УХВАЛА

про відмову у відстроченні виконання рішення

м. Київ

04.03.2024справа №910/10991/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Державного підприємства «Гарантований покупець» (вул. Симона Петлюри, буд. 27, м. Київ, 01032; ідентифікаційний код 43068454; далі - Підприємство) про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2024

зі справи № 910/10991/23

за позовом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (вул. Симона Петлюри, буд. 25, м. Київ, 01032; ідентифікаційний код 00100227)

до Підприємства,

про стягнення 42 504 841,91 грн,

за участю представників:

заявника - Прокопіва Н.М. (довіреність від 29.12.2023 №168-Д);

позивача - Яковченка Р.Г. (довіреність від 06.01.2023 №06/01-18),

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.01.2024 у справі №910/10991/23 позов задоволено повністю; стягнуто з Підприємства на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі - Товариство): 4 797 699,24 грн основної заборгованості; 242 321,72 грн втрат від інфляції; 209 693,66 грн 3% річних; 255 127,29 грн пені та 637 572,63 грн судового збору.

Підприємство 16.02.2024 подало суду заяву про відстрочення виконання вказаного рішення на один рік.

В обґрунтування заяви Підприємство посилається на сукупність таких обставин як: підтверджена Регулятором неможливість на даний момент здійснення розрахунку та виставлення СВБ учасниками балансуючої групи гарантованого покупця частки врегулювання вартості небалансу електричної енергії та вирішення означеної проблеми з набранням чинності положеннями Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відновлення та «зеленої» трансформації енергетичної системи України» №3220-ІХ, який набрав чинності 27.07.2023; часткова оплата відповідачем вартості електричної енергії за спірний період позивачу; наявність значної заборгованості позивача перед відповідачем; необхідність підтримання фіксованої ціни на електричну енергію для побутових споживачів на рівні, визначеному Положенням ПСО; фінансування діяльності гарантованого покупця здійснюється лише в межах кошторису затвердженого Регулятором; відсутність вини щодо несвоєчасної оплати електричної енергії та складний фінансовий стан Підприємства; залученість Підприємства до функціонування критичної сфери інфраструктури в період воєнного стану.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.02.2024 розгляд заяви Підприємства призначено на 04.03.2024; запропоновано Товариству подати суду пояснення щодо заяви Підприємства.

Позивач 04.03.2024 подав суду заперечення проти заяви Підприємства, в яких вказав, що:

- жоден законодавчий акт не забороняє відповідачу оплачувати борг перед позивачем за рахунок будь-яких наявних у відповідача коштів; жоден законодавчий акт не встановлює такої умови, за якою Підприємство могло б оплачувати Товариству вартість електроенергії для врегулювання небалансів «виключно після отримання відшкодування» від учасників балансуючої групи відповідача;

- фактично Підприємство намагається уникнути/максимально затягнути виконання судового рішення, посилаючись виключно на своє бажання отримати в майбутньому певні кошти від третіх осіб (учасників його балансуючої групи); при цьому відповідач фактично визнає, що відсутні гарантії отримання ним таких коштів протягом 1 року, і досі не встановлений будь-який законодавчий механізм їх отримання;

- водночас прострочення оплати за договором має тривалий і систематичний характер, починаючи з 2019 року; даний факт встановлено судовими рішеннями, що набрали законної сили, у справах №910/9328/21, №910/5349/22, №910/6843/23, в яких з Підприємства стягнуто заборгованість, а також пеню, 3% річних, втрати від інфляції за період починаючи з 2019 року; на сьогодні у відповідача продовжує існувати заборгованість за договором за період починаючи з 2021 року; таким чином, Підприємство не виконує зобов`язання за договором задовго до «скасування формули» 08.09.2022; отже, наведені відповідачем обставини є лише приводом для затягування виконання судового рішення;

- на сьогодні, як визнає само Підприємство, заявлені ним «перешкоди» усунуто, ще 26.01.2024 набрали чинності відповідні зміни до Закону, і прийнята відповідна постанова НКРЕКП від 24.01.2024 №178; відтак відповідач заявляє лише, що «на сьогодні врегульовуються питання щодо розрахунку» (без конкретизації), тобто про жодні реальні перешкоди для виконання рішення відповідач не повідомив;

- Підприємство бездоказово стверджує про свій «скрутний фінансовий стан», при цьому не надало ні фінансової звітності, ані довідок про залишки коштів на його рахунках, ані інших доказів таких обставин.

