ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2024м. ХарківСправа № 922/5083/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Буракової А.М.

при секретарі судового засідання Чабан А.А.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Державної екологічної інспекції у Харківській області, м. Харків
до Водопровідно-каналізаційного комунального управління Люботинської міської ради, м. Люботин, Харківська область
про стягнення 632098,08 грн.
за участю представників:

позивача - Старов В.П.

відповідача - Демяненко О.О.

ВСТАНОВИВ:

Державна екологічна інспекція у Харківській області (позивач) звернулася до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Водопровідно-каналізаційного комунального управління Люботинської міської ради (відповідач), згідно якої просить суд стягнути з відповідача на користь держави на р/р UA0020645, отримувач ГУК Люботинської міської ТГ Харківської області, банк отримувач - Казначейство України (ЕАП), , МФО 899998, символ звітності 331 для зарахування по коду бюджетної кваліфікації 24062100 "Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності", в розмірі 632098,08 грн. Також, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь Державної екологічної інспекції у Харківській області, , р/р UA 0081164, Державна казначейська служба України м. Київ, МФО 820172, судовий збір в розмірі 9482,00грн.

В обґрунтування позову позивач вказує, що в ході перевірки було встановлено, що відповідачем здійснюється самовільне користування надрами (підземні води), а саме - забір води з артсвердловин (підземні джерела) здійснюється без спеціального дозволу на користування надрами. Вищевказане є невиконанням умови спеціального водокористування, встановленої у дозволі на спеціальне водокористування від 12.03.2018 року № 222/ХР/49д-18 щодо прийняття до виконання п. 6 умов, зазначених у висновку Державної служби геології та надр України від 22.02.2018 року №2968/10/10-18 та порушенням ч. 5 ст. 17 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" та ст. 19 Кодексу України про надра. Відповідачем матеріальні збитки у розмірі 632098, 08 грн., заподіяні державі внаслідок самовільного користування надрами (підземні вода), а саме - забір вода з артсвердловин (підземні джерела) без спеціального дозволу на користування надрами за період з 01.01.2020 по 31.12.2020, добровільно не відшкодовані.

Відповідач 02.01.2024 за вх.№ 48 надав відзив на позовну заяву, згідно якого просить суд у задоволені позовної заяви відмовити. При цьому у відзиві на позовну відповідач вказує, що Державною екологічною інспекцією у Харківській області при перевірці не було з`ясовано, який добовий обсяг видобування підземних вод із кожного з водозаборів та що видобування підземних вод із кожного з водозаборів здійснюється в розмірі, що не перевищує 300 кубічних метрів на добу. Оскільки видобування підземних вод із кожного з водозаборів здійснюється в розмірі, що не перевищує 300 кубічних метрів на добу, Водопровідно-каналізаційне комунальне управління Люботинської міської ради має право здійснювати видобування без спеціальних дозволів та гірничого відводу. Таким чином, відповідач зазначає, що в діях Водопровідно-каналізаційного комунального управління Люботинської міської ради відсутні порушення законодавства про надра, тому відсутні підстави для відшкодування збитків.

Позивач 17.01.2024 за вх.№ 1507 надав відповідь на відзив, в якій вказує, що отримання спеціального дозволу на користування надрами для відповідача є обов`язковим, оскільки мета водокористування - питні і санітарно-гігієнічні та виробничі потреби, передача води для потреб населення та вторинних водокористувачів.

Відповідач 22.01.2024 за вх.№ 1824/24 надав письмові заперечення на відповідь позивача на відзив, згідно яких просить суд відмовити в задоволенні позову. При цьому у письмових запереченнях на відповідь позивача на відзив відповідач зазначає, що зі звіту 2-ТП за 2020 рік Водопровідно-каналізаційного комунального управління Люботинської міської ради вбачається, що з усіх підземних джерел підприємство зібрало 483,2 тис.м3 підземної води, а позивачем не враховано, що обсяг в звіті зазначений по підприємству в цілому, а не по кожному водозабору. В 2020 році Водопровідно-каналізаційним комунальним управлінням Люботинської міської ради для видодобування підземних вод в розмірі 483,2 тис.м3 використано сім свердловин.

Ухвалою суду від 05.12.2023 позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін.

Процесуальний рух справи відображено у відповідних ухвалах суду.

У судовому засіданні 26.02.2024 представник позивача підтримав позов у повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Присутній у судовому засіданні 26.02.2024 представник відповідача проти позову заперечував та просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Державною екологічною інспекцією у Харківській області на виконання листа Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України № 25/1-21/17626-21 від 17.08.2021, на виконання доручення Прем`єр-міністра України № 39200/1/1-21 від 07.09.2021, доручення Державної екологічної інспекції України № 159 від 14.09.2021, припису Державної екологічної інспекції України № 185/03-13 від 24.12.2020, керуючись ст.ст. 4, 6, 7 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, Положенням про територіальні та міжрегіональні територіальні органи Державної інспекції, затвердженим наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля країни 07.04.2020 за № 230, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.04.2020 за № 350/34633, відповідно до наказу від 22.09.2021 за № 889/12-01 та направлення від 22.09.2021 за № 889/12-01/04-04, в термін з 23, 28 вересня 2021 року проведена позапланова перевірка дотримання вимог природоохоронного законодавства при здійсненні господарської діяльності законодавства: про оцінку впливу на довкілля, про охорону і раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів Водопровідно-каналізаційним комунальним управлінням Люботинської міської ради.

Згідно позову позивач вказує, що перевіркою було встановлено, що на балансі відповідача знаходяться 8 артезіанських свердловин. На перевірку надано дозвіл на спеціальне водокористування від 12.03.2018 року № 222/ХР/49д-18, виданий Державним агентством водних ресурсів України, терміном дії до 12.12.2022 року, в якому вказано, що мета водокористування - питні і санітарно- гігієнічні та виробничі потреби, передача води для потреб населення та вторинних водокористувачів, скид зворотних (стічних) вод до водного об`єкту. Також, дозволом встановлені умови спеціального водокористування, а саме п. 6 встановлено, - відповідно до ст. 17 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» та ст. 19 Кодексу України про надра, у разі використання підземних вод для питного водопостачання суб`єкт господарювання повинен одержати спеціальний дозвіл на користування надрами, з урахуванням особливостей передбачених ст. 23 Кодексу України про надра. Вищевказаним дозволом на спеціальне водокористування встановлений ліміт забору води з підземних джерел - 3385,161 м3/добу або 1187,235 тис. м3/рік. Також, на перевірку надано звіт про використання води 2-ТП - водгосп за 2020 рік, відповідно до якого відповідачем забрано з підземних джерел 483,2 тис.м3 підземної води, відповідно 1,324 тис.м3 на добу. Спеціальний дозвіл на користування надрами (підземні джерела) відповідачем не отриманий. В ході перевірки встановлено, що відповідачем здійснюється самовільне користування надрами (підземні води), а саме - забір води з артсвердловин (підземні джерела) здійснюється без спеціального дозволу на користування надрами.

За результатами перевірки господарської діяльності відповідача, Державною екологічною інспекцією у Харківській області складено акт за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог природоохоронного законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів № 889/12-01/04-04 від 28.09.2021.

Даний акт начальником Водопровідно-каналізаційного комунального управління Люботинської міської ради було підписано та отримано з зауваженнями.

04.10.2021 Державною екологічною інспекцією у Харківській області було складено припис № 54/04-04 щодо усунення виявлених порушень природоохоронного законодавства. Даний припис було отримано начальником Водопровідно-каналізаційного комунального управління Люботинської міської ради та ним було зазначено у приписі, що він з ним не згоден.

24.07.2023 позивачем на адресу відповідача було направлено претензію № 59 (вих. № 3363-04-04 від 19.07.2023) із пропозицією добровільного відшкодування матеріальних збитків заподіяних державі внаслідок самовільного користування надрами (підземні вода), а саме - забір води з артсвердловин (підземні джерела) без спеціального дозволу на користування надрами за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 року, що є порушенням ст. 19 Кодексу України про надра, чим заподіяно державі матеріальний збиток у розмірі 632098,08 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Згідно з приписами ч. 4 ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі (ч.1 ст. 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища").

Відповідно до ч.1 ст. 23 Кодексу України "Про надра", землевласники і землекористувачі в межах наданих їм земельних ділянок мають право без спеціальних дозволів та гірничого відводу видобувати корисні копалини місцевого значення і торф загальною глибиною розробки до двох метрів, а також підземні води (крім мінеральних) для всіх потреб, крім виробництва фасованої питної води, за умови, що обсяг видобування підземних вод із кожного з водозаборів не перевищує 300 метрів кубічних на добу.

Згідно ст. 1 Водного кодексу України: водозабір - споруда або пристрій для забору води з водного об`єкта; ліміт забору води - граничний обсяг забору води з водних об`єктів, який встановлюється в дозволі на спеціальне водокористування.

Таким чином, враховуючи положення ст. 1 Водного кодексу України, кожна із артезіанських свердловин, з яких відповідач здійснює видобування води, є спорудою для забору води з підземного водного об`єкта, відповідно є водозабором.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 49 Водного кодексу України, спеціальне водокористування є платним та здійснюється на підставі дозволу на спеціальне водокористування.

Дозвіл на спеціальне водокористування видається територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно дозволу на спеціальне водокористування № 222/ХР/49-д-18 від 12.03.2018, наданого Водопровідно-каналізаційному управлінню Люботинської міської ради Державним агентством водних ресурсів України, з терміном дії з 12.03.2018 до 12.12.2022 щодо 8 свердловин ліміт забору води було встановлено на термін дії дозволу на спеціальне водокористування: з підземних джерел (окремо для кожного річкового басейну): 3385,161 м3/добу; 1187,235 тис.м3/рік.

У п. 6 "Умови спеціального водокористування" дозволу № 222/ХР/49-д-18 від 12.03.2018 зазначалося, що відповідно до статті 17 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання та статті 10 Кодексу України про надра, у разі використання підземних вод для питного водопостачання суб`єкт господарювання повинен одержати спеціальний дозвіл на користування надрами з урахуванням особливостей, передбачених статтею 23 Кодексу України про надра.

В позовній заяві позивач зазначає, що за добу Водопровідно-каналізаційним комунальним управлінням Люботинської міської ради було зібрано з підземних джерел 1,324 тис.м3 підземної води на добу.

Як вбачається зі звіту 2-ТП за 2020 рік Водопровідно-каналізаційного комунального управління Люботинської міської ради з усіх водозаборів зібрано з підземних джерел 483,2 тис.м3 підземної води. Обсяг в звіті зазначений по підприємству за всі водозабори, а не по кожному водозабору.

З довідки Водопровідно-каналізаційного комунального управління Люботинської міської ради № 16 від 19.01.2024 про кількість добутої води за 12 місяців 2020 року вбачається, що загальна кількість добутої відповідачем води за рік з сьомі свердловин складала 483,20 тис.м3.

Докази того, що відповідачем було допущено перевищення обсягу видобування підземних вод по кожній із свердловин понад 300 куб.м. на добу в матеріалах справи відсутні.

Згідно частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписом ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, господарський суд приходить до висновку, що відповідачем не було допущено перевищення обсягу видобування підземних вод по жодній із свердловин понад 300 куб.м. на добу, а відтак, відповідачу не потрібно спеціального дозволу на користування надрами (підземними водами). Крім того, відповідачем також не було допущено перевищення лімітів забору води згідно наявного на той час дозволу на спецводокористування.

За таких обставин, підстави для нарахування і стягнення 632098,08 грн. за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, відсутні, а тому позовні вимоги у справі є недоведеними та необґрунтованими.

Підсумовуючи викладене, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

При цьому суд зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. У справі "Руїз Торіха проти Іспанії" ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по оплаті судового збору залишаються за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76-80, 86, 91, 123, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

УЧАСНИКИ СПРАВИ:

Позивач: Державна екологічна інспекція у Харківській області (61166, м. Харків, вул. Бакуліна, 6, ).

Відповідач: Водопровідно-каналізаційне комунальне управління Люботинської міської ради (62433, Харківська область, м. Люботин, вул. Ушакова, буд. 3А, ).

Повне рішення складено "07" березня 2024 р.

Суддя А.М. Буракова

справа № 922/5083/23