ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2024 р.м. ХарківСправа № 922/4900/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Комунальне підприємство "Жилкомсервіс"
до Фізична особа-підприємець Коваленко Алла Пантелеймонівна
про стягнення коштів, розірвання договору, зобов`язання вчинити певні дії
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (Позивач) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з фізичної особи-підприємця Коваленко Алли Пантелеймонівни (Відповідач) 137 610,07 грн. заборгованості та пені у сумі 50 674,38 грн. за договором оренди №3093 від 04.01.2017 року, а також про розірвання договору оренди №3093 від 04.01.2017 року та зобов`язання відповідача звільнити та повернути Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради нежитлові приміщення першого поверху №25-:-30, 25а, 26а, 27а, загальною площею 137,9 кв.м. в житловому будинку за адресою: м. Харків, вул. Велика Панасівська, 226, літ. "А-9" протягом трьох робочих днів з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 20.11.2023 здійснено автоматичний розподіл зазначеної заяви між суддями, присвоєно їй єдиний унікальний номер судової справи 922/4900/23 та визначено її до розгляду судді Прохорову С.А.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.11.2023 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини п`ятої статті 12 ГПК України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

Також судом було витребувано у Міністерства соціальної політики України (вул. Еспланадна, 8/10, м. Київ, 01601) відомості щодо перебування на обліку (реєстрації) в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб та місце реєстрації на підконтрольній Україні території щодо Коваленко Алли Пантелеймонівни ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про місце народження відсутні; документ, що посвідчує особу паспорт НОМЕР_1 , виданий 11.09.2002 року; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ; остання відома адреса проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 ).

Позивачем подано до суду заяву (вх. №2898 від 01.02.2024) про зменшення позовних вимог, в якій він зазначає, що На 21 сесії Харківської міської ради 8 скликання було ухвалене Рішення від 01грудня 2023 року № 496/23 "Про деякі питання нарахування та сплати орендної плати за користування майном комунальної власності Харківської міської територіальної громади під час дії воєнного стану", згідно п. 1 якого вирішено за період з 24.02.2022 по 30.09.2022 включно за договорами оренди комунального майна, укладеними до 24.02.2022, звільнити від орендної плати орендарів, які використовують нерухоме та інше окреме індивідуально визначене майно, цілісні майнові комплекси, що належать до комунальної власності Харківської міської територіальної громади.

Відповідно до п.п. 3.3-3.4. договору оренди № 3093 від 04 січня 2017 року (надалі -Договір), нарахування орендної плати починається з дати підписання акта приймання-передачі, а припиняється з дати підписання акта приймання-передачі Майна або з моменту розірвання Договору відповідно до п. 10.6. Об`єкт оренди, визначений Договором, був переданий Орендодавцем Орендареві від 04 січня 2017 року за актом приймання-передачі відповідно.

На підставі п. 4 вищевказаного рішення, Позивачем враховано період звільнення від орендної плати Відповідача з 24.02.2022 по 30.09.2022 і здійснено перерахунок заборгованості та пені за Договором, відповідно до якого позивач зменшив розмір позовних вимог та просить суд:

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Коваленко Алли Пантелеймонівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н Конституції, буд. 16, ) 143 571,78 грн (сто сорок три тисячі п`ятсот сімдесят одну гривню 78 коп.), а саме, заборгованості у сумі 113 518,16 грн (сто тринадцять тисяч п`ятсот вісімнадцять гривень 16 коп.) та пені у сумі 30 053,62 грн (тридцять тисяч п`ятдесят три гривні 62 коп.) за Договором оренди № 3093 від 04 січня 2017 року.

Вимоги про розірвання договору та звільнення приміщень залишені без змін.

Ухвалою суду від 01.02.2024 задоволено клопотання Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про поновлення строку на подання заяви про зменшення позовних вимог. Поновлено Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про поновлення строку на подання заяви про зменшення позовних вимог. Прийнято заяву Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про зменшення позовних вимог вх. №2898 від 01.02.2024 та продовжено розгляд справи №922/4900/23 з урахуванням цих зменшень.

