ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів

28.02.2024Справа № 910/5585/23
За заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

про неплатоспроможність

Суддя Мандичев Д.В.

Секретар судового засідання Улахли О.М.

Представники учасників:

від АТ «Банк Кредит Дніпро» - Погодін В.О.,

від боржника - Василюк А.П.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) звернувся до суду із заявою про відкриття провадження у справі про свою неплатоспроможність в порядку Книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до статті 113 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.04.2023 заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність залишено без руху. Встановлено строк десять днів з дня вручення цієї ухвали ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на усунення недоліків заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Встановлено ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) спосіб усунення недоліків заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність шляхом надання: доказів авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень у розмірі 13 260,00 грн.; план реструктуризації.

До Господарського суд міста Києва надійшли докази усунення недоліків, встановлених в ухвалі суду від 20.04.2023.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 04.05.2023 прийнято заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність до розгляду. Підготовче засідання суду призначено на 07.06.2023.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.07.2023 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ). Введено процедуру реструктуризації боргів боржника. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України повідомлення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) № 71075 від 26.07.2023. Призначено керуючим реструктуризацією боргів фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) арбітражного керуючого Біленка Романа Івановича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого від 07.03.2013 № 461). Заборонено фізичній особі ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) відчужувати майно. Визначено дату проведення попереднього судового засідання на 13.09.2023.

07.08.2023 до суду надійшло повідомлення по справі від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України.

11.08.2023 до Господарського суду м. Києва надійшло повідомлення по справі від Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк".

16.08.2023 до суду надійшла заява Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" з грошовими вимогами до боржника на суму 38 496,87 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 17.08.2023 прийнято заяву Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" про визнання кредитором боржника на суму 38 496,87 грн., розгляд якої відбудеться у попередньому засіданні 13.09.2023.

17.08.2023 до суду надійшло клопотання керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Біленка Р.І. про продовження строку проведення інвентаризації майна боржника до 19.09.2023.

17.08.2023 до Господарського суду м. Києва надійшов звіт керуючого реструктуризацією щодо вимог кредиторів до боржника.

17.08.2023 до суду надійшло повідомлення по справі від Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк".

17.08.2023 до Господарського суду м. Києва надійшло повідомлення по справі від Акціонерного товариства "Таскомбанк".

18.08.2023 до суду надійшло повідомлення по справі від Головного управління ДПС у м. Києві.

18.08.2023 до Господарського суду м. Києва надійшло повідомлення по справі від Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро".

18.08.2023 до суду надійшло повідомлення по справі від Акціонерного товариства "Сенс Банк".

21.08.2023 до Господарського суду м. Києва надійшло повідомлення по справі від Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України".

22.08.2023 до суду надійшла заява Акціонерного товариства "Ідея Банк" про долучення документів до матеріалів справи.

25.08.2023 до суду надійшла заява Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" з грошовими вимогами до боржника на суму 32 638,62 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 28.08.2023 прийнято заяву Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про визнання кредитором боржника на суму 32 638,62 грн., розгляд якої відбудеться у попередньому засіданні 13.09.2023.

28.08.2023 до суду надійшов відзив боржника на заяву Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" із грошовими вимогами до боржника.

04.09.2023 до Господарського суду м. Києва надійшов відзив ОСОБА_1 на заяву Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" із грошовими вимогами до боржника.

04.09.2023 до суду надійшов звіт керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Біленка Р.І. про результати перевірки декларацій боржника.

04.09.2023 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання керуючого реструктуризацією про сплату винагороди.

06.09.2023 до суду надійшла заява Акціонерного товариства "Акцент-Банк" з грошовими вимогами до боржника на суму 216 692,03 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 08.09.2023 прийнято заяву Акціонерного товариства "Акцент-Банк" про визнання кредитором боржника на суму 216 692,03 грн., розгляд якої відбудеться у попередньому засіданні 13.09.2023.

11.09.2023 до суду надійшла заява Акціонерного товариства "Сенс Банк" з грошовими вимогами до боржника на суму 64 432,50 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 12.09.2023 прийнято заяву Акціонерного товариства "Сенс Банк" про визнання кредитором боржника на суму 64 432,50 грн., розгляд якої відбудеться у попередньому засіданні 13.09.2023.

12.09.2023 до суду надійшли уточнення керуючого реструктуризацією до його звіту щодо вимог кредиторів до боржника.

13.09.2023 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про відкладення розгляду справи.

13.11.2023 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Біленка Р.І. про виплату основної винагороди.

20.11.2023 до суду надійшло клопотання керуючого реструктуризацією про визнання боржника банкрутом та введення процедури погашення боргів.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 22.11.2023 задоволено клопотання керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Біленка Р.І. про виплату основної винагороди. Здійснено сплату основної винагороди арбітражному керуючому Біленку Роману Івановичу за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією у справі № 910/5585/23 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 за період з 01.09.2023 по 19.10.2023 в розмірі 21 212,26 грн. з депозитного рахунку Господарського суду міста Києва за рахунок коштів, авансованих фізичною особою ОСОБА_1 . Відкладено розгляд справи у судовому засіданні, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі на 17.01.2024.

03.01.2024 до суду надійшло клопотання керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Біленка Р.І. про долучення документів до матеріалів справи.

16.01.2024 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" про закриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 17.01.2024 відкладено розгляд справи у судовому засіданні, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі та клопотання Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" про закриття провадження у справі на 28.02.2024.

05.02.2024 до суду надійшли письмові пояснення керуючого реструктуризацією щодо відсутності підстав для закриття провадження у справі.

06.02.2024 до Господарського суду м. Києва від боржника надійшли додаткові пояснення по справі.

28.02.2024 до суду надійшло клопотання Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» про розгляд справи за відсутності представника.

У судове засідання, призначене на 28.02.2024, з`явилися представники кредитора АТ «Банк Кредит Дніпро» та боржника. Представники інших учасників справи у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час і місце його проведення були повідомлені належним чином.

Дослідивши наявні у матеріалах справи документи, суд зазначає наступне.

Згідно з поясненнями керуючого реструктуризацією арбітражний керуючий Біленко Р.І. 21.10.2023 надіслав на адреси кредиторів повідомлення від 20.10.2023 про проведення зборів кредиторів ОСОБА_1 шляхом опитування, однак станом на 07.11.2023 зборами кредиторів не прийнято рішення з питань порядку денного (схвалення плану реструктуризації боргів боржника ОСОБА_1 або звернення до господарського суду про перехід до процедури погашення боргів ОСОБА_1 ).

Відповідно до повідомлення керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Біленка Р.І. від 10.11.2023 № 02-01/448 жоден з кредиторів не прийняв участі у голосуванні на зборах кредиторів по питання порядку денного та не надіслав керуючому реструктуризацією станом на 10.11.2023 відповіді на питання порядку денного зборів.

У подальшому керуючий реструктуризацією направив кредиторам електронний запит № 02-01/572 від 11.12.2023 про проведення наступних перших зборів кредиторів шляхом опитування.

Згідно з долученим Протоколом № 1 перших зборів кредиторів ОСОБА_1 від 02.01.2024 зборами прийнято рішення не схвалювати план реструктуризації боргів боржника ОСОБА_1 у редакції, запропонованій боржником; не звертатись з клопотанням до господарського суду про перехід до процедури погашення боргів боржника ОСОБА_1 .

Дослідивши відповіді кредиторів з питань порядку денного зборів кредиторів ОСОБА_1 від 02.01.2024, судом встановлено наступне.

