РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2024Справа № 910/15224/23

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Олексюк О.В. розглянувши у порядку загального позовного провадження господарську справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдор Забудова»

до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Гненного Дмитра Анатолійовича

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрбуд Забудова»

про зняття арешту з транспортного засобу

за участю представників:

від позивача: Хімін І.С.

від відповідача: Гненний А.Д.

від третьої особи: Ключкей М.М.

В С Т А Н О В И В:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрдор Забудова" (далі - ТОВ "Укрдор Забудова", позивач) до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Гненного Дмитра Анатолійовича (далі - приватний виконавець, відповідач) про зняття арешту з транспортного засобу.

У обґрунтування своїх вимог ТОВ "Укрдор Забудова" зазначило, що з 21.08.2023, відповідно до договору купівлі-продажу від 21.08.2023 та акту приймання передачі транспортного засобу від 21.08.2023, позивач набув право власності на транспортний засіб - Toyota Corolla, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Проте постановою приватного виконавця від 22.08.2023 на вказаний автомобіль був накладений арешт, як на майно боржника у ВП НОМЕР_5, хоча позивач таким не є. Оскільки позивач позбавлений можливості здійснити за собою державну реєстрацію транспортного засобу та обмежений у праві володіння, користування і розпорядження цим майном, останній звернувся до суду з даним позовом про зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Гненного Д.А зняти арешт з автомобіля Toyota Corolla, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 20.10.2024 вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, сторонам надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, у визначений законом строк, надав суду відзив, в якому проти заявлених вимог заперечив, вважав їх безпідставними, посилаючись на те, що позов ТОВ "Укрдор Забудова" заявлений до неналежного відповідача, адже приватний виконавець не є особою, в інтересах якої накладено арешт на майно.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 11.01.2024 до участі у справі була залучена третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Забудова" (далі - ТОВ Укрбуд Забудова", третя особа).

По суті позову третя особа надала письмові пояснення, в яких зазначила, що приватний виконавець не наділений правом накладення арешту на транспортний засіб, майнове право на який є відмінним від права на майно (кошти), та має обмежену оборотоздатність для боржника (ТОВ «Укрбуд Забудова»), при цьому позивач не повинен нести тягар відповідальності за зобов`язаннями боржника у виконавчому провадженні. Також ТОВ Укрбуд Забудова" зазначило, що дотримання порядку набуття права власності на майно має убезпечувати власників такого майна від порушення їх прав, а своїми діями відповідач втручається у право власності позивача на вільне розпоряджання своєю власності.

Також і позивач, і третя особа просили інформувати Територіальне управління БЕБ у м. Києві про факт заволодіння приватним виконавцем Гненним Д.А. майном ТОВ "Укрдор Забудова" за ознаками діяння, визначеного частиною 1 статті 206-2 КК України, про що постановити окрему ухвалу.

Після початку розгляду справи по суті до суду надійшла позовна заява третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтокомплект ЛТД" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдор Забудова" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Забудова" про визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу від 21.08.2023 недійсним.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 26.02.2024 вказану позовну заяву третьої особи із самостійними вимогами було повернуто заявнику без розгляду з підстав, викладених у зазначеній ухвалі.

Під час розгляду справи по суті представники позивача та третьої особи позовні вимоги підтримали та обґрунтували, просили їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив, просив відмовити у його задоволенні.

Суд, розглянувши заяви учасників справи по суті спору, заслухавши їх пояснення в судовому засіданні та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Установлено, що 21.08.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрбуд Забудова» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрдор Забудова» (покупець) був укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу (далі - договір), відповідно до якого продавець передає за плату у власність покупця транспортний засіб на умовах, строки і в порядку, передбачені у тексті договору, а покупець зобов`язується прийняти у власність такий транспортний засіб та сплатити його вартість в повному обсязі. (п. 4.1.1 договору).

Транспортний засіб означає транспортний засіб, який відповідає наступним характеристикам: марка та модель: Toyota Corolla, рік випуску: 2018, колір: сірий, пробіг: 113500 км, тип приводу: передній, об`єм двигуна: 1,6 куб.л., номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 (п. 1 договору).

Згідно з п. 2.1 договору право власності продавця на транспортний засіб підтверджується свідоцтвом про реєстрацію за номером: НОМЕР_3 . Транспортний засіб належить продавцю на праві приватної власності, продавець виступає єдиним власником транспортного засобу.

