ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року

м. Київ

cправа № 910/13733/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Огородніка К.М.- головуючого, Картере В.І., Погребняка В.Я.,

за участю секретаря судового засідання Ксензової Г.Є.,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Арома Юкрейн"

на рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2023

та на постанову Північного апеляційного господарського суду від 31.10.2023

у справі № 910/13733/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Арома Юкрейн"

до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України

про відшкодування моральної шкоди в сумі 1 500 000,00 грн.

У судове засідання 28.02.2024 учасники справи явку повноважних представників не забезпечили, про час та дату судового засідання були повідомлені належним чином.

ВСТАНОВИВ:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Арома Юкрейн" (далі - ТОВ "Арома Юкрейн", Товариство, позивач) звернулося до господарського суду із позовом до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України (відповідач) про відшкодування моральної шкоди в сумі 1 500 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на неправомірність процесуальних дій слідчого судді Печерського районного суду м. Києва при розгляді справи №757/7255/22-к, які призвели до порушення прав позивача на ефективний засіб правового захисту в національному органі, у зв`язку з чим просить відшкодувати за рахунок коштів Державного бюджету моральну шкоду у розмірі 1 500 000,00 грн.

Матеріально-правовою підставою позову позивач зазначив статті 3, 6, 11-16, 23, 1167, 1173, 1176 ЦК України, Закон України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду".

Короткий зміст рішень судів першої і апеляційної інстанцій

Господарський суд міста Києва рішенням від 18.05.2023 в задоволенні позовних вимог відмовив повністю

Північний апеляційний господарський суд постановою від 31.10.2023 рішення Господарського суду від 18.05.2023 залишив без змін.

Рішення та постанова мотивовані відсутністю підстав для стягнення з відповідача заявленої до стягнення суми моральної шкоди, оскільки позивачем належними та допустимими доказами не доведено склад правопорушення як обов`язкової умови настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння Товариству шкоди та, відповідно, її стягнення, тобто наявності передбачених статтею 1176 ЦК України підстав для покладення на державу відповідальності за шкоду, завдану процесуальними діями слідчого судді Печерського районного суду м. Києва при розгляді справи № 757/7255/22-к.

Суди вказали, що в межах даного господарського процесу судом не можуть досліджуватись питання дотримання/порушення законодавства Печерським районним судом міста Києва при розгляді та прийнятті судових рішень у справі №757/7255/22-к, що буде фактичним переглядом судового рішення, а тим більше встановлювати наявність у діях суддів кримінальних правопорушень за ознаками, передбаченими частиною 1 статті 356, частиною 1 статті 366 та частиною 4 статті 382 Кримінального кодексу України.

Суди визнали помилковим посилання позивача на положення Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", оскільки позовні вимоги у цій справі заявлені юридичною особою, в той час положення вказаного Закону не поширюються на вимоги юридичних осіб.

Фактичні обставини справи встановлені судами

ТОВ "Роскосметика", яке змінило назву на ТОВ "Арома Юкрейн", звернулось до Печерського районного суду м. Києва зі скаргою в порядку пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора.

В обґрунтування скарги заявник посилався на факт бездіяльності Офісу Генерального прокурора шляхом невиконання положень статті 214 КПК України, а саме невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей із звернення скаржника про вчинення кримінального правопорушення № 27-01/2 від 27.01.2022 та не здійснення початку досудового розслідування за результатами звернення ТОВ "РосКосметика" до Офісу Генерального прокурора із заявою про вчинення, на його думку, кримінального правопорушення суддею Господарського суду Миколаївської області, відомості за якою просить внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.06.2022 у справі № 757/7255/22-к скаргу Дубика М.Я. в інтересах ТОВ "Арома Юкрейн" на бездіяльність Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення від 27.01.2022 № 27-01/2, залишено без задоволення.

При постановленні вказаної ухвали слідчий суддя зазначив, що зобов`язання внесення відомостей до ЄРДР за заявою, в якій скаржник просить внести відомості щодо вчинення, на його думку, суддею Господарського суду Миколаївської області за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 356, частиною 1 статті 366, частиною 4 статті 382 КК України, в результаті його незгоди з процесуальними діями та рішеннями, тобто фактичного висловлювання заявником у такий спосіб незгоди з прийнятим процесуальним рішенням судді, прямо суперечить статті 126 Конституції України, Закону України "Про статус суддів та судоустрій" та не відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

За твердженням позивача, незаконність процесуальних дій суду першої інстанції під час розгляду справи №757/7255/22-к, що полягали у незастосуванні та ігноруванні судом належних норм чинного законодавства, зокрема, Конституції України, висновків Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України, невиконання рішень Європейського суду з прав людини та невнесення відомостей до офіційних документів, наслідком чого, є порушення його права на судовий захист та ефективний засіб правового захисту,

