ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2024 р. м. Ужгород Справа № 907/1098/23

Суддя Господарського суду Закарпатської області Андрейчук Л.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Моя Земля», смт. Вишково Закарпатської області

до відповідача Управління міського господарства Мукачівської міської ради, м. Мукачево

про стягнення 84 467,07 грн,

Секретар судового засідання Райніш М.І.

Сторони не викликалися

СУДОВІ ПРОЦЕДУРИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Моя Земля» заявило позов до Управління міського господарства Мукачівської міської ради про стягнення 84 467,07 грн заборгованості, в т.ч. 79 978,50 грн суми основного боргу; 2 959,20 грн пені; 1 042,92 грн інфляційних втрат; 486,44 грн трьох процентів річних. Позов заявлено з посиланням на статті 526, 530, 629, 901 Цивільного Кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України.

Ухвалою суду від 01.12.2023 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення виявлених у ній недоліків.

На адресу Господарського суду Закарпатської області 08.12.2023 надійшла заява вх. №02.3.1-02/8851/23, за наслідками розгляду якої суд дійшов висновку, що позивач усунув виявленні у позовній заяві недоліки.

Ухвалою суду від 12.12.2023 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду, відкрити провадження у справі та здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті спору.

Від відповідача на адресу суду 02.01.2024 року надійшов відзив на позовну заяву.

Від позивача на адресу суду 01.03.2024 року надійшли додаткові пояснення.

Попередній розрахунок понесених позивачем судових витрат становить 2684,00 грн судового збору та 7 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами дослідження та оцінки доказів, поданих сторонами у спорі.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Правова позиція позивача.

Позивач просить суд задоволити позов в повному обсязі, обґрунтовуючи позовні вимоги доданими до матеріалів справи документальними доказами, зокрема стверджує, що 16.04.2021 між сторонами за результатами процедури публічної закупівлі укладено договір виготовлення проєктів землеустрою № 2.

Пунктом 1.1. вказаного договору сторони погодили, що Виконавець зобов`язується надати з дотриманням вимог законодавства послуги: Виготовлення проектів землеустрою (ДК 021:2015-71250000-5: Архітектурні, інженерні та геодезичні послуги), а Замовник прийняти та оплатити послуги з розробки проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у постійне користування, згідно додатку 1.

Позивач зазначає, що свої зобов`язання за вказаним договором виконав належним чином та у повному обсязі.

Відповідно до п. 2.2. договору, оплата за договором здійснюється на підставі підписаного акту наданих послуг протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту підписання акту наданих послуг на розрахунковий рахунок Виконавця за реквізитами, вказаними у цьому договорі.

Разом з тим, відповідач ухиляється від підписання акту прийомки-передачі № 2 від 15.12.2021 та оплати зазначених у такому акті послуг, які фактично надані позивачем.

Відтак, позивач просить стягнути з відповідача 84 467,07 грн заборгованості, в т.ч. 79 978,50 грн суми основного боргу; 2 959,20 грн пені; 1 042,92 грн інфляційних втрат; 486,44 грн трьох процентів річних, що стало підставою для звернення до Господарського суду.

Правова позиція відповідача.

Відповідач заперечує позовні вимоги в повному обсязі, оскільки умовами укладеного договору від 16.04.2021 передбачено обов`язок позивача надати послуги з виготовлення проєктів землеустрою до 31.12.2021 (строк продовжено до 31.12.2022 відповідно до укладеної додаткової угоди), а відповідач зобов`язаний оплатити надані послуги протягом 10 календарних днів з моменту підписання акту наданих послуг.

Зважаючи на те, що останнім кінцевим днем надання послуг позивачем є 31.12.2022, то згідно з умовами укладеного договору, останнім кінцевим днем оплати відповідачем є 10 січня 2023 року. Оскільки позивач не скеровував на адресу відповідача акт прийомки-передачі від 15.12.2021 № 2 ні у 2021, ні у 2022 році, то відповідно у відповідача відсутній обов`язок щодо оплати такого договору у серпні 2023 року.

Також відповідач зазначає, що підписавши додаткову угоду №1 до договору, позивач погодився з тим, що надав послуги у 2021 році на суму 99 021,50 грн, а також взяв на себе зобов`язання надати послуги у 2022 році у термін до 31.12.2022.

