ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" лютого 2024 р.м. Одеса Справа № 916/2705/23

Господарський суд Одеської області у складі:

судді С.В. Літвінова

при секретарі Т.О. Липі

розглянувши справу за позовом ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ-ВИДОБУТОК" (пр. Шевченка, буд.2, Добропілля, Добропільський район, Донецька область, 85001) до відповідача: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "КОНКОРДІЯ ЕНЕРГОТРЕЙД" (вул. Грецька, буд. 43, Одеса, 65026) про стягнення 628 079,90 грн.;

Представники:

Від позивача: не з`явився;

Від відповідача: не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

ДЕРЖАВНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ-ВИДОБУТОК" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНКОРДІЯ ЕНЕРГОТРЕЙД" , в якій просить суд стягнути з відповідача 628079,90 грн. та сплачений ним судовий збір.

Ухвалою суду від 03.07.2023 позовну заяву залишено без руху.

17.07.2023 від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 27.07.2024 року було відкрито позовне провадження у справі № 916/2705/24 за правилами загального позовного провадження.

Відповідачам ухвала про відкриття провадження у справі була надіслана в межах строку, встановленого Господарським процесуальним кодексом України, на його юридичну адресу, яка зазначена у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як вбачається з матеріалів справи, надіслана судом відповідачам рекомендованим листом з позначкою "Судова повістка" ухвала про відкриття провадження у справі була повернута поштовою установою з відміткою "адресат відсутній"

Суд зауважує, що згідно ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Відтак, в силу вищенаведених положень законодавства, день спроби вручення поштового відправлення за адресами місцезнаходження відповідача, який зареєстрований у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу відповідної ухвали суду.

Отже, оскільки ухвали суду у справі направлені судом за належною адресою відповідача і повернуті поштою, суд доходить висновку, що відповідач повідомлений про розгляд справи.

Крім того, за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідачі мали доступ до судових рішень та мав можливість ознайомитись з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Водночас суд зауважує, що відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Зі змісту ст. 165 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що свої заперечення проти позову відповідач може викласти у відзиві на позовну заяву. При цьому, згідно ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористався, жодних заперечень проти позову не надав, з огляду на що суд вважає за можливе відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Ухвалою суду від 09.10.2023р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні суду.

У судовому засіданні 12.02.2024р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

18.03.2022 року між ДП «ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ - ВИДОБУТОК» (Позивач) та ТОВ «КОНКОРДІЯ ЕНЕРГОТРЕЙД» (Відповідач) був укладений договір про закупівлю товару № 285-22АБ (далі Договір 1).

Згідно умов п. 1.1. вищезазначеного договору Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця продукцію виробничо - технічного призначення: код ДК 021:2015:09130000-9 - Нафта і дистиляти, в асортименті, кількості, в термін, за ціною і з якісними характеристиками, погодженими Сторонами в цьому договорі і Специфікаціях, що є невід`ємними частинами до цього Договору.

Відповідно до умов укладеної Специфікації (додаток № 1 до Договору) сторонами за договором було погоджено постачання бензину 92 у кількості - 10 000 літрів на загальну суму разом із ПДВ - 370 000.00 грн.

У відповідності до умов п. 5.3. Договору на користь Відповідача було перераховано передоплату у розмірі - 370 006 грн.( платіжна інструкція № 1762 від 22.03.2022).

Відповідно до умов Договору строк поставки пального у кількості - 10 000 літрів був визначений сторонами до 31.03.2022 року.

Позивач зазначає, що обсяг невідвантаженого пального, станом на 22.06.2023 року складає - 10 000 літрів на загальну суму - 370 006 грн.

Враховуючи, що відповідачем не був поставлений товар на суму 370 006грн., позивач нарахував відповідачу 18 500, 30 грн. - штрафу, 68 081, 10 грн. - пені, 13 320,22грн. - 3% річних, та 81 874, 90грн. - інфляційні втрати.

13.06.2023 року ДП «ДОБРОПІЛЛЯВУПЛЛЯ - ВИДОБУТОК», звернулось із письмовою претензією № 01-10/709 на адресу ТОВ «КОНКОРДІЯ ЕНЕРГОТРЕЙД», але станом на момент звернення із позовною заявою, відповіді на вищезазначену претензію - не надходило.

Окрім цього, відповідно до укладеного між ДП «ДОБРОПІЛЛЯВУПЛЛЯ - ВИДОБУТОК» (Покупець) та ТОВ «КОНКОРДІЯ ЕНЕРГОТРЕЙД» (Постачальник) 06.04.2022 року було укладено договір про закупівлю товару № 312-22 ШУД (далі Договір 2).

Згідно умов п. 1.1. вищезазначеного договору Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця продукцію виробничо - технічного призначення: код ДК 021:2015:0340000-4 - Продукція лісівництва та лісозаготівля, в асортименті, кількості, в термін, за ціною і з якісними характеристиками, погодженими Сторонами в цьому договорі і Специфікаціях, що є невід`ємними частинами до цього Договору.

Відповідно до умов укладеної Специфікації (додаток № 1 до Договору) сторонами за договором було погоджено постачання лісоматеріалів круглих хвойних порід 15-19. L-4M у кількості - 120 метрів кубічних на загальну суму разом із ПДВ - 928 800. 00 грн.