Транспортний засіб передається покупцю у фактичне володіння за актом приймання-передачі, складеним у відповідності до додатку № 1 до договору, що є невід`ємною його частиною. Транспортний засіб передається у відмінному стані (п. 2.3 договору).

Відповідно до п. 3.1 договору продавець запевняє та стверджує, що в дату укладення договору транспортний засіб не перебуває в заставі рухомого майна (закладі), що підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру застави рухомого майна.

За договором продавець передає за плату у власність покупця транспортний засіб на умовах, в строки і в порядку, передбачених у тексті договору, а покупець зобов`язаний прийняти у власність такий транспортний засіб та сплатити його вартість в повному обсязі (п. 4.1.1 договору). Вартість транспортного засобу складає 350 000 грн. (п. 4.1.2 договору).

Згідно з п. 4.2.1 договору покупець набуває право власності на транспортний засіб в дату укладення договору.

Відповідно до п. 4.2.2 договору покупець підлягає реєстрації в якості нового власника транспортного засобу в одному із сервісних центрів МВС України. Факт реєстрації покупця новим власником транспортного засобу засвідчується технічним паспортом на транспортний засіб. Перереєстрацію транспортного засобу за бажанням хоча б однієї сторони може бути відтерміновано на весь період дії воєнного стану на території України. В цьому разі покупець зобов`язується провести перереєстрацію транспортного засобу впродовж 90 днів від моменту припинення або скасування воєнного стану.

Цей договір набуває юридичної сили в дату укладення та продовжує діяти до повного виконання сторонами обов`язків, взятих на себе за цим договором (п. 6.1.1 договору).

У матеріалах справи міститься видаткова накладна № 1 від 21.08.2023 та акт приймання-передачі транспортного засобу від 21.08.2023, за якими в дату їх підписання продавець передає фактично у власність, а покупець приймає у власність транспортний засіб з наступними характеристиками: марка та модель - Toyota Corolla, рік випуску - 2018, колір - сірий, пробі - 113500 км, тип приводу - передній, об`єм двигуна - 1,6 куб.л., номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_2 , сплативши вартість транспортного засобу в сумі 350 000 грн.

Разом з цим встановлено, що 22.08.2023 приватним виконавцем Гненним Д.А. в межах зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_6, яке перебуває в нього на виконанні, винесено постанову про арешт майна боржника - ТОВ «Укрбуд Забудова». Зазначеною постановою накладено арешт на все рухоме й нерухоме майно боржника у межах суми стягнення, а також постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, та на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.

01.09.2023 приватним виконавцем прийнято постанову про оголошення в розшук майна боржника, а саме: автомобіля Toyota, реєстраційний номер НОМЕР_4 , VIN/номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_2 .

Позивач зазначає, що накладення арешту на транспортний засіб відбулось незаконно, а саме - в той момент, коли автомобіль вже перебував у нього на праві власності і не знаходився у власності боржника за виконавчим провадження № НОМЕР_6 (ТОВ «Укрбуд Забудова»), внаслідок чого позивач позбавлений можливості здійснити за собою реєстрацію транспортного засобу, що в свою чергу, призводить до того, що позивач не може використовувати транспортний засіб в повному обсязі та обмежений, як власник, у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Отже у цій справі ТОВ "Укрдор Забудова" пред`явило позовні вимоги до приватного виконавця Гненного Д.А. про знаття арешту з транспортного засобу.

Відповідно до статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Тобто такий позов (про визнання права власності та зняття арешту з майна) може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

За конструкцією вказаної правової норми відповідачами у такій справі є боржник та особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Подібні висновки в частині застосування статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" щодо належних відповідачів у відповідній категорії справ є сталими та неодноразово висловлювалися Верховним Судом у постановах від 01.04.2019 у справі № 461/5308/16, від 03.07.2019 у справі № 461/7265/16-ц, від 10.06.2020 у справі № 183/59/17-ц, від 04.08.2020 у справі № 607/3748/18, від 07.12.2022 у справі № 359/3609/19, від 27.01.2023 у справі № 343/565/21, від 29.03.2023 у справі № 462/8376/20, а також постановах від 26.06.2019 у справі № 521/17712/15, від 13.11.2019 у справі № 745/691/18, від 12.08.2021 у справі № 756/14542/19, від 26.01.2022 у справі № 457/726/17, від 02.02.2022 у справі № 607/3269/21, та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.11.2019 у справі № 905/386/18.