Враховуючи вищевикладене, відповідач стверджує, що вимога позивача про стягнення заборгованості у розмірі 79 978,50 грн за 2021 рік є такою, що суперечить умовам укладеної додаткової угоди № 1 від 28.12.2021.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.04.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Моя Земля» та Управлінням міського господарства Мукачівської міської ради укладено договір виготовлення проєктів землеустрою № 2. Такий договір укладений за результатами публічної закупівлі UA-2021-03-10-009829-b.

28.12.2021 сторони уклали додаткову угоду № 1 до договору, якою внесли зміни до вказаного договору у частині розподілу бюджетних призначень по роках, строку надання виконавцем послуг (змінено до 31.12.2022) та строку дії договору (змінено до 31.12.2022).

Пунктом 1.1. вказаного договору сторони погодили, що Виконавець зобов`язується надати з дотриманням вимог законодавства послуги: Виготовлення проектів землеустрою (ДК 021:2015-71250000-5: Архітектурні, інженерні та геодезичні послуги), а Замовник прийняти та оплатити послуги з розробки проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у постійне користування, згідно додатку 1.

Суд встановив, що позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав належним чином та у повному обсязі, що підтверджується наступними документами: актом прийомки-передачі № 1 за жовтень 2021 на загальну суму 38 085,00 грн; актом прийомки-передачі № 2 від 29.12.2021 на загальну суму 60 936,50 грн; актом прийомки-передачі № 2 від 15.12.2021 на загальну суму 79 978,50 грн.

Відповідно до п. 2.2. договору, оплата за цим договором здійснюється на підставі підписаного акту наданих послуг протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту підписання акту наданих послуг на розрахунковий рахунок Виконавця за реквізитами, вказаними у цьому договорі.

Суд встановив, що відповідач підписав акти прийомки-передачі № 1 за жовтень 2021 та № 2 від 29.12.2021 та оплатив надані послуги згідно з такими актами у загальному розмірі 99 021,50 грн.

Разом з тим, відповідач ухиляється від підписання акту прийомки-передачі № 2 від 15.12.2021 та оплати зазначених у такому акті послуг, які фактично надані позивачем.

Водночас згідно з пунктами 3.2. та 3.3. договору, замовник зобов`язаний підписати акт протягом 5 банківських днів з дня одержання проектів.

У разі відмови прийняття акту, Замовник зобов`язаний в 5-ти денний термін дати письмово мотивовану відповідь.

17.08.2023 позивач звернувся до відповідача із клопотанням № 134 про оплату наданих послуг за договором № 2 на виготовлення проєктів землеустрою від 16.04.2021, до якого долучив наступні документи: 2 примірника акту прийомки-передачі № 2 від 15.12.2021; 2 примірники акту прийомки-передачі виготовленої документації, щодо якої складено вищевказаний акт; витяги з Державного земельного кадастру щодо земельних ділянок, щодо яких виготовлено землевпорядну документацію, зазначену в акті № 2 від 15.12.2021; рахунок-фактуру № 5 на оплату наданих послуг.

Вказані документи відповідач отримав 22.08.2023, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення № 787.

Однак, всупереч умовам укладеного договору, після отримання такого акту, відповідач не повернув позивачу його підписану копію, не надав письмової мотивованої відповіді щодо відмови від прийняття акту та не оплатив фактично отримані (спожиті) послуги.

Грошові зобов`язання, обумовлені договірними відносинами між Товариством з обмеженою відповідальністю «Моя Земля» та Управлінням міського господарства Мукачівської міської ради виготовлення проєктів землеустрою № 2 відповідач належним чином та в повному обсязі не виконав, що стало підставою звернення з позовом до Господарського суду.

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Нормою ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Моя Земля» та Управлінням міського господарства Мукачівської міської ради укладено договір виготовлення проєктів землеустрою № 2 від 16.04.2021, що укладений за результатами публічної закупівлі UA-2021-03-10-009829-b.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань. Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності та регулюються Цивільним кодексом України з врахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Таким чином, на день розгляду спору в суді, обставини спору оцінюються судом з огляду на правила Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У ст. 204 Цивільного кодексу України зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно зі ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 526 Цивільного кодексу України господарське зобов`язання (зобов`язання) має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що за певних умов звичайно ставляться.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За умовами договору, позивач зобов`язується надати з дотриманням вимог законодавства послуги: Виготовлення проектів землеустрою (ДК 021:2015-71250000-5: Архітектурні, інженерні та геодезичні послуги), а відповідач прийняти та оплатити послуги з розробки проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у постійне користування, згідно додатку 1.