Кредитор Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» у відповіді № КНО-44.2.2/202 від 25.12.2023 проголосував проти схвалення плану реструктуризації боргів боржника, у якій зазначив, що боржник має автомобіль, але у плані реструктуризації боргів не передбачив його продаж та направлення отриманих грошей на погашення вимог кредиторів. Свою відмову боржник пояснює тим, що автомобіль йому потрібний для роботи. Але, по-перше, боржник отримує пенсію, а отже кошти від роботи не є єдиним джерелом для його існування. До того ж розмір пенсії боржника перевищує прожитковий мінімум. По-друге, боржник працює охоронником у ТОВ «Маяк Гарант». Ця посада та умови праці не потребують використання автомобіля. Кредитором зазначено, що людина, яка має намір визнати себе неплатоспроможною, повинна, у першу чергу, прагнути розрахуватися з кредиторами за рахунок майна, яке не є життєво необхідним. Крім того, автомобіль потребує витрат на пальне (як зазначив боржник - 2 287,68 грн. на місяць), і ці витрати зменшують суму коштів, яка б могла виділятися кредиторам. Боржник, який декларує витрати на пальне для свого автомобіля у двічі більше, ніж він пропонує виділяти кредиторам, на думку АТ «Перший український міжнародний банк», діє недобросовісно. Кредитором зазначено, що витрати на медикаменти в розмірі 1 045,00 грн., вказані боржником у плані реструктуризації, нічим не обґрунтовані та не підтверджені. На думку кредитора, у порушення п. 1 ч. 2 ст. 124 Кодексу України з процедур банкрутства боржником у плані реструктуризації боргів не розкрито обставин, що спричинили неплатоспроможність боржника. Зазначення боржником у плані реструктуризації загальних фраз щодо несприятливої економічної ситуації в країні, спричинена пандемією та військовою агресією Російської Федерації проти України, на думку кредитора, не розкриває обставин неплатоспроможності. Як зазначає кредитор, боржник повинен у плані реструктуризації розкрити: на що він витратив кредитні кошти, коли виникла перша заборгованість і у зв`язку з чим, які заходи вживалися боржником для погашення боргів. За таких обставин, кредитор проголосував проти звернення з клопотанням до господарського суду про перехід до процедури погашення боргів, натомість, прийнято рішення звернутися з клопотанням про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Кредитор Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» у відповіді № б/н від 26.12.2023 проголосував проти схвалення плану реструктуризації боргів ОСОБА_1 . Кредитором зазначено, що боржник у поданому плані реструктуризації пропонує погашення не більше 10 % загального розміру кредиторської заборгованості, зазначаючи при цьому, що у ОСОБА_1 відсутнє будь-яке майно, за рахунок якого можливо хоча б частково задовольнити вимоги кредиторів. На думку кредитора, боржник не вживає жодних заходів для досягнення компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та не вживає заходів до їх задоволення, що у свою чергу свідчить про намір уникнення зобов`язань перед кредиторами та прощення існуючих боргів. Як зазначає кредитор АТ КБ «Приватбанк», відсутність конструктивної співпраці з кредиторами, керуючим реструктуризацією, відкритої взаємодії з судом, економічна необґрунтованість плану реструктуризації, який надано на розгляд кредиторам, призводить до явного порушення прав кредиторів, що не повинно залишитись без уваги. За таких обставин, кредитор вважає, що наразі наявні всі ознаки для закриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 у зв`язку з чим пропонує керуючому реструктуризацією арбітражному керуючому Біленку Р.І. звернутися до Господарського суду м. Києва з відповідним клопотанням.

Кредитор Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» у відповіді № 17-10586 від 26.12.2023 проголосував проти схвалення плану реструктуризації боргів ОСОБА_1 . Кредитором зазначено, що загальний розмір визнаних господарським судом вимог кредиторів, включених до реєстру вимог кредиторів складає 489 730,00 грн. Згідно плану реструктуризації боргів боржника ОСОБА_1 розмір доходів, які боржник розраховує отримати протягом процедури реструктуризації боргів: заробітна плата - 5 740,00 грн. та пенсія 3 351,90 грн. Розмір суми, яка щомісяця виділятиметься для погашення вимог кредиторів: 1 110,43 грн. При цьому, розмір суми, яку боржник планує виділяти щомісяця для купівлі палива - 2 287,68 грн. На думку кредитора, план реструктуризації боргів боржника є фіктивним, боржник не має бажання розраховуватися з кредиторами, а має не меті лише максимальне прощення його боргів. Як зазначає АТ «Банк Кредит Дніпро», план реструктуризації не містить реальних обставин, які спричинили неплатоспроможність боржника, зазначені обставини неплатоспроможності є формальними (загальними фразами) та нічим не підтвердженими. Також, кредитором зазначено, що боржник має у власності автомобіль NISSAN ALMERA, 2006 року випуску, проте в плані реструктуризації безпідставно зазначає, що дане майно відсутнє. При цьому, боржником зазначалось про розшук правоохоронними органами іншого автомобіля - CHERRY KIMO, д.н.з. НОМЕР_2 . У відповіді кредитора вказано, що згідно з планом реструктуризації боргів боржника ОСОБА_1 не планує реалізовувати належний йому на праві власності автомобіль для задоволення визнаних господарським судом вимог кредиторів, оскільки планує виділяти щомісяця для купівлі палива 2 287,68 грн. для подальшого використання автомобіля на власні потреби. На думку кредитора, зазначені обставини ставлять під сумнів наявність у діях боржника ОСОБА_1 добросовісності. Кредитор проголосував проти звернення з клопотанням до господарського суду про перехід до процедури погашення боргів, натомість, прийнято рішення звернутися з клопотанням про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

У подальшому 16.01.2024 до суду надійшло клопотання Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» про закриття провадження у справі, яке обґрунтоване наступним.

На думку кредитора, у даній справі є достатні підстави, визначені ч. 7 ст. 123 та ч. 11 ст. 126 Кодексу України з процедур банкрутства для закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Так, згідно даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_1 з 29.03.2019 року був власником - трьохкімнатної квартири загальною площею 68,1 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 та належала на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: 1870-С, виданий 19.10.2006 року, видавник: Головне управління житлового забезпечення (копія інформаційної довідки додається). 21.08.2020 року вищезазначене нерухоме майно було відчужено на підставі договору купівлі-продажу квартири, серія та номер: 2228, видавник: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу. Новим власником нерухомого майна є ОСОБА_3 . Кредитор вказує, що у декларації за 2020 рік Боржник зазначив, що ним було отримано дохід від відчуження нерухомого майна в сумі 1 456 500,00 грн., джерело доходу - ОСОБА_2 , проте це не відповідає дійсності (кошти були отримані від ОСОБА_3 ).

Крім того, кредитором зазначено, що подані Боржником декларації про майновий стан у справі про неплатоспроможність за 2020, 2021, 2022 роки не містять будь-яких даних про те, яким чином була витрачена значна сума від продажу нерухомого майна в розмірі 1 456 500,00 грн., у матеріалах справи відсутні дані щодо джерел витрачання коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна.

Кредитором зазначено про неповноту інформації в деклараціях про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність, а саме: відсутня будь-яка інформація щодо доходів та майна членів сім`ї декларанта ОСОБА_4 , оскільки деклараціях боржником зазначено "член сім`ї не надав інформації", однак до заяви не додано доказів звернення до відповідних офіційних джерел щодо отримання інформації про членів сім`ї, яка необхідна була для заповнення розділів II та III декларацій про майновий стан, відсутня інформація щодо доходу тощо. При цьому, на думку кредитора, боржник не обґрунтував об`єктивну неможливість отримання інформації з офіційних джерел щодо наявності у членів його сім`ї доходу, рухомого та нерухомого майна, витрат тощо.