12.02.2024 до суду надійшли пояснення Коваленко А.П. по справі (вх. №3975) в яких відповідач заперечує проти позовних вимог.

В обґрунтування своїх заперечень, відповідач вказує, що позивачем не наведений в позовній заяві період стягнення сум заборгованості та пені, не погоджується з розміром заборгованості, заявленої до стягнення, вказує, що до вимог про стягнення пені мають бути застосовані норми ст. 258 Цивільного кодексу України та ст. 232 Господарського кодексу України, вказує, що вона не використовувала приміщення у зв`язку з його обстрілами.

Також, в своїх запереченнях, відповідач зазначає, що нею 27.10.2023 було направлено лист на адресу позивача про розірвання спірного договору, а тому додаткового розірвання договір не потребує.

16.02.2024 відповідачем подано клопотання (вх. № 5232) в якому відповідач, просить долучити до матеріалів справи листи КП "Жилкомсервіс", ТОВ "Житлобуд-2" та ГУ ДСНС Украйни у Харківській області в якості доказів ведення капітального ремонту будівлі, в якій знаходяться спірні приміщення та в підтвердження того, що відповідач не користувалася зазначеними приміщеннями.

Згідно вимог статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Основними засадами (принципами) господарського судочинства зокрема є: 1) верховенство права, 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, 4) змагальність сторін, 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення.

Згідно ч. 5 ст. 13 ГПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вимоги зазначених норм, судом, з метою дотримання завдань господарського судочинства та здійснення всіх дій, що необхідні для розгляду справи (остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті) були прийняті та долучені всі подані сторонами докази та пояснення.

Позивачем не було подано до суду заперечень чи пояснень на доводи відповідача, викладені в його поясненнях та пояснень стосовно поданих відповідачем доказів.

В свою чергу, суд приймає до уваги, що відповідач та його представник зареєстровані в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі та мають змогу ознайомитись з матеріалами справи в тому числі й в електронному суді.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висловленій у рішенні "Каракуця проти України", заявник повинен виявляти належну зацікавленість у розгляді справи.

Станом на 04.03.2024 відповіді від Міністерства соціальної політики України до суду не надійшло, однак, враховуючи надання відповідачем пояснень та документів до суду, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи.

Третя особа правом на подання пояснень не скористалася, про розгляд справи була повідомлена належним чином.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", повноваження судів не можуть бути припинені.

Статтею 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" передбачено, що правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

Згідно з рекомендаціями Верховного Суду від 04.03.2022 щодо особливостей здійснення правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, процесуальні строки, зокрема, проведення підготовчого провадження, розгляду справи по суті в умовах воєнного чи надзвичайного стану, визначено як розумні.

Суд зазначає, що поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, який триває й на сьогодні.

Враховуючи приписи статті 3 Конституції України, зважаючи на наявність активних військових дій та загрози небезпеки на території України, у тому числі в м. Харкові та Харківській області, а також особливого (дистанційного) режиму роботи господарського суду, обмеження доступу та відвідування працівниками та суддями будівлі господарського суду з міркувань безпеки, та постійними повітряними тривогами, розгляд даної справи здійснений судом у межах розумного строку в розумінні положень Господарського процесуального кодексу України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, в ході розгляду даної справи господарським судом Харківської області, у відповідності до п. 4 ч. 5 ст. 13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах розумних строків.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.01.2017 між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна ХМР, як орендодавцем, та ФОП Коваленко Аллою Пантелеймонівною, як орендарем, укладений договір оренди №3093 (далі - договір), за умовами п. 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлові приміщення першого №25-:-30, 25а, 26а, 27а, загальною площею 137,9 кв.м. в житловому будинку, за адресою: м. Харків, вул. Велика Панасівська, 226, літ. «А-9» та відображаються на балансі КП "Жилкомсервіс".

Згідно з п. 1.2 договору, майно передається в оренду з метою використання: під магазин непродовольчих товарів.