Суд встановив, що позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав належним чином та у повному обсязі, що підтверджується: актом прийомки-передачі № 1 за жовтень 2021 на загальну суму 38 085,00 грн; актом прийомки-передачі № 2 від 29.12.2021 на загальну суму 60 936,50 грн; актом прийомки-передачі № 2 від 15.12.2021 на загальну суму 79 978,50 грн.

Відповідно до п. 2.2. договору, оплата за договором здійснюється на підставі підписаного акту наданих послуг протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту підписання акту наданих послуг на розрахунковий рахунок Виконавця за реквізитами, вказаними у цьому договорі.

Суд встановив, що відповідач підписав акти прийомки-передачі № 1 за жовтень 2021 та № 2 від 29.12.2021 та оплатив надані послуги згідно з такими актами у загальному розмірі 99 021,50 грн. Разом з тим, відповідачем не оплачено послуги згідно з актом прийому-передачі № 2 від 15.12.2021, які фактично надані позивачем.

У постанові Верховного Суду від 14.06.2022 у справі № 910/5794/21 зроблено висновок про обґрунтованість стягнення із замовника послуг заборгованості за надані послуги у випадку ухилення такого замовника від підписання акту приймання-передачі послуг без обґрунтованих на те причин, оскільки така поведінка замовника послуг суперечить засадам добросовісності. У спірних у справі № 910/5794/21 правовідносин, так само як у правовідносинах між позивачем та відповідачем, строк оплати наданих послуг був пов`язаний із фактом підписання акту наданих послуг та ухилення замовника від підписання такого акту.

Суд констатує, що у спірних правовідносинах Управління міського господарства Мукачівської міської ради, отримавши належне підтвердження надання послуг за договором, безпідставно ухиляється від підписання акту прийомки-передачі № 2 від 15.12.2021 та оплати отриманих послуг на загальну суму 79 978,50 грн.

Доводи відповідача зводяться до намагання заперечити обґрунтованість позовних вимог з посиланням на певні аспекти оформлення документів щодо надання позивачем послуг.

Суд встановив, що інформацією щодо укладеного між сторонами договору у системі Prozorro (посилання - https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2021-03-10-009829-b) підтверджується, що продовження договору та укладення додаткової угоди від 28.12.2021 зумовлено затримкою фінансування витрат відповідача та відповідно до рішення сесії Мукачівської міської ради (розділ «Зміни договору»). Позиція відповідача, що укладенням додаткової угоди від 28.11.2021 сторони узгодили, що позивач мав надати частину послуг на суму у розмірі 79 978,50 грн саме у 2022 році не відповідає змісту такої укладеної додаткової угоди.

Пунктом 4.3. договору від 16.04.2021 сторони узгодили, що позивач має право надати послуги достроково.

Суд констатує, що позивач виконав своє зобов`язання щодо виготовлення проєктів землеустрою у межах строку дії договору.

Через це у відповідача виник кореспондуючий обов`язок щодо оплати спожитих послуг.

Своєю чергою, Верховний Суд у постанові від 08.04.2020 у справі № 910/4962/18 зазначає, що зобов`язання, невиконане належним чином, продовжує існувати, незважаючи на закінчення строку дії договору.

Суд висновує, що ухилення відповідача від підписання акту прийомки-передачі № 2 від 15.12.2021 та оплати послуг, які були фактично надані позивачем та спожиті (використані) відповідачем шляхом внесення відомостей про відповідні земельні ділянки до Державного земельного кадастру, суперечить принципам добросовісності, розумності та справедливості.

Відтак, суд задовольняє позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача суми основної заборгованості у розмірі 79 978,50 грн.

Щодо пені

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина перша статті 230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до частини 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Наведеною нормою передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Відповідно до п. 5.2. договору від 16.04.2021, за несвоєчасну оплату наданих послуг Замовник сплачує пеню в розмірі 0,05% від загальної вартості за кожний день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який нараховується пеня.

Судом здійснено перерахунок пені в межах заявленого періоду, тому сума пені, що підлягає до задоволення, складає 2 959,20 грн.

Щодо 3 % річних

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох відсотків річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

З огляду на це, суд перевірив здійснені позивачем розрахунки і виявив що розрахунки правильні, в зв`язку з чим задоволенню підлягають три відсотки річних в межах суми 486,44 грн.

Щодо інфляційних втрат

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, також не є штрафною санкцією, а виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Однак, відповідно до пункту 3.2 Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» від 17.12.2013 №14 інфляційні нарахування здійснюються на суму боргу, прострочення якого тривало не менше повного місяця і з застосуванням індексу інфляції такого місяця. Отже, рекомендовано з розрахунку виключати періоди, менші за місяць.

З огляду на це, суд перевірив здійснені позивачем розрахунки, в зв`язку з чим вимога про стягнення в межах заявленої в позовних вимогах суми інфляційних втрат 1 042,92 грн, підлягає задоволенню в повному обсязі.

Отже, станом на момент подання позовної заяви, заборгованість відповідача з урахуванням додаткових нарахувань становить 84 467,07 грн.

Щодо клопотання позивача про встановлення нарахування трьох процентів річних.

За змістом ч. 10 ст. 238 ГПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Таким чином, оскільки, нормами чинного процесуального законодавства передбачено нарахування 3% відсотків річних на прострочену суму, суд вважає обґрунтованим та задовольняє клопотання позивача про визначення у резолютивній частині судового рішення формули для нарахування та стягнення 3 % річних на прострочену суму до моменту виконання судового рішення.

Суд вважає, що встановлення у судовому рішенні органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення у цій справі обов`язку нараховувати 3% річних на прострочену суму основного боргу, забезпечить виконання завдання господарського судочинства щодо остаточного вирішення спору, належне відновлення порушених майнових прав позивача, а також нівелює необхідність повторного звернення до суду позивача для захисту своїх майнових прав у випадку тривалого невиконання відповідачем судового рішення у цій справі.

Положеннями статей 13-14 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статей 73, 74, 76-80 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, розглянувши спір на підставі поданих суду доказів, суд дійшов висновку про його задоволення в повному обсязі.

Розподіл судових витрат.

Судові витрати на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, на відповідача покладається 2684,00 гривень витрат на оплату судового збору.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 11, 13, 14, 73 - 79, 86, 129, 210, 220, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги - задоволити повністю.

2. Стягнути з Управління міського господарства Мукачівської міської ради, код ЄДРПОУ - 03344510, площа Духновича, буд. 2, м. Мукачево, Закарпатська обл., 89600, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Моя Земля», код ЄДРПОУ - 34605133, площа Центральна, будинок 3, смт Вишково, Хустський р-н, Закарпатська обл., 90454, заборгованість з оплати наданих послуг за договором виготовлення проєктів землеустрою №2 від 16.04.2021 в розмірі 84 467,07 грн (вісімдесят чотири тисячі чотириста шістдесят сім гривень 07 коп.), в т.ч. 79 978,50 грн (сімдесят дев`ять тисяч дев`ятсот сімдесят вісім грн 50 коп.) основного боргу, пеню у розмірі 2 959,20 грн (дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят дев`ять грн 20 коп.), інфляційні втрати у розмірі 1 042,92 грн (одна тисяча сорок дві грн 92 коп.), три проценти річних у розмірі 486,44 грн (чотириста вісімдесят шість грн 44 коп.), а також 2684,00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 коп.) витрат позивача з оплати судового збору за подання позовної заяви.

3. Органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нарахувати 3 (три) проценти річних на фактичну (не сплачену) суму основного боргу за формулою: С х 3 х Д : К : 100, де: С несплачена сума основного боргу (станом на дату складання позову 79 978,50 грн); Д кількість днів прострочення; К кількість днів у році, в якому наявна непогашена заборгованість, і стягнути отриману суму процентів з Управління міського господарства Мукачівської міської ради, код ЄДРПОУ - 03344510, площа Духновича, буд. 2, м. Мукачево, Закарпатська обл., 89600, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Моя Земля», код ЄДРПОУ - 34605133, площа Центральна, будинок 3, смт Вишково, Хустський р-н, Закарпатська обл., 90454, за період з 22.11.2023 до моменту виконання рішення у справі № 907/1098/23 за правилами, визначеними рішенням у справі № 907/1098/23.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі - http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.

Повний текст судового рішення складено 01.03.2024

Суддя Андрейчук Л. В.