Також, Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» зазначає, що декларації ОСОБА_1 про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність за 2020, 2021, 2022 роки не містять особистого підпису боржника, а тому, на думку кредитора, суд через призму судового контролю має надати належну правову оцінку тому чи є такі декларації належними доказами у справі про неплатоспроможність.

Кредитор зазначає, що план реструктуризації боргів боржника є фіктивним, боржник не має бажання розраховуватися з кредиторами, а має на меті лише максимальне прощення його боргів. План реструктуризації не містить реальних обставин, які спричинили неплатоспроможність боржника, зазначені обставини неплатоспроможності є формальними (загальними фразами) та нічим не підтвердженими. Крім того, згідно матеріалів справи боржник має у власності автомобіль - NISSAN ALMERA, 2006 року випуску, проте в плані реструктуризації безпідставно, на думку кредитора, зазначає, що дане майно відсутнє. При цьому, боржником зазначалось про розшук правоохоронними органами іншого автомобіля - CHERRY КІМО, д.н.з. НОМЕР_2 . Згідно з умовами поданого плану реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 не планує реалізовувати належний йому на праві власності автомобіль для задоволення визнаних господарським судом вимог кредиторів, а оскільки планує виділяти щомісяця для купівлі палива - 2 287,68 гривень - відповідно планує в подальшому використовувати автомобіль на власні потреби.

Зазначені обставини, на думку Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро», ставлять під сумнів наявність в діях боржника ОСОБА_1 добросовісності.

Заперечуючи проти закриття провадження у справі, боржник зазначає, що ним була вказана уся відома йому інформація про майновий стан себе та членів сім`ї на момент їх подачі до суду. Крім того, ОСОБА_1 вказує, що керуючим реструктуризацією не було виявлено будь-яких недоліків у поданих боржником деклараціях про майновий стан, а отже у боржника не було підстав для внесення відповідних виправлень до декларацій. Також, боржник зазначає, що йому були необхідні кошти для лікування дружини, яка померла від раку легень, на підтвердження чого надано відповідну довідку. Стосовно рухомого майна (автомобіля NISSAN ALMERA, 2006 року випуску), ОСОБА_1 зазначає, що відомості про те, що він належить боржнику на праві власності були відображені боржником у деклараціях, зазначена інформація не приховувалася від кредиторів. Щодо співвідношення сум доходів/витрат/коштів для погашення кредиторських вимог, зазначених у плані реструктуризації, ОСОБА_1 вказує, що ним було визначено дані суми на основі його реальних доходів та витрат.

Дослідивши погоджений ОСОБА_1 05.10.2023 план реструктуризації боргів, який подавався кредиторам для схвалення, судом встановлено наступне.

У пункті другому плану визначено обставини, які спричинили неплатоспроможність боржника, а саме: несприятлива економічна ситуація в країні, в тому числі підсилена спалахом пандемії нової коронавірусної інфекції (SARS-CoV-2), що виникла у 2020 році та продовжується до цього часу; воєнна агресія з боку Російської Федерації проти України, що розпочалась з 24.02.2022р. та продовжується до цього часу, зростання індексу інфляції, зростання цін на продукти харчування та товари побутового вжитку, відсутність доходів у членів сім`ї боржника, тощо.

Крім того, згідно з згідно з довідкою про причину смерті № 204 від 21.07.2020 ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 від ракової інтоксикації.

Боржником зазначено у долучених поясненнях, що кошти від продажу квартири у 2020 році в сумі 1 456 500,00 грн. були витрачені ОСОБА_1 на погашення заборгованості за кредитами, які були ним оформлені у 2019 - 2020 роках на лікування від раку легень покійної дружини, а також на покриття витрат за весь курс лікування перед клінікою, в якій надавалась медична допомога.

Згідно з пунктом 3.1 плану реструктуризації боргів ОСОБА_1 зазначено, що йому на праві власності належать два автомобіля NISSAN ALMERA, 2006 року випуску та CHERY KIMO, 2011 року випуску (другий автомобіль знаходиться в розшуку та фактично не перебуває в моєму користуванні відповідно до Постанови про розшук правоохоронними органами від 18.06.2018 року). Вказано, що у власності боржника немає нерухомого майна.

У пункті 5 плану реструктуризацією зазначено інформацію про доходи боржника. Так, доходи, які боржник отримує: заробітна плата - 5 740,00 грн.; пенсія - 3 351,90 грн. Доходи, які боржник розраховує отримати протягом процедури реструктуризації боргів: заробітна плата - 5 740,00 грн.; пенсія - 3 351,90 грн.

Пунктами 6 - 9 плану передбачено, що розмір суми, яка щомісяця виділятиметься для погашення вимог кредиторів: 1 110,43 грн. Розмір суми, яка щомісяця виділятиметься для погашення наявних у боржника обов`язкових періодичних зобов`язань (виплата аліментів тощо): відсутні зобов`язання. Вимоги кредиторів, які будуть спрощені (списані) у разі виконання плану реструктуризації боргів: 423 105,10 грн., що еквівалентно 86,39 % загальної суми заборгованості боржника. Розмір суми, яка щомісяця залишатиметься боржнику на задоволення побутових потреб: 7 981,47 грн., що складається з наступного: комунальні послуги - 1 950,63 грн.; паливо - 2 287,68 грн.; медикаменти - 1 045 грн. та продукти харчування - 2 698,16 грн.

Також, план реструктуризації визначає строк виконання плану реструктуризації боргів боржника: протягом 5 (п`яти) років з дня затвердження плану господарським судом.

Із введенням в дію 21.10.2019 Кодексу України з процедур банкрутства запроваджено новий інститут, який застосовується щодо врегулювання питання неплатоспроможності фізичної особи, фізичної особи-підприємця та не тотожний за метою і механізмом реалізації до інституту банкрутства юридичних осіб.

Як убачається з пояснювальної записки до проєкту Кодексу України з процедур банкрутства метою запровадження інституту неплатоспроможності фізичних осіб було визначено врегулювання відносин щодо відновлення платоспроможності боржників, які опинилися в скрутній фінансовій ситуації не з їх вини та потребують допомоги з боку держави.

Тому, призначенням цих норм законодавець визначив забезпечення допомоги чесним боржникам шляхом передусім реструктуризації їх боргів, а у разі неможливості у майбутньому погасити борги - заслужити їх списання.

У преамбулі Кодексу України з процедур банкрутства закріплено, що цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

За цим підходом, на відміну від банкрутства юридичних осіб, у назві та за змістом положень Книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства - "Відновлення платоспроможності фізичних осіб" законодавець закцентував на пріоритеті реабілітаційної процедури щодо боржника, який залежно від власної волі та обставин справи може отримати звільнення від боргів за результатами обох судових процедур у справі про неплатоспроможність фізичних осіб.

Отже, застосовуючи ці норми, слід враховувати, що на відміну від банкрутства юридичних осіб, задоволення вимог кредиторів як основна мета провадження про неплатоспроможність фізичних осіб Кодексом України з процедур банкрутства не встановлена.

За змістом статті 116 КУзПБ лише боржник наділений правом ініціювати справу про його неплатоспроможність.