Зокрема Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.11.2019 у справі № 905/386/18 висловила позицію щодо застосування норм права, відповідно до якого при розгляді скарг стягувача чи боржника на дії органу державної виконавчої служби, пов`язані з арештом і вилученням майна та його оцінкою, господарський суд перевіряє відповідність цих дій приписам статей 57, 58 Закону України "Про виконавче провадження". Вимоги інших осіб щодо належності саме їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, реалізується шляхом подання ними з додержанням правил юрисдикційності (стаття 20 ГПК України) позову до [1] боржника та [2] особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним з підстав, передбачених законом. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися господарським судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Отже відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. Такі справи підлягають розглядові за правилами господарського судочинства, якщо вони виникають у цивільних чи господарських правовідносинах і суб`єктний склад сторін у них відповідає вимогам статті 4 ГПК України.

Таким чином, згідно з наведеними правовими висновками, у даному випадку за поданим ТОВ "Укрдор Забудова" позовом мають відповідати ТОВ "Укрбуд Забудова" (третя особа у справі), як боржник у виконавчому провадженні № НОМЕР_6, та ТОВ «Укравтокомплект ЛТД», в інтересах якого був накладений арешт на спірний транспортний засіб, в якості належних відповідачів.

За змістом статті 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Згідно із частинами першою-третьою статті 48 ГПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених в частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Частиною четвертою статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 372/51/16-ц зроблено правовий висновок про те, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Тобто за змістом норм господарського процесуального права з урахуванням принципу диспозитивності господарського судочинства та принципу змагальності сторін на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Таким чином заявлені позивачем у цій справі вимоги не можуть бути розглянуті судом, оскільки лише за наявності належного складу відповідачів у справі суд у змозі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та вирішити питання про їх задоволення (вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.11.2022 у справі № 754/16978/21).

Незалучення усіх належних відповідачів до розгляду справи виключає можливість вирішення судом такого спору по суті заявлених вимог (аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 06.09.2023 у справі № 757/8221/19-ц).

Водночас у даній справі питання про заміну первісного відповідача належними відповідачами чи про залучення до їх до участі в якості співвідповідачів позивач (ТОВ "Укрдор Забудова") не ініціював, відтак, судом таке питання не вирішувалось в силу наведених процесуальних норм.

При цьому пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 48 ГПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 31.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 372/51/16-ц).

Так само у постановах Верховного Суду від 28.10.2020 у справі № 761/23904/19, від 20.01.2021 у справі № 203/2/19, від 21.11.2022 у справі № 754/16978/21 викладено правовий висновок про те, що визначення у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача (-ів)) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі належного відповідача є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад учасників справи.

З огляду на наведене та враховуючи, що звертаючись з цим позовом до суду, позивач не визначив належного відповідача (ів), суд вважає, що у задоволенні даного позову необхідно відмовити, оскільки незалучення усіх належних відповідачів виключає можливість вирішення судом цього спору по суті заявлених вимог.

За таких обставин, у зв`язку із пред`явленням позову до неналежного відповідача, суд не здійснює розгляд справи по суті позову, не приймає до уваги та не надає оцінку усім іншим доводам сторін, оскільки вони не мають значення для правильного вирішення спору.

За таких обставин позовні вимоги ТОВ "Укрдор Забудова" задоволенню не підлягають.

Щодо заяви позивача та третьої особи про винесення окремої ухвали, в якій вони просили проінформувати Територіальне управління БЕБ у м. Києві щодо заволодіння приватним виконавцем майном ТОВ "Укрдор Забудова" за ознаками діяння, передбаченого частиною 1 статті 206-2 КК України, суд зазначає, що оскільки при розгляді даної справи суд не встановлював наявності в діях приватного виконавця заявленого правопорушення, виходячи з того, що позовні вимоги заявлені до неналежного відповідача, то і немає підстав для задоволення вказаної заяви та винесення окремої ухвали.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за покладаються на позивача, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73 - 79, 129, 236 - 238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдор Забудова» до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Гненного Дмитра Анатолійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрбуд Забудова» про зняття арешту з транспортного засобу.

Рішення ухвалене в нарадчій кімнаті, його вступна та резолютивна частини оголошені в судовому засіданні 27 лютого 2024 року.

Повний текст рішення складений 8 березня 2024 року

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К. І.