У відповідності до умов п. 5.3. Договору розрахунки за поставдену Постачальником продукцію за цим договором здійснюється Покупцем шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника з відстроченням платежу протягом 5 календарних днів з дня отримання товару на підставі отриманого Покупцем рахунку, а також документів, передбачених розділом 4 цього Договору та відповідною Специфікацією до Договору.

Платіжним дорученням № 22 72 від 06.04.2022 року було перераховано на рахунок Відповідача суму 309 600, 00 гривень передоплати.

Згідно видаткових накладних:

- № РН-0000007 від 18.04.2022р., на користь Позивача було фактично поставлено - лісоматеріали у кількості - 8. 95 метрів кубічних на суму разом із ПДВ - 69 2 73.00 грн.

- № РН-0000008 від 19.04.2022 р.. на користь Позивача було фактично поставлено - лісоматеріали у кількості - 8. 89 метрів кубічних на суму разом з ПДВ - 68 808. 60 грн.

№ РН- 0000009 від 20.04.2022р.. на користь Позивача було фактично поставлено - лісоматеріали у кількості - 6. 5 метрів кубічних на суму разом з ПДВ- 50 310, 00 грн.

№ РН-0000010 від 20.04.2022 р., на користь Позивача було фактично поставлено - лісоматеріали у кількості - 8, 88 метрів кубічних на суму разом з ПДВ-68 731,20 грн.

Отже, всього від відповідача позивачу було поставлено лісоматеріалів на суму 257 122, 80 гривень.

Позивач зазначає, що передоплата за недопоставлений товар станом на 22.06.2023 року за договором № 312-22 ШУД складає 52 477, 20 гривень. Відповідно до умов Договору строк поставки лісоматеріалів у кількості - 120 метрів кубічних був визначений сторонами до 30.04.2022 року. В порушення умов ТОВ «Конкордія Енерготрейд» не виконало зобов`язання за договором та не допоставила у строк продукцію виробничо - технічного призначення

Враховуючи, що відповідачем не був поставлений товар на суму 52477,20грн., позивач нарахував відповідачу 2623,86 грн. - штрафу, 9708,28 грн. - пені, 1802,92грн. - 3% річних, та 9685,12грн. - інфляційні втрати.

Приймаючи до уваги, що відповідачем не був поставлений товар, позивач звернувся за захистом своїх порушених прав до суду з відповідним позовом про стягнення за Договором від 18.03.2022 року № 285-22АБ: передплату в сумі - 370 006 грн., штраф в сумі - 18 500,30 грн., пеню в сумі - 68 081,10 грн,; 3% річних в сумі - 13 320,22 грн., інфляційні втрати у розмірі - 81 874, 90 грн; за договором № 312-22 від 06.04.2022 року: передплату в сумі - 52 477, 20 грн., штраф в сумі - 2 623, 86 грн., пеню в сумі - 9 708, 28 грн., 3% річних в сумі - 1 802, 92 грн., інфляційні втрати у розмірі - 9 685, 12 грн та витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви у сумі 9421,20 грн.

.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: припинення правовідношення.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 18.03.2022 року між ДП «ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ - ВИДОБУТОК» та ТОВ «КОНКОРДІЯ ЕНЕРГОТРЕЙД» був укладений договір про закупівлю товару № 285-22АБ.

Згідно умов п. 1.1. Договору 1 Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця продукцію виробничо - технічного призначення: код ДК 021:2015:09130000-9 - Нафта і дистиляти, в асортименті, кількості, в термін, за ціною і з якісними характеристиками, погодженими Сторонами в цьому договорі і Специфікаціях, що є невід`ємними частинами до цього Договору.

Відповідно до умов укладеної Специфікації (додаток № 1 до Договору1) сторонами за договором було погоджено постачання бензину 92 у кількості - 10 000 літрів на загальну суму разом із ПДВ - 370 000.00 грн.

У відповідності до умов п. 5.3. Договору на користь Відповідача було перераховано передоплату у розмірі - 370 006 грн.( платіжна інструкція № 1762 від 22.03.2022).

Відповідно до умов Договору строк поставки пального у кількості - 10 000 літрів був визначений сторонами до 31.03.2022 року.

Встановлено, що обсяг невідвантаженого пального, станом на 22.06.2023 року складає - 10 000 літрів на загальну суму - 370 006 грн.

Крім того, судом встановлено, що між ДП «ДОБРОПІЛЛЯВУПЛЛЯ - ВИДОБУТОК» та ТОВ «КОНКОРДІЯ ЕНЕРГОТРЕЙД» 06.04.2022 року був укладений договір про закупівлю товару № 312-22 ШУД.

Згідно умов п. 1.1. вищезазначеного договору Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця продукцію виробничо - технічного призначення: код ДК 021:2015:0340000-4 - Продукція лісівництва та лісозаготівля, в асортименті, кількості, в термін, за ціною і з якісними характеристиками, погодженими Сторонами в цьому договорі і Специфікаціях, що є невід`ємними частинами до цього Договору.