Таким чином КУзПБ запроваджено "добровільне банкрутство" боржника фізичної особи, що не є обов`язком, а правом, яким боржник, у разі дотримання певних вимог, може скористатися задля реструктуризації його боргів, прощення (списання) вимог кредиторів та/або звільнення від боргів і відновлення його платоспроможності.

За змістом приписів Книги четвертої КУзПБ законодавцем презюмується, що фізична особа - боржник, ініціюючи стосовно себе справу про неплатоспроможність, прагне досягнути компромісу з кредиторами щодо зміни способу та порядку виконання його зобов`язань, а у разі недосягнення згоди стосовно плану реструктуризації боргів, такий боржник припускає визнання його банкрутом і задоволення кредиторських вимог за рахунок коштів від продажу його майна.

Частиною другою статті 6 КУзПБ визначено, що до боржника - фізичної особи застосовуються такі судові процедури, як реструктуризація боргів боржника та погашення боргів боржника.

Згідно з частиною п`ятою статті 119 КУзПБ в ухвалі про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника господарський суд серед іншого зазначає про введення процедури реструктуризації боргів боржника.

Реструктуризація боргів боржника - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника (стаття 1 КУзПБ).

Отже, ця судова процедура є першим, обов`язковим та пріоритетним етапом справи про неплатоспроможність фізичної особи, у якій боржник може реалізувати право на зміну способу та порядку сплати боргів з урахуванням його об`єктивних можливостей і прагнення до розрахунку з кредиторами, маючи гарантії залишення частини доходу на задоволення побутових потреб та може отримати прощення (списання) кредиторських вимог чи їх частини.

Саме на цьому акцентував Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20, вказавши, що з огляду на мету та цілі КУзПБ інститут неплатоспроможності фізичних осіб призначений для зняття з боржника - фізичної особи тягаря боргів, які мають значний розмір та не можуть бути погашені за рахунок поточних доходів і належного цій особі майна. Правове регулювання відносин, що виникають між боржником та іншими учасниками справи про неплатоспроможність, має на меті поетапно створити для боржника - фізичної особи найбільш сприятливі умови для погашення боргів шляхом їх реструктуризації, а при нерезультативності таких заходів - забезпечити ефективний механізм продажу активів боржника.

За такого підходу у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію, зокрема у спосіб, що певною мірою утискає інтереси кредиторів, заслуговує лише чесний і сумлінний боржник, інше б суперечило принципу добросовісності, який ґрунтується на приписах статей 3 та 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), відповідно до яких дії учасників правовідносин мають бути добросовісними (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, а також завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частини друга, третя статті 13 ЦК України).

Тому до боржника - фізичної особи КУзПБ установлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.

Зокрема, задля отримання бажаного результату - відновлення платоспроможності у судовій процедурі реструктуризації боргів КУзПБ покладає на боржника обов`язки: - повідомити про обставини, що стали підставою для звернення до суду (пункт 3 частини другої статті 116 КУзПБ), отже обґрунтувати природу і причини неплатоспроможності, надати інформацію щодо витрачання коштів, отриманих від кредитора (кредитодавця, позикодавця), та/або щодо руху основних активів з часу виникнення зобов`язань перед кредиторами тощо; - надати повну і достовірну інформацію про власний майновий стан та членів його сім`ї, щодо розміру та джерел доходів (пункти 4 -11 частини третьої статті 116 КУзПБ), тому у разі необхідності і додаткові пояснення чи документи на підтвердження належного виконання цих вимог; - подати проєкт плану реструктуризації боргів та співпрацювати з керуючим реструктуризацією і зборами кредиторів при погодженні його змісту (частина четверта статті 116, частина сьома статті 126 КУзПБ); - повністю погасити окремі види заборгованості до затвердження судом плану реструктуризації боргів боржника (стаття 125 КУЗПБ); - погашати вимоги кредиторів згідно з умовами плану реструктуризації боргів у разі його затвердження (частина перша статі 128 КУзПБ).

Також, КУзПБ містить низку процесуальних запобіжників задля уникнення недобросовісного використання боржником судових процедур неплатоспроможності, зокрема передбачає: - відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо боржника притягнуто до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю чи визнано банкрутом протягом попередніх п`яти років (пункти 3, 4 частини четвертої статті 119 КУзПБ), а також заборону відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи-боржника протягом року з дня закриття такого провадження стосовно того ж боржника з підстав, передбачених частиною сьомою статті 123 КУзПБ; - закриття провадження у справі про неплатоспроможність у випадку ненадання боржником повної і достовірної інформації про власне майно, доходи і витрати та членів його сім`ї; приховування боржником власних активів через їх передачу членам сім`ї; якщо боржника притягнуто до адміністративної чи кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю (пункти 1-3 частини сьомої статті 123 КУзПБ); - відмову у затвердженні плану реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність, якщо порушено порядок розроблення та погодження цього плану; умови реструктуризації боргів суперечать законодавству; боржник не погасив борги, що підлягають обов`язковій сплаті згідно з частиною третьою статті 125 КУзПБ або боржник вчиняє дії, спрямовані на перешкоджання проведенню стосовно нього процедур, передбачених цим Кодексом (пункти 1, 2, 5, 6 частини восьмої статті 126 КУзПБ); - дискрецію господарського суду у вирішенні питання щодо можливості подальшого руху справи про неплатоспроможність, якщо протягом трьох місяців з дня введення процедури реструктуризації боргів боржника мета цієї процедури не досягнута (частина одинадцята статті 126 КУзПБ).

Системне тлумачення цих приписів свідчить, що за їх змістом законодавець закріпив у спеціальних нормах КУзПБ принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.

Саме такий боржник реалізує право ініціювати провадження у справі про власну неплатоспроможність не на шкоду кредиторам, а для досягнення легітимної мети цього провадження - соціальної реабілітації добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою шляхом реструктуризації заборгованості та/або звільнення від боргів задля відновлення його платоспроможності.

Відповідно до частини першої статті 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство), а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною шостою статті 12 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

За частиною першої статті 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених Книгою четвертою КУЗБ "Відновлення платоспроможності фізичної особи" (стаття 113 КУзПБ).

За такого правового регулювання у справі про неплатоспроможність фізичної особи застосовні загальні підстави закриття провадження у справі про банкрутство, передбачені частиною першою статті 90 КУзПБ з урахуванням особливостей, встановлених спеціальними нормами цього Кодексу, отже тією мірою, якою ці підстави можуть стосуватися боржника - фізичної особи.

Системне тлумачення положень частини першої статті 90 КУзПБ у взаємозв`язку зі статтею 113 КУзПБ свідчить, що наведена норма та визначені нею підстави закриття провадження у справі про банкрутство (за винятком, визначених пунктами 1, 2, 5, які стосуються виключно юридичних осіб) є загальними приписами стосовно підстав закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи за Книгою четвертою цього Кодексу, адже застосовуються як до банкрутства юридичних осіб, так і фізичних осіб, фізичних осіб - підприємців.

Тож, за змістом частини першої статті 90 КУзПБ термін "справа про банкрутство" слід тлумачити широко, як універсальне поняття, адже банкрутство боржника є одним з етапів провадження про неплатоспроможність фізичної особи, а підстави закриття провадження, які стосуються лише юридичних осіб, законодавець виділив у цій нормі відповідним уточненням щодо особи боржника або властивих лише банкрутству юридичних осіб судових процедур.

Окрім того, з урахуванням положень статей 3, 12 ГПК України, 2 КУзПБ та відсилочного припису пункту 9 частини першої статті 90 КУзПБ у справі про неплатоспроможність фізичної особи можуть бути застосовані підстави закриття провадження у справі за статтею 231 ГПК України в тих межах, що стосуються фізичної особи та особливостей банкрутства.

Щодо спеціальних підстав закриття провадження у справі, які можуть бути застосовані лише у справі про неплатоспроможність фізичної особи, то аналіз приписів Книги четвертої КУзПБ свідчить, що така процесуальна можливість передбачена на всіх стадіях судової процедури реструктуризації боргів боржника, за різних підстав та з неоднаковим ступенем імперативності відповідних норм.

Так, частиною сьомою статті 123 КУзПБ визначено, що суд приймає рішення про закриття провадження у справі за клопотанням зборів кредиторів, сторони у справі або з власної ініціативи, якщо: 1) боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та/або недостовірна інформація про майно, доходи і витрати боржника та членів його сім`ї, якщо боржник упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації не надав суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів і витрат боржника та членів його сім`ї; 2) майно членів сім`ї боржника було придбано за кошти боржника та/або зареєстровано на іншого члена сім`ї з метою ухилення боржника від погашення боргу перед кредиторами; 3) судовим рішенням, що набрало законної сили та не було скасоване, боржник був притягнутий до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю.

Конструкція вказаної норми побудована як безумовний захід відповідальності боржника за дії на шкоду кредиторам, тому не передбачає альтернативного вирішення та необхідності з`ясування мотивів боржника - фізичної особи, за встановлення відповідних фактів господарським судом.

До того ж, розширене коло ініціаторів застосування частини сьомої статті 123 КУзПБ та відсутність процесуальних обмежень щодо її реалізації на всіх стадіях справи про неплатоспроможність фізичної особи забезпечують невідворотність такого наслідку очевидно недобросовісних дій боржника.

Враховуючи призначення цієї норми та можливість застосування її судом з власної ініціативи, Верховним Судом у постанові судової палати для розгляду справи про банкрутство Касаційного господарського суду від 26.05.2022 по справі № 903/806/20 наголошено на тому, що господарський суд не може залишити поза увагою обставини, які вказують на наявність підстав для закриття провадження у справі за частиною сьомою статті 123 КУзПБ, тому з власної ініціативи, зокрема, вирішуючи питання про перехід до судової процедури погашення боргів, зобов`язаний перевірити такі обставини справи та надати їм юридичну оцінку, про що зазначити у відповідному судовому рішенні.

У судовій процедурі реструктуризації боргів КУзПБ передбачає право зборів кредиторів (кредитора у частині другій статті 128) звернутися до суду з клопотанням про визнання боржника банкрутом та введення процедури погашення боргів або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність якщо: - збори кредиторів прийняли рішення про відмову у схваленні плану реструктуризації боргів боржника (пункт 2 частини восьмої статті 123 КУзПБ); - господарський суд відмовив у затвердженні плану реструктуризації боргів боржника (частина десята статті 126 КУзПБ); - боржником порушено план реструктуризації боргів (частина друга статті 128 КУзПБ).

Системний аналіз цих норм приводить до висновку, що за наведених вище підстав (окрім частини сьомої статті 123 КУзПБ) господарський суд може вирішити питання щодо доцільності подальшого руху справи лише за клопотанням зборів кредиторів (кредитора), яким на певній стадії судової процедури реструктуризації боргів боржника надано виключне право ініціювати за власним вибором перехід до наступної судової процедури неплатоспроможності фізичної особи або закриття провадження у справі.

Слід зазначити, що визначені у пункті 2 частини восьмої статті 123, частині десятій статті 126 та частині другій статті 128 КУзПБ підстави для звернення зборів кредиторів (кредитора) із клопотанням про закриття провадження у справі можуть бути зумовлені саме неконструктивною позицією останніх при погодженні плану реструктуризації боргів, порушеннями при схваленні зборами кредиторів плану реструктуризації боргів, іншими обставинами, які не залежать від волі боржника, що має врахувати господарський суд при вирішенні питання про задоволення чи відмову у задоволенні такого клопотання зборів кредиторів (кредитора) крізь призму мети провадження у справі про неплатоспроможність фізичних осіб.

Таким чином само по собі клопотання зборів кредиторів про закриття провадження/перехід до наступної судової процедури, за відсутності передбачених спеціальним законом підстав та обставин, не може бути достатньою та безумовною підставою для задоволення господарським судом такого клопотання.

Відповідно до частини одинадцятої статті 126 КУзПБ, якщо протягом трьох місяців з дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність і введення процедури реструктуризації боргів до господарського суду не поданий погоджений боржником і схвалений кредиторами план реструктуризації боргів боржника, господарський суд має право прийняти рішення про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника відповідно до цього Кодексу або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

За змістом цієї норми: - чітко визначений строк з якого вона може бути застосована судом - після спливу трьох місяців у процедурі реструктуризації боргів боржника; - обов`язковою умовою її реалізації є неподання до господарського суду протягом визначеного строку погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника; - коло ініціаторів її застосування не конкретизовано; - господарський суд набуває право на альтернативне вирішення подальшого руху справи: ухвалити рішення про перехід до наступної судової процедури чи про закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичних осіб.

Порівняльний аналіз положень частини одинадцятої статті 126 КУзПБ з частиною сьомою статті 123 КУзПБ свідчить, що хоча ці норми частково кореспондуються між собою, проте не є тотожними за ступенем імперативності, колом ініціаторів та передумовами їх застосування.

Такі відмінності дають підстави для висновку, що неподання погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника протягом трьох місяців з дня введення процедури реструктуризації боргів може бути самостійною підставою для закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи відповідно до частини одинадцятої статті 126 КУзПБ.

Водночас, слід враховувати, що сам по собі факт недосягнення мети судової процедури реструктуризації боргів не є обов`язковою підставою для припинення реабілітації боржника у справі про відновлення платоспроможності фізичної особи, адже за змістом частини одинадцятої статті 126 КУзПБ у такому випадку закриття провадження у справі про неплатоспроможність є лише одним з варіантів вирішення господарським судом питання щодо подальшого руху такої справи, поряд з визнанням боржника банкрутом та переходом до процедури погашення його боргів.

За загальним правилом закриття провадження у справі є формою завершення судового розгляду без прийняття рішення по суті справи через виявлення після відкриття провадження таких обставин, з якими закон пов`язує неможливість її судового розгляду.

Окрім виконання плану реструктуризації боргів боржника, у інших випадках за Книгою четвертою КУзПБ закриття провадження у справі під час судової процедури реструктуризації боргів не може вважатися очікуваним процесуальним рішенням для боржника з огляду на "добровільність банкрутства" фізичної особи та основну мету цього провадження - соціальну реабілітацію добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою шляхом реструктуризації заборгованості та/або звільнення від боргів задля відновлення його платоспроможності.

Водночас очевидним є те, що неподання до господарського суду протягом трьох місяців з введення процедури реструктуризації боргів погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника може бути зумовлене як недобросовісною поведінкою боржника, так і неналежною реалізацією кредиторами власних правомочностей.

За таких обставин однією з процесуальних гарантій захисту інтересів сторін та ухвалення справедливого рішення за частиною одинадцятою статті 126 КУЗПБ є закріплена у цій нормі дискреція господарського суду - можливість обрати з двох варіантів рішення (про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність) такий, що є найбільш оптимальним у правових і фактичних умовах вирішення конкретної справи, з урахуванням принципів добросовісної поведінки боржника, неналежної реалізації кредиторами власних правомочностей та судового контролю у відносинах неплатоспроможності, а також відповідно до основної мети провадження у справі про неплатоспроможність фізичних осіб.

Щодо застосування частини одинадцятої статті 126 КУзПБ Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20 сформував висновок, за яким у випадку неподання до господарського суду протягом трьох місяців погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника, суд, через призму судового контролю, повинен за своїм внутрішнім переконанням оцінити за наявними у матеріалах справи доказами причини неподання погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів, які можуть полягати за одних обставин у діях/бездіяльності кредиторів, за інших обставин - у діях/бездіяльності боржника, при цьому враховуючи добросовісність поведінки учасників провадження у справі про неплатоспроможність.

У розвиток цієї правової позиції у постанові від 26.05.2022 по справі № 903/806/20 Верховним Судом у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду наголошено, що добросовісність боржника - фізичної особи є визначальним критерієм для оцінки обставин і підстав якими КУзПБ зумовлює вирішення судом питання щодо подальшого руху справи, зокрема закриття провадження про неплатоспроможність фізичної особи у випадках, передбачених статтями 123, 126, 128 КУзПБ. Тому, обставини, що свідчать про недобросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами справи підлягають врахуванню господарським судом як підстави для ухвалення рішення про закриття провадження у справі, замість переходу до процедури погашення боргів боржника.

Такими обставинами можуть бути, серед іншого ненадання боржником обґрунтованих пояснень стосовно обставин неплатоспроможності (руху активів, витрачання отриманих від кредиторів коштів тощо); зазначення у декларації працездатного боржника відомостей про доходи, що значно менші за відповідний середній показник у регіоні та за відповідною спеціальністю; посилання у декларації про майновий стан на ненадання інформації членом сім`ї боржника за умови, що така інформація є необхідною для з`ясування суттєвих для справи обставин, або у інший спосіб ухилення боржника від конструктивної співпраці з кредиторами, керуючим реструктуризацією чи від відкритої взаємодії з судом, економічна необґрунтованість та/або очевидна невиконуваність плану реструктуризації, яка може призвести до явного порушення прав кредиторів щодо отримання боргу в розумні строки.

Суд акцентує, що за приписами КУзПБ судова процедура реструктуризації боргів боржника має строковий характер та вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи.

В ухвалі про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника господарський суд зазначає, зокрема, строк підготовки та подання до господарського суду плану реструктуризації боргів боржника, який не може перевищувати трьох місяців з дня проведення підготовчого засідання суду (пункт 8 частини п`ятої статті 119 КУзПБ).

Попереднє засідання суду проводиться не пізніше 60 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність (частина друга статті 122 КУзПБ).

Згідно з частиною четвертою статті 122 КУзПБ в ухвалі за результатами попереднього засідання суду, зокрема, зазначаються: 1) обов`язок керуючого реструктуризацією провести збори кредиторів, які мають відбутися не пізніше 14 днів з дня постановлення такої ухвали; 2) дата засідання господарського суду, яке має відбутися не пізніше 60 днів з дня постановлення такої ухвали, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі.

Отже, на відміну від статті 44 КУзПБ, у справі про неплатоспроможність фізичної особи КУзПБ не встановлює граничного строку здійснення судової процедури реструктуризації боргів боржника, проте у наведених вище приписах визначає максимальні строки щодо кожної стадії цієї судової процедури, крім виконання плану реструктуризації боргів, що має індивідуальні особливості для кожного боржника.

Зазначене у сукупності дає підстави для висновку, що строк судової процедури реструктуризації боргів боржника від дня її введення та до затвердження судом погодженого кредиторами плану реструктуризації боргів або прийняття рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження, зокрема у разі неподання чи незатвердження такого плану, не повинен перевищувати 120 днів.

Таке тлумачення кореспондується з приписами частини першої статті 130 КУзПБ про перехід до процедури погашення боргів боржника у разі, якщо протягом 120 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зборами кредиторів не схвалено плану реструктуризації боргів боржника, що розуміється як додатковий стимул для дієвої реалізації кредиторами своїх правомочностей та засіб захисту інтересів добросовісного боржника від зволікання кредиторів.

Відповідно до частини одинадцятої статті 126 КУзПБ якщо протягом трьох місяців з дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність і введення процедури реструктуризації боргів боржника до господарського суду не поданий погоджений боржником і схвалений кредиторами план реструктуризації боргів боржника, господарський суд має право прийняти рішення про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника відповідно до цього Кодексу або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Логічне та філологічне тлумачення цієї норми у взаємозв`язку з пунктом 2 частини четвертої статті 122 КУзПБ приводить до висновку, що за їх приписами на господарський суд покладено обов`язок розглянути та вирішити питання щодо подальшого руху справи після спливу тримісячного строку з дня введення процедури реструктуризації боргів боржника, зокрема у разі неподання на затвердження плану реструктуризації боргів боржника, а словосполучення "має право прийняти рішення" вказує на дискрецію господарського суду при вирішенні цього питання в межах диспозиції частини одинадцятої статті 126 КУзПБ.

Отже, до встановленого строку визнання боржника банкрутом за частиною першою статті 130 КУзПБ господарський суд у судовому засіданні, призначеному згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 122 КУзПБ зобов`язаний з`ясувати причини неподання на затвердження плану реструктуризації боргів і позиції сторін та за результатами ухвалити рішення про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника, або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність в порядку частини одинадцятої статті 126 КУзПБ.

Таким чином, хоча КУзПБ докладно не регламентує закінчення процедури реструктуризації боргів боржника, проте за приписами пункту 8 частини п`ятої статті 119, частини одинадцятої статті 126 цього Кодексу визначено строк, три місяці з дня введення процедури реструктуризації боргів, протягом якого, але не пізніше строків установлених законом і судом, сторони мають здійснити свої права та обов`язки задля узгодження плану реструктуризації боргів боржника, у разі якщо господарський суд раніше не дійде висновку про наявність підстав для переходу до наступної судової процедури або закриття провадження у справі, зокрема відповідно до частини сьомої, пункту 2 частини восьмої статті 123 КУзПБ.

До спливу цього строку керуючий реструктуризацією зобов`язаний виконати в повному обсязі покладені на нього завдання, зокрема щодо перевірки майнового стану боржника та забезпечення розгляду зборами кредиторів плану реструктуризації боргів, а господарський суд повинен забезпечити дотримання процесуальних строків та гарантій реалізації прав і захисту інтересів сторін у судовій процедурі реструктуризації боргів боржника.

Суд наголошує на такому визначенні спеціальним законом строків у судовій процедурі реструктуризації боргів, адже презюмується, що добросовісний боржник, ініціюючи стосовно себе справу про неплатоспроможність, здатен без зволікань надати вичерпну інформацію щодо свого майнового стану та можливостей погасити борги, а динамічність цієї процедури попереджує ризик додаткових витрат боржника через вичерпання авансування винагороди арбітражного керуючого та відповідає принципу процесуальної економії господарського судочинства.

За змістом частини першої статті 130 КУзПБ господарський суд ухвалює постанову про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника у двох випадках, якщо: - протягом 120 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зборами кредиторів не прийнято рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника; - зборами кредиторів прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів боржника.

Ця норма хоча і регламентує початок судової процедури погашення боргів боржника, проте не визначає всіх випадків її введення та усієї сукупності підстав, що належить з`ясувати суду для переходу до наступної судової процедури у справі.

За змістом абзацу другого частини другої статті 6, частини перша статті 130 КУзПБ процедура погашення боргів боржника вводиться у справі про неплатоспроможність фізичної особи одночасно з визнанням банкрутом боржника, тобто у разі встановлення ознак неплатоспроможності боржника.

Таким чином, визнаючи боржника - фізичну особу банкрутом, господарський суд має встановити його неоплатність, тобто недостатність майна для задоволення вимог кредиторів, шляхом з`ясування та зіставлення активів і пасивів боржника.

Тому неплатоспроможність боржника є обов`язковою підставою для визнання боржника банкрутом та переходу до судової процедури погашення боргів, зокрема в порядку частини першої статті 130 КУзПБ, а відсутність ознак неплатоспроможності боржника матиме наслідком закриття провадження у справі на підставі пункту 8 частини першої статті 90 КУзПБ.

Отже, приписи частини першої статті 130 КУзПБ не повинні застосовуватися суто формально та зводитися до підрахунку строків чи встановлення відсутності/наявності рішення зборів кредиторів про схвалення плану реструктуризації боргів боржника без встановлення господарським судом обставин справи, перевірки дотримання процесуальних гарантій реалізації прав і захисту інтересів сторін, а також з`ясування підстав для закриття провадження у справі, зокрема за частиною сьомою статті 123, частиною одинадцятою статті 126 КУзПБ.

Враховуючи, що у частині одинадцятій статті 126 КУЗПБ конкретизовано лише момент з якого вона підлягає застосуванню господарським судом, реалізація цієї норми можлива після спливу трьох місяців з дня введення процедури реструктуризації боргів боржника та до звершення цієї судової процедури, зокрема безпосередньо перед вирішенням господарським судом питання про визнання боржника банкрутом та перехід до судової процедури погашення боргів в порядку частини першої статті 130 КУзПБ.

Враховуючи наведене, приписи частини одинадцятої статті 126 та частини першої статті 130 КУзПБ у їх системному зв`язку є послідовністю процесуальних засобів, де дискреція господарського суду у вирішенні питання про перехід до наступної судової процедури чи закриття провадження у справі за частиною одинадцятою статті 126 КУзПБ є основним процесуальним інструментом, що застосовується крізь призму судового контролю та відповідно до мети провадження про неплатоспроможність фізичної особи, а частина перша статті 130 КУзПБ формалізує початок судової процедури погашення боргів боржника та є спеціальною процесуальною гарантією для добросовісного боржника у разі зволікання зборів кредиторів із прийняттям рішення щодо плану реструктуризації його боргів.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляд справи про банкрутство Касаційного господарського суду від 26.05.2022 у справі № 903/806/20.

Щодо наявності підстав для закриття провадження у справі як за клопотанням кредитора АТ «Банк Кредит Дніпро», так і за ініціативою суду в порядку ч. 11 ст. 126 Кодексу України з процедур банкрутства, суд зазначає наступне.

Частиною 7 статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що суд приймає рішення про закриття провадження у справі за клопотанням зборів кредиторів, сторони у справі або з власної ініціативи, якщо: 1) боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та/або недостовірна інформація про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, якщо боржник упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації не надав суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї; 2) майно членів сім`ї боржника було придбано за кошти боржника та/або зареєстровано на іншого члена сім`ї з метою ухилення боржника від погашення боргу перед кредиторами; 3) судовим рішенням, що набрало законної сили та не було скасоване, боржник був притягнутий до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю. Господарський суд протягом одного року з дня закриття провадження у справі про неплатоспроможність з підстав, визначених цією частиною, не може відкрити провадження у новій справі про неплатоспроможність щодо того самого боржника.

По-перше, судом відхиляються доводи кредитора щодо неповноти наданої боржником інформації у деклараціях про майновий стан.

Так, боржником у декларації про майновий стан за 2020 рік зазначено про отримання доходу від відчуження нерухомого майна в сумі 1 456 500,00 грн., джерело доходу - ОСОБА_2 .

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_1 21.08.2020 було відчужено нерухоме майно (квартиру) на підставі договору-купівлі продажу квартири, серія та номер: 2228, видавник: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу. Новим власником квартири зазначено ОСОБА_3 .

Таким чином, на переконання суду, зазначення боржником у декларації про майновий стан джерелом доходу від відчуження нерухомого майна приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сташкова А.Г. замість нового власника ОСОБА_3 є технічною опискою, яка не може свідчити про недобросовісність дій ОСОБА_1 .

Крім того, боржником у додаткових поясненнях зазначено на що витрачалися кошти, отримані від продажу квартири (лікування дружини, погашення грошових зобов`язань перед кредиторами, які виникли у 2019 - 2020 роках). Зазначені відомості підтверджується банківськими виписками по рахунках боржника, долученими кредиторами до заяв із грошовими вимогами до ОСОБА_1 , з яких слідує, що боржник періодично здійснював платежі за укладеними із кредиторами договорами (виписка по рахунку боржника у АТ «Перший український міжнародний банк»). Також, судом враховано, що боржник проживає із матір`ю ОСОБА_6 1931 року народження, про що зазначено ОСОБА_1 у заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, та підтверджується долученими до заяви документами.

Також, суд звертає увагу учасників справи на те, що керуючим реструктуризацією за результатами перевірки декларацій ОСОБА_1 про майновий стан не було встановлено фактів надання неповної/недостовірної інформації, а тому у боржника не виникло обов`язку у розумінні ч. 7 ст. 123 Кодексу України з процедур банкрутства подавати будь-які виправлення до них.

По-друге, судом відхиляються доводи Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» щодо безпідставності зазначення боржником у поданому плані реструктуризації про відсутність у нього автомобіля NISSAN ALMERA 2006 року випуску, оскільки боржником зазначено у плані реструктуризації боргів від 05.10.2023 в пункті 3 (майновий стан боржника (за результатами інвентаризації) в частині рухомого майна: два автомобіля NISSAN ALMERA, 2006 року випуску та CHERY KIMO, 2011 року випуску (другий автомобіль знаходиться в розшуку та фактично не перебуває в моєму користуванні відповідно до Постанови про розшук правоохоронними органами від 18.06.2018 року). В частині нерухомого майна - зазначено про його відсутність.

Щодо доводів кредитора стосовно питання належності як доказу декларацій про майновий стан у справі про неплатоспроможність за 2020, 2021 та 2022 роки, які не містять особистого підпису боржника, суд зазначає таке.

Заява ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність із доданими до неї документами була подана через «Електронний суд» 11.04.2023.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 6 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у господарських судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система.

Згідно з пунктом 24 Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 № 1845/0/15-21 (надалі - Положення) підсистема «Електронний суд» (Електронний суд) - підсистема ЄСІТС, що забезпечує можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, між користувачем цієї підсистеми та Вищою радою правосуддя, а також отримувати інформацію про стан і результати розгляду таких документів чи інші документи.

Відповідно до пункту 26 Положення електронні документи створюються із застосуванням вбудованого текстового редактора шляхом заповнення форм документів, передбачених Інструкцією користувача Електронного суду, підписуються кваліфікованим електронним підписом (підписами) його підписувача (підписувачів) та надсилаються засобами відповідної підсистеми ЄСІТС.

Таким чином, додані до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 документи, які надійшли до суду через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», є належним доказами викладених у поданій заяві обставин.

По-третє, судом відхиляються доводи кредитора стосовно фіктивності запропонованого боржником плану реструктуризації боргів з огляду на наступне.

Перевіривши погоджений 05.10.2023 ОСОБА_1 план реструктуризації боргів, судом встановлено, що його положення відповідають вимогам статті 124 Кодексу України з процедур банкрутства.

Так, вказана норма Кодексу визначає не обов`язок, а право боржника запропонувати у поданому плані реалізацію частини майна у процедурі реструктуризації боргів.

Крім того, Кодексом України з процедур банкрутства не визначено як саме співвідносяться суми коштів які залишаються боржнику на задоволення побутових потреб, та які спрямовуються на погашення кредиторської заборгованості. Розмір та строк погашення кредиторської заборгованості, процент боргу, який підлягає прощенню, визначаються внаслідок конструктивної взаємодії боржника та кредиторів шляхом проведення зборів кредиторів, на яких такі питання вирішуються.

Матеріалами справи підтверджується, що боржником на наступний день після постановлення судом 04.10.2023 ухвали попереднього засідання погоджено умови плану реструктуризації заборгованості, який був надісланий керуючим реструктуризацією разом з проектом зборів кредиторів 21.10.2023 на адреси кредиторів. Згідно з повідомленням керуючого реструктуризацією станом на 07.11.2023 зборами кредиторів не прийнято рішення з питань порядку денного (схвалення плану реструктуризації боргів боржника ОСОБА_1 або звернення до господарського суду про перехід до процедури погашення боргів ОСОБА_1 ).

Лише через два місяці (у кінці грудня 2023) кредиторами були надані відповіді з питань порядку денного, з урахуванням чого керуючим реструктуризацією складено Протокол № 1 зборів кредиторів ОСОБА_1 від 02.01.2024, згідно з яким кредиторами було відмовлено у схваленні погодженого боржником плану реструктуризації, відмовлено у переході до процедури погашення боргів боржника та, згідно з відповідями кредиторів, прийнято рішення звернутися до суду із клопотанням про закриття провадження у справі.

На переконання суду, у кредиторів було достатньо часу (з моменту першого повідомлення кредиторів керуючим реструктуризацією 21.10.2023) у разі незгоди з запропонованими боржником умовами реструктуризації боргів надати можливість ОСОБА_1 доопрацювати/змінити умови такого плану, письмово зазначивши про це у своїх відповідях керуючому реструктуризацією з питань порядку денного зборів. Крім того, у разі виникнення питань у кредиторів щодо достовірності відомостей, викладених у деклараціях про майновий стан боржника, кредитори за результатами розгляду відповідного звіту арбітражного керуючого могли зобов`язати керуючого реструктуризацією провести їх додаткову перевірку шляхом звернення із запитами до відповідних державних органів/установ/організацій, тощо.

Суд зазначає, що прийняте кредиторами рішення про звернення до суду із клопотанням про закриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 одразу ж після відмови у схваленні погодженого боржником плану реструктуризації свідчить про небажання саме кредиторів знайти компроміс в частині умов та строку погашення кредиторської заборгованості боржника. При цьому, у даному випадку незгода кредиторів із умовами запропонованого боржником плану реструктуризації не може бути підставою для закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Згідно із пунктом 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно статті 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на відсутність визначених Кодексом України з процедур банкрутства підстав для закриття провадження у справі про неплатоспроможність № 910/5585/23, а також недоведеність недобросовісної поведінки боржника у даній справі, суд відмовляє Акціонерному товариству «Банк Кредит Дніпро» у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення представників учасників провадження у справі, враховуючи, що з моменту відкриття провадження у справі ухвалою суду від 04.10.2023 пройшло більше 4 місяців, а також відсутність у матеріалах справи схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника, з огляду на добросовісність поведінки боржника протягом провадження у справі про неплатоспроможність, встановивши, що у даній справі відсутні визначені Кодексом України з процедур банкрутства підстави для закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи у тому числі за результатами розгляду клопотання АТ «Банк Кредит Дніпро», суд в рамках здійснення судового контролю з урахуванням приписів ч. 1 ст. 130 Кодексу України з процедур банкрутства приходить до обґрунтованого висновку про визнання ОСОБА_1 банкрутом та введення процедури погашення боргів боржника.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять запропонованої зборами кредиторів кандидатури арбітражного керуючого для призначення керуючим реалізацією майна боржника, однак у поданому клопотанні № 02-01/523 від 17.11.2023 арбітражним керуючим Біленком Р.І. висловлено згоду на призначення керуючим реалізацією майна ОСОБА_1 .

Частиною 3 ст. 28 Кодексу України з процедур банкрута встановлено, що розпорядником майна, керуючим реструктуризацією, керуючим санацією, ліквідатором, керуючим реалізацією не можуть бути призначені арбітражні керуючі:

1) які є заінтересованими особами у цій справі;

2) які здійснювали раніше управління цим боржником - юридичною особою, крім випадків, коли з дня відсторонення від управління зазначеним боржником минуло не менше трьох років;

3) яким відмовлено в допуску до державної таємниці, якщо такий допуск є необхідним для виконання обов`язків, визначених цим Кодексом;

4) які мають реальний чи потенційний конфлікт інтересів;

5) виключено;

6) які є близькими особами боржника - фізичної особи.

Враховуючи, що кандидатура арбітражного керуючого Біленка Р.І. відповідає встановленим Кодексом України з процедур банкрутства вимогам, матеріали справи не містять інших заяв арбітражних керуючих про участь у справі, суд дійшов висновку про можливість призначення керуючим реалізацією майна боржника у справі № 910/5585/23 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 арбітражного керуючого Біленка Романа Івановича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого від 07.03.2013 № 461) із відповідними правовими наслідками.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 113, 114, 123, 130 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст.12, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити Акціонерному товариству «Банк Кредит Дніпро» у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі.

2. Припинити процедуру реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

3. Припинити повноваження керуючого реструктуризацією боргів фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) арбітражного керуючого Біленка Романа Івановича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого від 07.03.2013 № 461).

4. Визнати банкрутом фізичну особу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

5. Ввести процедуру погашення боргів фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

6. Призначити керуючим реалізацією майна боржника фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) арбітражного керуючого Біленка Романа Івановича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого від 07.03.2013 № 461).

7. Оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України повідомлення про визнання фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) банкрутом і введення процедури погашення боргів у встановленому законодавством порядку.

8. Встановити строк до 28.03.2024 (включно) керуючому реалізацією майна банкрута для проведення інвентаризації майна боржника та визначення його вартості у відповідності до положень Кодексу України з процедур банкрутства.

9. Зобов`язати керуючого реалізацією: 1) здійснити процедуру погашення боргів боржника в порядку, встановленому Кодексом України з процедур банкрутства; 2) надати суду документально підтверджений звіт про виконану роботу з інформацією про фінансове становище і майно боржника при проведенні процедури погашення боргів боржника станом на день подання звіту.

10. Копію постанови направити боржнику, керуючому реструктуризацією, контролюючому органу, визначеному Податковим кодексом України, органам, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння податків і зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, місцевому суду загальної юрисдикції та органу державної виконавчої служби, державному органу з питань банкрутства.

Постанова набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено Кодексом України з процедур банкрутства та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 11.03.2024

Суддя Д.В. Мандичев