Представник заявника у судовому засіданні 04.03.2024 підтримав заяву та просив її задовольнити.

Представник позивача заперечив проти задоволення заяви Підприємства про відстрочення виконання рішення суду.

Згідно з частинами першою, четвертою, п`ятою і сьомою статті 331 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Пунктом 7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» передбачено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Дослідивши заяву Підприємства, суд вважає, що останнім не було доведено наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення у даній справі та, як наслідок, наявність обґрунтованих підстав для надання відстрочки його виконання, з огляду на таке.

Боржник при зверненні до суду з заявою про відстрочення виконання судового рішення не надав належних доказів, що доводять неможливість своєчасного виконання судового рішення та підтверджують наявність підстав для відстрочення його виконання.

Також суд зазначає, що скрутне фінансове становище чи невиконання контрагентами своїх зобов`язань перед боржником не є безумовними підставами для відстрочення виконання рішення суду.

Факт відсутності бюджетного фінансування, в тому числі через надходження коштів від Товариства, в будь-якому випадку не може звільняти відповідача від виконання зобов`язань щодо оплати придбаної електроенергії, оскільки такі обставини не визначені законодавством як такі, що звільняють від виконання зобов`язання, а заявником не надано доказів що у строк один рік з моменту постановлення рішення у даній справі відповідач отримає грошові кошти від Товариства.

Відтак, твердження заявника, які зводяться до ненадходження коштів від Товариства та відсутність відповідного фінансування, не є тими обставинами, з якими приписи статті 331 ГПК України пов`язують можливість надання відстрочки.

Разом із тим, згідно з частиною першою статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а статтями 525, 526 цього Кодексу і статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Більше того, відповідно до частини першої статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов`язання.

Суд зауважує, що між сторонами даного спору виникли господарські відносини, а приписи Господарського кодексу України не передбачають привілейованого становища суб`єктів господарювання, які фінансуються за рахунок бюджету, у питаннях відповідальності за порушення зобов`язань, у зв`язку з чим відповідні доводи заявника на залежність від відповідного фінансування в межах кошторису, затвердженого Регулятором, як на підставу для відстрочення виконання рішення суду, відхиляються.

Заявником також не надано жодних доказів на підтвердження погіршення фінансового стану чи призупинення діяльності Підприємства внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, що призвело до неможливості виконання рішення суду. Тим більше, судом враховано, що не тільки відповідач продовжує працювати в умовах воєнного стану, а й позивач, на господарську діяльність якого негативно впливають наслідки, пов`язані з військовою агресією Російської Федерації.

Суд зазначає, що обов`язок держави полягає у захисті прав виробників «зеленої» електроенергії, саме з метою забезпечення загальносуспільних інтересів та виконання гарантій держави щодо купівлі всієї електричної енергії, виробленої на об`єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії, і було створено Підприємство, тому воно зобов`язане добросовісно і своєчасно здійснювати розрахунок з виробниками.

Враховуючи, у даному випадку, сукупність встановлених обставин та фактів і положення статей 76 - 79, 86 ГПК України, суд вважає, що підстав для задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду немає.

Керуючись статтями 331, 234 та 235 ГПК України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Державного підприємства «Гарантований покупець» (вул. Симона Петлюри, буд. 27, м. Київ, 01032; ідентифікаційний код 43068454) про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2024 зі справи №910/10991/23.

Ухвала набрала законної сили 04.03.2024 та може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту її підписання до Північного апеляційного господарського суду.

Повний текст ухвали складено 07.03.2024.

Суддя Оксана Марченко