Відповідно до умов укладеної Специфікації (додаток № 1 до Договору) сторонами за договором було погоджено постачання лісоматеріалів круглих хвойних порід 15-19. L-4M у кількості - 120 метрів кубічних на загальну суму разом із ПДВ - 928 800. 00 грн.

У відповідності до умов п. 5.3. Договору, платіжною інструкцією № 2272 від 06.04.2022 року було перераховано на рахунок Відповідача суму 309 600, 00 гривень передоплати.

Згідно вищезазначених видаткових накладних від відповідача позивачу було поставлено лісоматеріалів на суму 257 122, 80 гривень.

Отже, передоплата за недопоставлений товар станом на 22.06.2023 року за договором № 312-22 ШУД складає 52 477, 20 гривень.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст. ст. 202, 205 Цивільного кодексу України).

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами ст. 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За правилами ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст.627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться в ч.ч.1,7 ст.193 ГК України, в яких визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до п. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 ст. 712 Цивільного кодексу України визначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не виникає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати переданий оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Частиною 1 ст. 662 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це.

В свою чергу, по даній справі відсутні докази передачі Відповідачем Позивачу товару на суму отриманої попередньої оплати в розмірі 422483,20грн.

Згідно ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця. Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

При цьому, відсутність дій відповідача щодо поставки товару, надає позивачу право на «законне очікування», що йому будуть повернуті кошти попередньо сплачені останнім. Не повернення відповідачем цих коштів прирівнюється до порушення права на мирне володіння майном (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Брумареску проти Румунії», «Пономарьов проти України», «Агрокомплекс проти України»).

У відповідності до ч.1 ст.510 ЦК України визначено, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Так, судом встановлено наявність заборгованості відповідача у розмірі 422483,20 грн., отже, позовна вимога про стягнення грошових коштів, які сплачені як передплата за товар по Договору 1 та Договору 2 в сумі 422483,20 грн. підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги щодо стягнення з відповідача штрафу а пені.

Згідно з ч.2 ст.218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання. Водночас вимогами п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України передбачено, що одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки (штрафу, пені), а відповідно до вимог ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

За правилами ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до приписів ст.1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань від 22.11.1996р. платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно з умовами п. 6.2.. п.п. 6.2.1., 6.2.2 Договору1 та Договору2, визначена відповідальність Постачальника у вигляді штрафу за прострочення поставки продукції та складає - 5% від вартості Продукції, що поставляється за відповідною Специфікацією, а у разі прострочення поставки продукції понад 10 календарних днів. Постачальник, починаючи з 11 календарного дня прострочення, додатково до штрафу передбаченому у п.п. 6.2.1. сплачує Покупцеві пеню у розмірі 0.1% від вартості не поставленої продукції, поставленої з порушенням строків, за кожен день прострочення.

Наданий позивачем розрахунок штрафу та пені, на думку суду, здійснений належним чином, тому судом штраф в сумі - 18 500,30 грн., пеню в сумі - 68 081,10 грн, за Договором1 та штраф в сумі - 2 623, 86 грн., пеню в сумі - 9 708, 28 грн. за Договором2 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 13 320,22 грн., інфляційні втрати в розмірі 81 874, 90 грн. за Договором1 та 3% річних в розмірі 1 802, 92 грн., інфляційні втрати в розмірі 9 685, 12 грн за Договорм2

Згідно із частиною 2 статті 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов' язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст.625 зазначеного кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи приписи законодавства, встановлення судом заборгованості відповідача та несвоєчасне повернення грошових коштів, заявлені позивачем позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 13 320,22 грн., інфляційні втрати в розмірі 81 874, 90 грн. за Договором1 та 3% річних в розмірі 1 802, 92 грн., інфляційні втрати в розмірі 9 685, 12 грн за Договорм2 підлягають судом задоволенню в повній мірі.

Станом на день розгляду справи, відповідач борг не сплатив, документів спростовуючих позовні вимоги не надав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Враховуючи вищевикладене, суд задовольняє позовні вимоги позивача повністю.

Відповідно до приписів ст.129 ГПК України витрати по сплаті судового збору, за подання позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОНКОРДІЯ ЕНЕРГОТРЕЙД» (вул. Грецька, буд. 43, Одеса, 65026, на користь ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ-ВИДОПУТОК» (пр. Шевченка, буд.2, Добропілля, Добропільський район, Донецька область, 85001, ) за Договором від 18.03.2022 року № 285-22АБ: передплату в сумі - 370 006 грн., штраф в сумі - 18 500,30 грн., пеню в сумі - 68 081,10 грн,; 3% річних в сумі - 13 320,22 грн., інфляційні втрати у розмірі - 81 874, 90 грн; за договором № 312-22 від 06.04.2022 року: передплату в сумі - 52 477, 20 грн., штраф в сумі - 2 623, 86 грн., пеню в сумі - 9 708, 28 грн., 3% річних в сумі - 1 802, 92 грн., інфляційні втрати у розмірі - 9 685, 12 грн та витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви у сумі 9421,20 грн.

Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

Повне рішення складено 22 лютого 2024 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов