ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"11" березня 2024 р. Справа № 911/18/24

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., розглянувши клопотання фізичної особи-підприємця Зузи Андрія Васильовича за вх. номером 3225/24 від 07.03.2024 про поновлення строку для подання відповіді на відзив у справі

за позовом фізичної особи-підприємця Зузи Андрія Васильовича

до ОСОБА_1

про стягнення 46647,41 грн

без повідомлення (виклику) сторін,

встановив:

Фізична особа-підприємець Зуза Андрій Васильович (далі позивач, ФОП Зуза А.В.) звернувся до Господарського суду Київської області із позовною заявою від 30.12.2023 до фізичної особи-підприємця Щедловської Марини Юріївни (далі відповідачка, Щедловська М.Ю.) про стягнення 46647,41 грн, з яких: 35000,00 грн вартість неповернутого майна, 8726,03 грн пені, 1779,33 грн інфляційних втрат та 1142,05 грн 3% річних.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи).

Через канцелярію суду 19.02.2024 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

На адресу суду 07.03.2024 (вх. номер 3225/24) від позивача надійшла відповідь на відзив, у прохальній частині якої позивач просить суд поновити строк та прийняти відповідь на відзив.

Розглянувши подане клопотання про поновлення строку, суд зазначає наступне.

Стаття 118 ГПК України визначає, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Як зазначено вище, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження та у строк, який не може бути більший шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Особливості подання заяв по суті справи у спрощеному позовному провадженні імперативно закріплені нормою статті 251 ГПК України.

Так, відповідно до частини 2 статті 251 ГПК України позивач має право подати відповідь на відзив, а відповідач заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 29.01.2024 відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву п`ятнадцять днів з дня вручення зазначеної ухвали. Позивачу встановлено строк для подання відповіді на відзив п`ять днів з дня отримання відзиву.

Як вбачається з поданого відзиву, який надійшов до суду 19.02.2024 року (вх. номер 2276/24), його копія направлена позивачеві засобами поштового зв`язку 15.02.2024 за номером відправлення 713 та отримана позивачем 21.02.2024, про що свідчить трекінг перевірки статусу відстеження з сайту АТ «Укрпошта».

Таким чином, строк для подання відповіді на відзив у цій справі сплинув 26.02.2024.

Позивач подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву 07.03.2024, про що свідчить відбиток штампу Господарського суду Київської області за вхідним номером 3225/24. Отже позивач подав відповідь на відзив із пропуском встановленого строку.

Відповідно до частини першої статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Слід зазначити, що вирішення питання щодо поновлення строку, відповідно до частини першої статті 119 ГПК України, перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який за заявою сторони чи зі своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Частиною четвертою статті 119 ГПК України передбачено, що одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Вирішуючи питання про поновлення або продовження процесуальних строків, суд має враховувати зміст заяви (клопотання) учасника та вчинених ним дій, уникаючи як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2018 у справі № 904/5995/16.

Відповідно до частини четвертої статті 11 ГПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи Серявін та інші проти України, Пронін проти України, Кузнєцов та інші проти Російської Федерації одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вищевикладене, а також з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду спору, суд вважає за можливе задовольнити клопотання позивача та поновити строк на подачу відповіді на відзив на позовну заяву.

Керуючись статтями 119, 234, 251 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Клопотання ФОП Зузи Андрія Васильовича задовольнити.

2. Поновити ФОП Зузі Андрію Васильовичу пропущений строк для подання відповіді на відзив на позовну заяву.

Інформацію по справі, що розглядається, сторони можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (http://court.gov.ua/fair/).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя О.В. Щоткін