідка за №1/10-798 про те, що складським приміщенням придбаним у ВАТ "Термопластавтомат" по АДРЕСА_2 присвоюється поштова адреса: АДРЕСА_1 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №116053276 від 03.03.2018 в Реєстрі наявні наступні записи про право власності на приміщення, розташовані по АДРЕСА_1 :

- 16.11.2012 за ОСОБА_3 було зареєстровано право приватної власності на адміністративно-побутове приміщення загальною площею 448,7кв.м. на підставі рішення Господарського суду Хмельницької області від 11.06.2008 у справі №2/3483; 22.11.2012 за ОСОБА_3 зареєстровано право приватної власності на приміщення металевих складів ОКСу загальною площею 1111,4кв.м. (склад В1) на підставі договору купівлі-продажу АЕР №156637 від 15.02.2002;

- 15.12.2012 за ОСОБА_4 зареєстровано право приватної власності на приміщення металевих складів ОКСу загальною площею 1111,4кв.м. (склад В1) на підставі договору дарування ВТВ №337331 від 28.11.2012 (р/н 3304) та на адміністративно-побутове приміщення загальною площею 448,7кв.м. на підставі договору дарування ВТВ №337331 від 28.11.2012р. (р/н 3306);

- 03.08.2016 за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної власності на приміщення металевих складів ОКСу загальною площею 1111,4кв.м. (склад В1) на підставі договору дарування від 03.08.2016, серія на номер: НОМЕР_2 та право приватної власності на адміністративно-побутове приміщення загальною площею 448,7кв.м. на підставі договору дарування від 03.08.2016, серія на номер: НОМЕР_3.

Як вбачається з п.7 договорів дарування нежитлового приміщення від 28.11.2012 за №3304 та №3306, на підставі яких ОСОБА_4 прийняв у дар від ОСОБА_3 приміщення металевих складів ОКСу загальною площею 1111,4кв.м. (склад В1) та адміністративно-побутове приміщення загальною площею 448,7кв.м., які розташовані по АДРЕСА_1 , дарувальник засвідчив, що земельна ділянка (кадастровий номер :14:002:0225), на якій розташоване відчужуване майно, у його власності не перебуває.

20.05.2016 працівниками Управління земельних ресурсів та земельної реформи здійснено обстеження земельної ділянки площею 17882кв.м., яка за рішенням 11 сесії Хмельницької міської ради №45 від 21.05.2003 була надана в оренду ОСОБА_3 терміном на 5 років, про що складено Акт обстеження від 20.05.2016. В Акті зазначено про те, що договір оренди не укладався, земельна ділянка огороджена бетонним парканом, площа земельної ділянки згідно інформації відділу інформації та кадастру департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів становить 1,7882га.

Зазначені вище фактичні обставини справи встановлені у рішенні Господарського суду Хмельницької області від 21 серпня 2018 у справі №924/272/18. Даним рішенням стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь Хмельницької міської ради 62 937,34грн збитків, завданих використанням земельної ділянки на АДРЕСА_1 , без правовстановлюючих документів за період з 17 квітня 2015 року до 01 серпня 2016 року.

03 серпня 2016 між ОСОБА_4 і ОСОБА_1 укладені два договори дарування нежитлового приміщення, які посвідчені приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г.Г. та зареєстровані в реєстрі за №459 та №1461, на підставі яких ОСОБА_1 набула право власності на приміщення металевих складів ОКСу (склад В-1) загальною площею 1111,4кв.м та адміністративно-побутове приміщення загальною площею 448,7кв.м, які розташовані на АДРЕСА_1 .

Згідно з пунктом 6 зазначених договорів дарування нежитлових приміщень дарувальник свідчить, що земельна ділянка площею 1,7882 га, кадастровий номер :14:002:0225, на якій розташоване відчужуване нерухоме майно, у його власності не перебуває.

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку Управління Держгеокадастру у Хмельницькому районі Хмельницької області від 22 липня 2016 експлікація земельних угідь: всього земель, гектарів -1,7882га, у тому числі за земельними угіддями, гектарів: капітальна трьох і більше поверхова - 0,0190 кв. м; капітальна одноповерхова - 0,0040 кв.м; капітальна одноповерхова - 0,1112 кв.м; під проїздами, проходами та площадками - 1,6921 кв.м; цільове призначення - 11.02 Для розміщення і експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості; категорія земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення; вид використання земельної ділянки - під приміщення металевих складів ОКСу.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру від 13.11.2018 земельна ділянка на АДРЕСА_1 , кадастровий номер :14:002:0225, площею 1,7882га для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, належить до комунальної власності і зареєстрована у Державному земельному кадастрі.

Згідно з Актом обстеження земельної ділянки від 23.05.2019, складеним головними спеціалістами відділу оренди та продажу землі управління земельних ресурсів та земельної реформи департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , земельна ділянка, кадастровий номер :14:002:0225, площею 1,7882га, розташована на АДРЕСА_1 , огороджена бетонним парканом, на ділянці розміщені будівлі. Вільний доступ до земельної ділянки відсутній.

Відповідно до листів Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області від 13.06.2018 та від 23.07.2018, ОСОБА_1 сплачувала за користування земельною ділянкою на АДРЕСА_1 земельний податок, а саме у: 2016 - 4 109,25грн, 2017 - 10 453,94грн, 2018 - 3 484,64грн, червні - липні 2018 плату не вносила.

16 травня 2018, на підставі договорів купівлі-продажу, ОСОБА_1 відчужила ОСОБА_5 адміністративно-побутове приміщення загальною площею 448,7кв.м., приміщення металевих складів ОКСу, загальною площею 1111,4кв. м, які розташовані на АДРЕСА_1 .

Рішенням Хмельницької міської ради від 10.10.2018 №89 надано ОСОБА_5 в оренду земельну ділянку площею 17882кв.м., кадастровим номером :14:002:0225, яка розташована по АДРЕСА_1 , строком на 10 років.

03.12.2018 між ОСОБА_5 та Хмельницькою міською радою укладено договір оренди землі №437/01 для його обслуговування. Згідно пунктів 1, 2 даного договору Хмельницькою міською радою було передано в оренду ОСОБА_5 земельну ділянку по АДРЕСА_4 площею 1,788га, кадастровий номер :14:002:0225.

Згідно з розрахунком розміру орендної плати ОСОБА_1 за користування спірною земельною ділянкою площею 17 882 кв.м. за період з 01 вересня 2016 року до 01 травня 2018 року розмір орендної плати становив - 640 331,32грн.

На час виникнення спірних правовідносин ОСОБА_1 була зареєстрована у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань як фізична особа - підприємець. Основними видами її економічної діяльності визначені роздрібна торг харчування, напоями та тютюновими виробами (код 47.11), виробництво металевих дверей і вікон (код 25.12). Основними видами її економічної діяльності визначені роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (код 47.11), виробництво металевих дверей і вікон (код 25.12).

На підтвердження своїх доводів про невикористання усієї земельної ділянки відповідачем подано до матеріалів справи фототаблицю адміністративно-побутового приміщення, металевого складу ОКСу та земельної ділянки, розташованих по АДРЕСА_1 , довідку приватного нотаріуса Твердохліб Г.Г. про те, що після смерті ОСОБА_3 будь-яке майно, що знаходиться за адресою по АДРЕСА_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_1 не спадкувалось.

У письмовій заяві свідка від 02.02.2024 ОСОБА_4 вказав, що на підставі договорів дарування, у листопаді 2012, він набув у приватну власність приміщення металевих складів ОКСу загальною площею 1111,4 кв.м та адміністративно-побутового приміщення загальною площею 448,7кв.м, які розташовані по АДРЕСА_1 . Земельною ділянкою він користувався виключно під належними йому приміщеннями. Іншою частиною земельної ділянки він не користувався, будь-яких прав щодо земельної ділянки не набував, що підтверджено рішенням господарського суду Хмельницької області від 21.08.2018 по справі №924/272/18. У грудні 2016 він подарував своїй дружині ОСОБА_1 належні йому приміщення металевих складів ОКСу та адміністративно-побутове приміщення до якої також перейшло право користування земельною ділянкою під приміщеннями.

У письмовй заяві свідка від 02.02.2024 ОСОБА_5 вказав, що у травні 2018 він придбав у ОСОБА_1 приміщення металевих складів ОКСу загальною площею 1111,4кв.м та адміністративно-побутового приміщення загальною площею 448,7кв.м, які розташовані по АДРЕСА_1 . Після придбання приміщень він близько 18 місяців приводив до ладу територію західніше від приміщень, адже ця територія не використовувалася, на ній росли кущі та невеликі дерева. Такий стан території свідчив про те, що тією частиною земельної ділянки не користувались. Користувались лише земельною ділянкою, що знаходилась під приміщеннями.

Аналізуючи докази, оцінюючи їх в сукупності, судом приймається до уваги таке.

У відповідності до ратифікованої Законом України від 17.07.2007 року Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (п.1 ст.6) кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

За змістом визначення, наведеного у частині 1 статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Статтею 80 ЗК України визначено, що суб`єктами права власності на землі комунальної власності, є - територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

За змістом глави 15 ЗК України, право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується через право постійного користування або право оренди.

Частина перша статті 93 ЗК України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (ст.96 ЗК України).

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (стаття 125 ЗК України).

Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у постанові від 05.08.2022 у справі №922/2060/20 вказав, що відповідно до частини першої статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно із частинами першою-четвертою, дев`ятою статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проєктами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проєктами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проєктами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; за проєктами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій, сьомій цієї статті) здійснюється за проєктами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Отже, земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі. (Аналогічний правовий висновок викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16.06.2021 у справі №922/1646/20 та від 04.03.2021 у справі №922/3463/19, а також у постановах від 07.09.2022 у справі №925/1081/20 та від 20.09.2022 у справі № 925/1082/20).

Судом встановлено, що спірна земельна ділянка по АДРЕСА_1 є сформованою відповідно до положень земельного законодавства та їй присвоєно кадастровий номер :14:002:0225.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру від 13 листопада 2018 земельна ділянка на АДРЕСА_1 , кадастровий номер :14:002:0225, площею 1,7882га для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, належить до комунальної власності і зареєстрована у Державному земельному кадастрі. Отже спір у цій справі стосується сформованої земельної ділянки, а тому сумнівів щодо її розміру суд не має.

За змістом частини 2 статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.

За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Для висновку про наявність підстав для повернення безпідставно набутих коштів потрібно встановити обставини набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (потерпілого), а також те, що набуття або збереження цього майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Отже, у разі коли особа користувалася земельною ділянкою без достатньої правової підстави, у зв`язку із чим зберегла кошти, вона зобов`язана повернути ці кошти власникові земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України.

Крім цього, судом враховується, що Верховний Суд у своїх постановах неодноразово наводив такий правовий висновок: у разі користування сформованою земельною ділянкою комунальної власності, якій присвоєно окремий кадастровий номер, без оформлення договору власник такої земельної ділянки може захистити своє право на компенсацію йому недоотриманої орендної плати у порядку статті 1212 ЦК України (пункт 27 постанови Верховного Суду від 09.02.2022 у справі №910/8770/19, пункт 7.10 постанови Верховного Суду від 09.11.2021 у справі №905/1680/20).

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 10 жовтня 2022 року у cправі № 922/1336/21 також зазначив, що у разі користування сформованою земельною ділянкою комунальної власності, якій присвоєно окремий кадастровий номер, без оформлення договору, власник такої земельної ділянки може захистити своє право на компенсацію йому недоотриманої орендної плати у порядку статті 1212 ЦК України безвідносно до (незалежно від) здійснення державної реєстрації речового права на сформовану земельну ділянку за органом місцевого самоврядування у відповідності до положень частини дев`ятої статті 79-1 ЗК України.

Судом враховується, що згідно з Актом обстеження земельної ділянки від 23 травня 2019, складеним головними спеціалістами відділу оренди та продажу землі управління земельних ресурсів та земельної реформи департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , земельна ділянка, кадастровий номер :14:002:0225, площею 1,7882га, розташована на АДРЕСА_1 , огороджена бетонним парканом, на ділянці розміщені будівлі. Вільний доступ до земельної ділянки відсутній.

Відповідно до листів Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області від 13 червня 2018 та від 23 липня 2018, ОСОБА_1 сплачувала за користування земельною ділянкою на АДРЕСА_1 земельний податок, а саме у: 2016 - 4 109,25грн, 2017 - 10 453,94грн, 2018 - 3 484,64грн, червні - липні 2018 плату не вносила.

У період з 01.09.2016 по 01.05.2018, так і на сьогодні, площа і кадастровий номер спірної земельної ділянки не змінювалися.

Відповідач не уклав та не вчиняв дії щодо укладення договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :14:002:0225, площею 1,7882га, із Хмельницькою міською радою, кошти до бюджету не сплачував, натомість земельною ділянкою користувався. Не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, відповідач без законних підстав зберіг у себе майно - кошти за оренду землі.

Хмельницька міська рада була фактично позбавлена права одержати дохід у виді орендної плати, який вона могла би отримати в разі своєчасного укладення договору оренди та можливості використовувати спірну земельну ділянку на свій розсуд, в тому числі, шляхом надання її в користування іншим особам.

Отже, відповідач - ОСОБА_1 , м.Хмельницький у період з 01 вересня 2016 до 01 травня 2018 утримувала майно та зберігала його у себе без достатньої правової підстави (кошти від орендної плати у розмірі 604 404,32грн), а тому зобов`язана повернути ці кошти власнику земельної ділянки.

Стосовно розрахунку суми коштів, що підлягає стягненню, судом враховується, що відповідно до статті 3 Закону України "Про оренду землі" об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.

Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди (частина 1 статті 21 Закону України "Про оренду землі").

Відповідно до ст.288 Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки; не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки; може перевищувати граничний розмір орендної плати, встановлений у підпункті 288.5.2, у разі визначення орендаря на конкурентних засадах.

Згідно ст.271.1. Податкового кодексу України базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.

Відповідно до частини 2 статті 20 і частини 3 статті 23 Закону України "Про оцінку земель" дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Поданий позивачем витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку стосовно земельної ділянки площею 1,788 га по АДРЕСА_1 з кадастровим номером :14:002:0225 від 17.05.2018 №18-22-0.33-1845/116-18 містить дані про нормативну грошову оцінку вказаної земельної ділянки за 2016-2018.

На підставі зазначеного витягу був проведений розрахунок розміру коштів, які підлягають стягненню у даній справі, із застосуванням мінімального розміру орендної плати - 3%, визначеної згідно ст.288 Податкового кодексу України.

Відповідачем не надано суду витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку стосовно земельної ділянки іншою площею.

Доводи відповідача судом не приймаються до уваги, оскільки спростовуються викладеними судом висновками.

Предметом спору у даній справі є стягнення безпідставно збережених коштів орендної плати, а не стягнення збитків за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів, як у справі №924/272/18, на яку посилається відповідач. Тому посилання відповідача на рішення господарського суду Хмельницької області від 21.08.2018 року по справі №924/272/18 є безпідставним.

Відповідачем не доведено належними доказами, що для обслуговування належних йому на праві власності об`єктів нерухомого майна він користується земельною ділянкою іншої площі. Оскільки відповідачем не сформована земельна ділянка іншою площею та конфігурацією для обслуговування належних йому об`єктів нерухомого майна, тому він у визначений позовом період користувався земельною ділянкою саме тієї площі, яка є сформованою та зареєстрована в Державному земельному кадастрі.

Судом враховується, що у період з 01.09.2016 по 01.05.2018 ОСОБА_1 на праві власності належали об`єкти нерухомого майна на підставі договору дарування від 28.11.2012, в пункті 6 якого зазначено, що об`єкт нерухомості розташований на земельній ділянці площею 1,7882га, кадастровий номер :14:002:0225.

03.12.2018 між ОСОБА_5 та Хмельницькою міською радою укладено договір оренди землі №437/01 для його обслуговування. Згідно пунктів 1,2 даного договору Хмельницькою міською радою було передано в оренду ОСОБА_5 земельну ділянку по АДРЕСА_4 площею 1,788га, кадастровий номер :14:002:0225, що також свідчить про те, що відповідачем як попереднім власником об`єктів нерухомого майна не формувалася земельна ділянка іншою площею.

ОСОБА_4 , який був власником об`єктів нерухомого майна до відповідача, не формувалася земельна ділянка іншою площею, а ОСОБА_3 , якому належали об`єкти нерухомого майна до ОСОБА_4 , також надавалася в користування земельна ділянка площею 1,788га, про що свідчить рішення Хмельницької міської ради від 21.05.2003 №45.

Доводи відповідача про те, що нею не використовувалась земельна ділянка у зазначеному позивачем розмірі судом не приймаються до уваги та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, згідно із якими земельна ділянка по АДРЕСА_1 площею 1,788га кадастровий номер :14:002:0225 має цільове призначення - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості є сформованою та використовується відповідачем без належного правового оформлення.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" наголосив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу положень ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов заявлено обґрунтовано, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Вирішення питання розподілу між сторонами судових витрат зі сплати судового збору (покладення судових витрат зі сплати судового збору на ту чи іншу сторону) або повернення судового збору з бюджету (компенсації таких витрат з бюджету) встановлено статтею 129 ГПК України, тобто нею визначені правила, які стосуються випадків розподілу.

Відповідно до ч.9 ст.5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються - особи з інвалідністю I та II груп.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач - ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 від 24.04.2019 (термін дії: довічно).

З огляду на викладене, у відповідності до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору з відповідача не стягуються, оскільки останній звільняється від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. ст.5 Закону України "Про судовий збір" (Аналогічна правова позиція викладена в постановах ВСУ від 01.03.2017 у справі № 6-152цс17, від 31.05.2017 у справі №504/2418/14-ц).

За змістом частин третьої 129 ГПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Сукупний аналіз норм процесуального кодексу, якими врегульовано питання розподілу судових витрат, статей 129-130 ГПК України, дає підстави для висновку, що в разі задоволення позову позивача, де відповідач звільнений від сплати судового збору, суд зобов`язаний виходити з положень частини 3 статті 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 73, 74, 86, 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Хмельницької міської ради (29013, м. Хмельницький, вул. Героїв Маріуполя, 3; ) 604 404,32грн (шістсот чотири тисячі чотириста чотири гривні 32 коп.) безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за земельну ділянку по АДРЕСА_1 .

Видати наказ.

Відшкодувати з Державного бюджету України на користь Хмельницької міської ради (29013, м. Хмельницький, вул. Героїв Маріуполя, 3; ) 9 066,06грн (дев`ять тисяч шістсот шість гривень 00 коп.) судового збору, сплаченого згідно платіжного доручення №2085 від 19.12.20218 на суму 9 604,97 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Порядок подання апеляційної скарги визначений ст.257 та пп.17.5 п.17 Розділу ХІ „Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено 06.03.2024.

Суддя С.І. Крамар

Віддрук. 3 прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу (29000, м. Хмельницький, вул. Героїв Маріуполя, буд.3) надісл. в ел. кабінет

3 - відповідачу (АДРЕСА_5) надісл. реком. з повідом. та на ел. пошту представника ІНФОРМАЦІЯ_1