Посилаючись на положення Конституції України, Цивільного кодексу України, Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" та норми статей 166, 1176 ЦК України, ТОВ "Арома Юкрейн" просить відшкодувати за рахунок коштів Державного бюджету моральну шкоду в розмірі 1 500 000,00 грн, який позивач вважає достатнім для розумного задоволення його потреб в частині локалізації негативних наслідків порушення процесуальними діями Печерського районного суду м. Києва прав позивача при розгляді справи №757/7255/22-к.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення доводів скаржника

ТОВ "Арома Юкрейн" подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 31.10.2023 у справі № 910/13733/22, просить суд скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування підстав оскарження зазначає обставини, визначені пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України, пунктом 3 частини першої статті 287 ГПК України, стверджує, що рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2023 та постанова Північного апеляційного господарського суду від 31.10.2023 не відповідають вимогам статті 236 ГПК України, не є законними і обгрунтованими, ухвалені з порушенням норм матеріального права та не дотриманням норм процесуального права.

Згідно з аргументами касаційної скарги, суди при ухваленні оскаржуваних судових рішень:

- не застосували положення статті 56 Конституції України, статей 16, 23, 91, 94, 201, 1167, 1173, 1176 ЦК України, статей 1, 2 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду";

- не застосували частину7 статті 75 ГПК України, згідно якої не є обов`язковою для суду при вирішенні однієї справа правова оцінка, що була надана судом певному факту при розгляді іншої справи;

- врахували висновки в постановах Верховного Суду, правовідносини у яких не є подібними із правовідносинами у цій справі, а також стосуються інших питань, які не мають відношення до питань, що розглядалися у цій справі;

- неправильно застосували положення частини 4 статті 236 ГПК України, вимогам якої оскаржувані рішення не відповідають, оскільки при виборі і застосуванні норми права у спірних правовідносинах суд має враховувати висновки, викладені в постановах Верховного Суду, однак не виконувати вказівки в цих постановах Верховного Суду;

- неправильно застосували положення частини 2 статті 316 ГПК України, оскільки постанова касаційного суду не може містити вказівок для судів нижчих інстанцій про те, яка норма матеріального права має застосовуватись і яке рішення має бути прийнято за результатами нового розгляду справи;

- в порушення вимог пункту 2 частини 4 статті 238 ГПК України не зазначили мотиви відхилення доказів,

- неправильно застосували положення частини другої статті 316 ГПК України, оскільки, посилаючись в оскаржуваних рішеннях на висновки в постановах Верховного Суду в інших справах щодо застосування частини шостої статті 1176 ЦК України, суди попередніх інстанцій не врахували, що відповідні висновки в постановах Верховного Суду не є нормою права, а лише посиланням на вказану норму, а тому такий висновок не може підміняти або скасовувати цю норму і закон, зокрема, норму частини шостої статті 1176 ЦК України, а також Закон України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду";

- апеляційний суд дійшов необґрунтованих висновків про те, що матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження доводів ТОВ "Арома Юкрейн" та недоведення позивачем матеріальної шкоди, адже зазначені позивачем статті ЦК України, КК України, КПК України, ГПК України, Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", рішення ЄСПЛ та Конституційного Суду України свідчать про протилежне.

- проігнорували факти, що: необхідно було застосувати до вимоги позивача Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду"; право на відшкодування виникло у позивача на підставі рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) "Делькур проти Бельгії" від 17.01.1970, "Гофман проти Німеччини" від 11.10.2001, "Міхалкова та інші проти України" від 13.01.2011, "Лашманкін та інші проти Росії" від 07.02.2017 та рішень Конституційного Суду України, які підтверджують незаконні дії Печерського районного суду міста Києва при розгляді справи №757/900/22-к, що порушили право позивача на ефективний захист, тому порушення Печерським районним судом міста Києва права ТОВ "Арома Юкрейн" на ефективний судовий захист є приниженням його ділової репутації.

Від ТОВ "Арома Юкрейн" найшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представника, в якому скаржник також заявив про підтримання позову, та прохання його задовольнити.

Узагальнений виклад відзивів на касаційну скаргу

Відзивів на касаційну скаргу не надійшло.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи й висновків судів попередніх інстанцій

Суди встановили, що спір виник щодо моральної шкоди, завданої позивачу, за його твердженням, незаконністю процесуальних дій суду першої інстанції під час розгляду справи №757/7255/22-к, які полягають у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

З урахуванням доводів касаційної скарги та висновків судів попередніх інстанцій у цій справі постало питання щодо змісту предмета доказування, розподілу обов`язку доказування та повноважень господарського суду при вирішенні спору стосовно відшкодування моральної шкоди відповідно до статей 1167, 1173, 1174, 1176 ЦК України через ухвалення судами рішень в іншій справі про відмову у задоволенні скарги Товариства на невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У статті 56 Конституції України закріплено право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Правовідносини з відшкодування шкоди також врегульовані положеннями ЦК України.