За актом приймання-передачі до орендного користування нежитлових приміщень від 04.01.2017 заступник начальника управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна ХМР Клемчук Т.Ю. передала, а ФОП Коваленко А.П. прийняла в орендне користування нежитлові приміщення першого №25-:-30, 25а, 26а, 27а, загальною площею 137,9 кв.м. в житловому будинку, за адресою: м. Харків, вул. Велика Панасівська, 226, літ. «А-9».

В подальшому сторонами вносилися зміни до договору шляхом укладання додаткових угод до нього.

Згідно з додатковою угодою №1 від 27.12.2019 договір викладено в новій редакції, яка наведена в цій додатковій угоді.

Додатковою угодою №2 від 03.01.2020 внесено зміни до умов п. 3.7 договору щодо рахунків зарахування орендної плати.

Так умовами договору оренди №3093 з урахуванням редакції додаткової угоди №1 від 27.12.2019 було погоджено:

- п. 2.3 договору сторонами погоджено, що у разі припинення цього договору орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві майно у стані, не гіршому, ніж воно було одержано, з урахуванням нормального зносу, згідно з актом приймання-передачі, в термін, що вказаний у листі про непролонгацію, рішенні суду чи визначений за згодою сторін.

Майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі.

- розділом 3 Договору визначено порядок нарахування та сплати орендної плати.

- відповідно до пункту 3.2. Договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади м. Харкова та пропорції її розподілу/Додаток 2 до Положення про оренду майна територіальної громади м. Харкова, затвердженого рішенням 14 сесії Харківської міської ради 7 скликання № 755/17 від 20.09.2017 р.

Базова орендна плата становить 4 848,34 грн. без ПДВ за листопад 2019 року.

Ставка орендної плати становить 18 %.

- відповідно до пункту 3.3. договору нарахування орендної плати починається з дати підписання акта приймання-передачі.

- згідно з пунктом 3.4. договору нарахування орендної плати та пені припиняється з дати підписання акта приймання-передачі майна або з моменту розірвання договору відповідно до п. 10.6.

- за умовами пункту 3.5. договору орендна плата за орендоване майно сплачується орендарем щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця.

- за приписами п. 3.6 договору розмір орендної плати за кожний місяць визначається шляхом коригування орендарем розміру орендної плати за минулий місяць на індекс інфляції за поточний місяць і сплачується ним самостійно. Орендар сплачує орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

- відповідно до п.3.10 договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або в неповному обсязі, стягується на користь орендодавця з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня за кожний день прострочення (включаючи день оплати).

- за умовами пункту 3.11 договору у разі недостатньої суми проведеного платежу, для виконання грошового зобов`язання в повному обсязі, першочергово погашається пеня, а після цього сплачується основна сума боргу з орендної плати.

- відповідно до п. 7.3 договору у разі прострочення орендарем виконання зобов`язання щодо сплати орендної плати в повному обсязі чи частково, нарахування та стягнення пені проводиться до моменту сплати основної суми боргу у встановленому п.3.10 Договору порядку незалежно від строку та моменту коли зобов`язання повинно було бути виконано.

- згідно з п. 10.1 договору цей договір діє з 04.12.2019 до 04.11.2022.

- умовами п. 10.5 договору сторонами визначено, що у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну договору протягом 30 днів після закінчення його строку договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах.

У разі якщо на момент продовження дії договору оренди остання оцінка орендованого майна була проведена більш як три роки тому, для продовження договору оренди проводиться оцінка об`єкта оренди.

- відповідно до п. 10.6 договору дія договору оренди припиняється, зокрема, внаслідок закінчення строку, на який його було укладено.

Позивач стверджує, що відповідач всупереч умовам договору вносив орендну плату несвоєчасно та не в повному обсязі, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість з орендної плати у розмірі 113 518,16 грн.

Позивач листом №3332 від 28.06.2023 повідомив відповідача про намір розірвати договір оренди, а також вказав на необхідність сплатити заборгованість, яка станом на 01.06.2023 склала 108 313,19 грн., пеню на 26.06.2023 в розмірі 32 680,50 грн., звільнити будівлі та передати їх представнику Управління по акту приймання-передачі.

На підтвердження надсилання даного листа позивачем до матеріалів справи наданий опис вкладення, експрес-накладну № 599 від 28.06.2023 та фіскальний чек підприємства поштового зв`язку.

В свою чергу, з поданих до пояснень відповідача доказів, вбачається, що 27.10.2023 ФОП Коваленко А.П. звернулася до позивача з заявою, в якій просила розірвати договір оренди №3093 та прийняти приміщення.

Листом №6343 від 02.11.2023 позивач, за результатами звернення відповідача, повідомив останнього що відповідно до Постанови КМУ від 27.05.2022 №634, договір оренди №3093 від 04.01.2017 буде розірвано 3 27.10.2023. Вказав на необхідність звільнення приміщень та звернення до Управління з питання підписання акту приймання-передачі.

Реалізація права дострокового розірвання договору повинна відбуватися у світлі правозастосування приписів статті 188 Господарського кодексу України та статей 651-654 Цивільного кодексу України та інших норм, що регулюють спірні правовідносини.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором (ч. 2 ст. 188 ГК).

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, протягом 20 днів після одержання пропозиції має повідомити другу сторону про результати її розгляду (ч. 3 ст. 188 ГК).

Якщо пропозиція прийнята, договір вважають розірваним за згодою сторін. Про це інша сторона повідомляє письмово або сторони складають єдиний документ.

Тобто передумовою дострокового розірвання договору є необхідність для сторони-ініціатора направити іншій стороні пропозицію про дострокове припинення договірних відносин. Додатком до пропозиції може бути додаткова угода про дострокове розірвання договору, яка визначає всі істотні умови повного припинення господарських зобов`язань між сторонами.

Якщо інша сторона згодна з розірванням договору за згодою сторін, то вона надсилає відповідь стороні-ініціатору. Така відповідь може бути у формі погодженої додаткової угоди, яку попередньо надіслала сторона-ініціатор разом із листом. Якщо ж сторони в договорі передбачили, що для фіксації факту розірвання договору за згодою сторін достатньо погодження сторін у формі офіційного листування й підписання додаткової угоди не вимагається, то такий договір може бути розірвано у випадку погодження його розірвання за обміном листами. Адже за загальним правилом зміни в договір вносять таким самим способом, як його укладали, якщо інше не передбачено в самому договорі.

Дослідивши умови договору №3093 в редакції додаткової угоди від 27.12.2023, судом встановлено, що в ній визначено обов`язкове оформлення додатковими угодами внесення змін та доповнень до договору, а підписання додаткових угод в разі розірвання договору не визначено як обов`язкове.

Таким чином, суд дійшов висновку, що спірний договір розірвано сторонами шляхом погодження його розірвання за обміном листами з 27.10.2023.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в частині вимог позивача про розірвання договору.

Щодо позовних вимог в частині звільнення та повернення нежитлових приміщень, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1. ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

За змістом ст. 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та мирно володіти своїм майном; право приватної власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

За змістом статей 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він реалізує на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до п. 4.14 Договору, у разі припинення або розірвання Договору Орендар зобов`язаний повернути Орендодавцю орендоване Майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, та відшкодувати Орендодавцю збитки в разу погіршення стану орендованого Майна чи його втрати (повної або часткової) з вини Орендаря.

Згідно з ч.1 ст. 25 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди.

Пунктом 2.3. Договору передбачено, що у разі припинення цього Договору Орендар зобов`язаний повернути згідно з актом приймання-передачі в термін, що зазначений в рішенні суду.

Таким чином, у зв`язку із розірванням Договору, у Відповідача виникає обов`язок звільнити та повернути нежитлові приміщення за Договором, шляхом підписання Сторонами акту приймання-передачі протягом трьох робочих днів з моменту припинення договору.

Доказів повернення позивачу приміщень за актом приймання-передачі відповідачем надано не було.

Враховуючи викладене, суду дійшов висновку про задоволення позову в частині вимог про звільнення приміщень.

Стосовно вимог позивача про стягнення заборгованості з орендної плати та пені, суд зазначає наступне.

Посилаючись на те, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання зі сплати орендних платежів у визначені договором строк, порядок та розмірі, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість у заявленій до стягнення сумі.

У відповідності із ст.173 ГК України та ст.509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт господарювання (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вичинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб`єкту (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язків.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.7 ст.179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 1 ст. 283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Приписами ч. 1 ст.762 ЦК України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно з ч. 4 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (в ред. від 03.10.2019, яка була чинною на момент укладання сторонами додаткової угоди №1 від 27.12.2019 до договору), орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності.

Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 1 рішення Харківської міської ради № 496/23 від 01.12.2023 "Про деякі питання нарахування та сплати орендної плати за користування майном комунальної власності Харківської міської територіальної громади під час дії воєнного стану" вирішено за період з 24.02.2022 по 30.09.2022 включно за договорами оренди комунального майна, укладеними до 24.02.2022, звільнити від орендної плати орендарів, які використовують нерухоме та інше окреме індивідуально визначене майно, цілісні майнові комплекси, що належать до комунальної власності Харківської міської територіальної громади.

Підпунктом 2.2 пункту 2 даного рішення ХМР також вирішено, що з 01.10.2022 на період дії воєнного стану і протягом 3 місяців після його припинення чи скасування за договорами оренди комунального майна, укладеними до та після 24.02.2022, звільнити від орендної плати орендарів, які не використовують комунальне майно за цільовим призначенням, визначеним договорами оренди, у зв`язку з тимчасовим вилученням з користування орендарів у порядку, встановленому Законом України "Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану".

Перевіривши розрахунок позивача від 25.01.2024 в частині заявленого до стягнення основного боргу в сумі 113 518,16 грн, доданий до заяви про зменшення позовних вимог, судом встановлено, що позивачем розраховано заборгованість зі сплати відповідачем орендної плати за загальний період з грудня 2019 року по грудень 2023 року у сумі 113 518,16 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості по орендній платі, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Умовами Договору передбачено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади м. Харкова та пропорції її розподілу/ Додаток 2 до Положення про оренду майна територіальної громади м. Харкова, затвердженої рішення 14 сесії Харківської міської ради 7 скликання №755/17від 20.09.2017.

Додатковою угодою №1 від 27.12.2019 року Договір було викладено в новій редакції, згідно якою базова орендна плата становила 4848,34 грн. без ПДВ за листопад 2019 року. Ставка орендної плати - 18% .

Пунктом 10 Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади м. Харкова та пропорції її розподілу (Додаток 2 до Положення про оренду майна територіальної громади м. Харкова, затвердженого рішення 14 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 20.09.2017 року №755/17, зі змінами та доповненнями, внесеними згідно з рішенням Харківської міської ради 22 сесії 7 скликання від 17.10.2018 року №1252/18) (http://kharkiv.rocks/reestr/672946) (надалі - «Методика») передбачено, що: «перед розрахунком орендної плати за перший місяць оренди чи після перегляду розміру орендної плати визначається розмір орендної плати за базовий місяць розрахунку за такою формулою:

Опл.міс = Опл./12 х Ід.о х Ім,

де Опл.міс - розмір орендної плати за місяць, грн;

Опл - розмір річної орендної плати, визначений за цією Методикою, грн;

Ід.о - індекс інфляції за період з дати проведення оцінки вартості майна до базового

місяця розрахунку орендної плати;

Ім - індекс інфляції за базовий місяць розрахунку орендної плати.

Розмір орендної плати за перший місяць оренди визначається шляхом коригування розміру орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за період з першого числа наступного за базовим місяця до останнього числа першого місяця оренди».

В той же час, розмір річної орендної плати визначається відповідно до положень п.7 Методики, згідно якого: «у разі оренди нерухомого майна (крім оренди нерухомого майна фізичними та юридичними особами, зазначеними у пункті 8 цієї Методики) розмір річної орендної плати визначається за формулою:

Опл = (Вп х Сор)/100

де Опл - розмір річної орендної плати, грн;

Вп - вартість орендованого майна, визначена шляхом проведення оцінки, грн;

Сор - орендна ставка, визначена згідно з додатком 2 до Методики».

При цьому, суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до п.п. 3.3-3.4. договору оренди №3093 , нарахування орендної плати починається з дати підписання акта приймання-передачі, а припиняється з дати підписання акта приймання-передачі Майна або з моменту розірвання Договору відповідно до п. 10.6.

П. 10.6 Договору оренди, в редакції від 27.12.2019 встановлено, що дія Договору оренди припиняється, в тому числі, достроково за згодою сторін.

Як було встановлено під час розгляду справи, сторони достроково розірвали договір за взаємною згодою з 27.10.2023.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем безпідставно нараховано та заявлено до стягнення з відповідача орендну плату за листопад та грудень 2023 року в сумі 14819,66 грн, а розмір заборгованості відповідача становить 98698,50 грн.

Позивачем не нараховувалась заборгованість зі сплати орендної плати за період з 24.02.2022 по 30.09.2022 у контексті вимог п. 1 рішення Харківської міської ради № 496/23 від 01.12.2023 "Про деякі питання нарахування та сплати орендної плати за користування майном комунальної власності Харківської міської територіальної громади під час дії воєнного стану".

Суд також приймає до уваги, що відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України встановлено наступне:

П. 12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

П. 19. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Таким чином, суд вважає обґрунтованою до стягнення заборгованість зі сплати орендної плати за період з грудня 2019 року по 24.02.2022 та за період з жовтня 2022 року по жовтень 2023 року у загальній сумі 98 698,50 грн, доказів сплати якої відповідачем у добровільному порядку до матеріалів справи не надано, внаслідок чого позов підлягає задоволенню в цій частині.

В задоволенні позову в частині стягнення з відповідача орендної плати за листопад та грудень 2023 року в сумі 14819,66 грн слід відмовити, як в безпідставно нарахованій.

При цьому, суд не приймає як належні докази невикористання відповідачем спірних приміщень, подані відповідачем листи КП "Жилкомсервіс", ТОВ "Житлобуд-2" та ГУ ДСНС Украйни у Харківській області, оскільки вони стосуються житлового будинку за адресою: м. Харків, вул. Велика Панасівська, 226, тоді як предметом спірного договору оренди є нежитлові приміщення в житловому будинку за адресою: м. Харків, вул. Велика Панасівська, 226, літ. "А-9".

Вирішуючи вимоги позивача про стягнення пені суд зазначає наступне.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та договором (частина 2 статті 193, частина 1 статті 216 та частина 1 статті 218 Господарського кодексу України).

Одним із видів господарських санкцій, згідно з частиною 2 статті 217 Господарського кодексу України, є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина 1 статті 230 Господарського кодексу України). Так, відповідно до статей 230, 231 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. Відповідно до частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частиною 3 статті 549 Цивільного кодексу України).

Посилаючись на п. 3.4, п. 3.10, п. 7.3 договору (в ред. додаткової угоди №1 від 27.12.2019) позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню за прострочення оплати орендної плати (основного зобов`язання) в сумі 30 053,62 грн включно до 25.01.2024.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26 січня 2022 року по справі № 910/18557/20 зазначено наступне: "Визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (зроблений позивачем розрахунок заборгованості, інфляційних втрат та трьох процентів річних), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю бо частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду".

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Таким чином, законодавець передбачив право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов`язання. У разі відсутності таких умов у договорі нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України.

Згідно зі ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Статтею 252 ЦК України передбачено, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

З урахуванням положень статей 251, 252 ЦК України, суд установив, що договір не містить ні іншого строку, відмінного від встановленого ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, який є меншим або більшим шести місяців, ні вказівки на подію, що має неминуче настати. Умову, передбачену у п. 3.10. договору, неможливо визнати такою, що встановлює інший строк нарахування штрафних санкцій, ніж передбачений ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Здійснивши перевірку суми нарахованої позивачем пені, суд прийшов до висновку, що при здійсненні розрахунку позивачем не враховано положення ст. 232 Господарського кодексу України, оскільки на всій території України з 1 липня 2023 року скасований карантин, який був встановлений з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19.

Також, суд приймає до уваги той факт, що за взаємною згодою, сторонами з 27.10.2023 було розірвано договір оренди, яким передбачалося нарахування штрафних санкції.

Таким чином, договірні санкції підлягають нарахуванню лише до дати розірвання (припинення) договору - 27.10.2023.

Після цієї дати можна застосовувати лише санкції, передбачені ст. 625 ЦК, тобто стягнути інфляційні та 3% річних.

Це випливає з того, що з моменту розірвання (припинення) договору він більше не діє.

Згідно ч. 2 ст. 653 ЦК у разі розірвання договору припиняються зобов`язання сторін, що виникли з такого договору. При цьому, виходячи з норми ч. 3 ст. 653 ЦК, моментом припинення договору є момент досягнення сторонами згоди щодо цього.

У той же час розірвання договору не звільняє боржника від відповідальності за раніше допущені порушення своїх зобов`язань за договором. Це випливає з аналогії з певними ч. 4 ст. 631 ЦК наслідками закінчення терміну дії договору.

Договірні санкції можуть застосовуватися тільки в період з моменту виникнення заборгованості до моменту розірвання договору (з урахуванням правила, встановленого ч. 6 ст. 232 ГК), у той час як стягнення відсотків та інфляційних виплат, передбачених ст. 625 ЦК, можливо за весь період прострочення.

Отже, оскільки дія договору була припинена з 27.10.2023, то у позивача відсутні підстави нараховувати пеню у відповідності до договору після цієї дати.

Таким чином, здійснивши власний розрахунок пені, суд зазначає, що розмір пені становить 18 046,85 грн:

- по заборгованості з орендної плати за лютий 2022 року - 2737,04 грн, нараховані за період з 21.03.2022 по 30.06.2023 (строк дії карантину);

- по заборгованості з орендної плати за жовтень 2022 року - 2122,09 грн, нараховані за період з 21.11.2022 по 30.06.2023 (строк дії карантину);

- по заборгованості з орендної плати за листопад 2022 року - 1848,06 грн, нараховані за період з 21.12.2022 по 30.06.2023 (строк дії карантину);

- по заборгованості з орендної плати за грудень 2022 року - 1764,12 грн, нараховані за період з 21.01.2023 по 21.07.2023 (6 місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано);

- по заборгованості з орендної плати за січень 2023 року - 1748,94 грн, нараховані за період з 21.02.2023 по 21.08.2023 (6 місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано);

- по заборгованості з орендної плати за лютий 2023 року - 1748,58 грн, нараховані за період з 21.03.2023 по 21.09.2023 (6 місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано);

- по заборгованості з орендної плати за березень 2023 року - 1704,85 грн, нараховані за період з 21.04.2023 по 21.10.2023 (6 місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано);

- по заборгованості з орендної плати за квітень 2023 року - 1454,49 грн, нараховані за період з 21.05.2023 по 27.10.2023 (дата розірвання договору);

- по заборгованості з орендної плати за травень 2023 року - 1150,07 грн, нараховані за період з 21.06.2023 по по 27.10.2023 (дата розірвання договору);

- по заборгованості з орендної плати за червень 2023 року - 855,14 грн, нараховані за період з 21.07.2023 по 27.10.2023 (дата розірвання договору);

- по заборгованості з орендної плати за липень 2023 року - 566,66 грн, нараховані за період з 21.08.2023 по 27.10.2023 (дата розірвання договору);

- по заборгованості з орендної плати за серпень 2023 року - 292,49 грн, нараховані за період з 21.09.2023 по 27.10.2023 (дата розірвання договору);

- по заборгованості з орендної плати за вересень 2023 року - 54,32 грн, нараховані за період з 21.10.2023 по 27.10.2023 (дата розірвання договору);

Враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо своєчасної сплати орендної плати, суд вважає правомірними та обґрунтованими є вимоги позивача в частині стягнення з відповідача пені в загальній сумі 18 046,85 грн.

В іншій частині стягнення пені в сумі 12 006,77 грн суд відмовляє за необґрунтованістю, оскільки пеня в цій частині нарахована поза межами строку дії договору та строків, визначених ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, а також та нарахована на заборгованість за листопад та грудень 2023 року.

Однак суд приймає до уваги наступні обставини.

Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, який триває на теперішній час.

Відповідач зареєстрований та здійснює свою підприємницьку діяльність в місті Харків на території якого з 24.02.2023 велися активні бойові дії та обстріли міста.

Згідно з частиною 3 статті 551 ЦК України передбачено можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов`язання, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Статтею 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Отже, якщо порушення зобов`язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб`єкта, то суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати саме штрафних санкцій.

Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Таким чином, суд дійшов висновку про зменшення розміру пені на 80% від суми перерахованої судом та часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 3 609,37 грн.

В задоволенні позову в частині стягнення 14 437,48 грн пені (суми на яку було зменшено пеню) суд відмовляє.

Щодо інших аргументів сторін, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються судом в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», рішення від 10.02.2010). Крім того, аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц.

Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст. 13 Господарського процесуального кодексу України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За приписом ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню частково, з урахуванням здійсненого судом розрахунку пені та її зменшення.

Також суд має вирішити питання розподілу та стягнення судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судовий збір, відповідно приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на відповідача пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 2 147,20 грн за вимогою про звільнення приміщень, яка була задоволена судом (з урахуванням коефіцієнту 0,8, оскільки позивач звернувся до суду з позовом через Електронний суд) та в розмірі 1745,99 грн за майнові вимоги пропорційно розміру цих вимог, які були визнані обґрунтованими.

Додатково в своїй позовній заяві позивач зазначив, що докази, які підтверджують фактичний розмір понесених Позивачем судових витрат, зокрема витрат, пов`язаних з правничою допомогою, будуть подані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 126, 129, ст. ст. 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов`язати Фізичну особу-підприємця Коваленко Аллу Пантелеймонівну ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) звільнити та повернути Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н Конституції, буд. 16, ) нежитлові приміщення першого №25-:-30, 25а, 26а, 27а, загальною площею 137,9 кв.м. в житловому будинку, за адресою: м. Харків, вул. Велика Панасівська, 226, літ. «А-9» протягом трьох робочих днів з дня набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Коваленко Алли Пантелеймонівни ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н Конституції, буд. 16; ) :

98 698,50 грн заборгованості з орендної плати,

3 609,37 грн пені,

3 893,19 грн судового збору.

Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Відмовити в задоволенні позову в частині стягнення 14 819,66 грн заборгованості з орендної плати.

Відмовити в задоволенні позову в частині стягнення пені в сумі 26 444,25 грн пені.

Відмовити в задоволенні позову в частині розірвання Договору оренди № 3093 від 04 січня 2017 року.

Встановити позивачу строк на подання доказів понесення судових витрат протягом п`яти днів з дня прийняття рішення.

Згідно із ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду.

Учасники справи:

Позивач - Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н Конституції, буд. 16; )

Відповідач - Фізична особа-підприємець Коваленко Алла Пантелеймонівна ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 )

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Комунальне підприємство "Жилкомсервіс" (61052, м. Харків, вул. Конторська, 35, )

Повне рішення складено "05" березня 2024 р.

Суддя С.А. Прохоров