Згідно з частиною першою статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до статті 1174 цього ж Кодексу шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Застосовуючи положення статей 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування (пункт 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.09.2019 у справі № 916/1423/17).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі № 925/1196/18 сформульовано також висновок про те, що статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними й передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Цими правовими нормами передбачено, зокрема, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Утім, цими нормами не заперечується обов`язкова наявність інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків. А тому необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України (пункти 6.11-6.13).

У цивільному праві протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою полягає в тому, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

При цьому природа такого зв`язку має бути пряма, тобто дії відповідача мають завдавати шкоду позивачеві як conditio sine qua non ("умова, без якої не може бути") (постанова Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 910/10501/19).

Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, а також немайнова шкода, заподіяна юридичній особі, що полягає у втратах немайнового характеру, що настали у зв`язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Отже, для настання цивільно-правової відповідальності відповідача за заподіяння позивачеві моральної шкоди у цій справі позивачу належить довести наявність усієї сукупності зазначених ознак складу цивільного правопорушення (наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою), у той час як відсутність хоча б однієї з цих ознак виключає настання відповідальності.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (статті 13, 74 ГПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (частини перша, друга статті 73 ГПК України).

Верховний Суд неодноразово наголошував, що дотримання фундаментального принципу змагальності господарського судочинства забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Подібний висновок є усталеним і викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц, від 16.11.2021 у справі №904/2104/19, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, від 18.01.2021 у справі № 915/646/18).

Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає, що зазначена позивачем підстава для відшкодування шкоди (відмова суду у задоволенні скарги на бездіяльність Офісу Генерального прокурора, яка полягала у невнесення відомостей до ЄРДР) не належить до вичерпного переліку випадків застосування цієї норми, наведеного у частині першій статті 1176 ЦК України, а саме випадків: незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, чого не встановлено у цій справі.

Порушене позивачем питання про незаконність і необґрунтованість ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 02.05.2022 у справі №757/7255/22-к про залишення без задоволення скарги на бездіяльність Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, яка набрала законної сили і не скасована, не підлягає розгляду і вирішенню у господарському судочинстві, зокрема за позовом про відшкодування шкоди, завданої скаржнику.

Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що позивач не обґрунтував із посиланням на відповідні докази, яким чином судові рішення у справі № 757/7255/22-к про відмову у задоволенні скарги ТОВ "Арома Юкрейн" на бездіяльність Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного державного реєстру досудових розслідування, завдали моральної шкоди, принизили ділову репутацію позивача як юридичної особи, в чому саме полягало таке приниження та який його зв`язок із рішенням Печерського районного суду міста Києва у зазначеній справі. Також позивач не зазначив, в чому саме полягала діяльність ТОВ "Арома Юкрейн", та яким чином вона змінилася (у бік погіршення) через відмову у задоволенні скарги товариства у справі № 757/7255/22-к.

Зокрема, позивачем не надано доказів, зокрема, довідок (актів, звітів тощо) про зменшення вартості нематеріальних активів; свідоцтв про зменшення вартості котирування акцій юридичної особи; висновків судової експертизи; експертної оцінки вартості нематеріальних активів; повідомлень в засобах масової інформації; результатів проведення перевірок контрольними органами (якщо ці перевірки були викликані діями відповідачів) тощо, на підтвердження того, що дії відповідача призвели до приниження ділової репутації, зниження престижу чи підрив довіри до діяльності ТОВ "Арома Юкрейн".

Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення (аналогічний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі №752/17832/14-ц).

Позивач не обґрунтував розмір заявленої до стягнення моральної шкоди, не вказав, чим керувався при визначенні суми в 1 500 000,00 грн, не повідомив як саме та скільки часу, зусиль необхідно йому для відновлення тієї репутації, яка, на його думку, існувала до порушеного права.

За таких обставин, суди попередніх інстанцій, застосовуючи до правовідносин приписи статей 1167, 1173, 1174, 1176 ЦК України, на підставі оцінки доводів позивача дійшли висновків про недоведення позивачем тих обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, та відмовили позивачу в задоволенні позову повністю з огляду на його необґрунтованість та недоведеність.

Верховний Суд зауважує, що порушене позивачем питання про незаконність і необґрунтованість судових рішень у справі № 757/7255/22-к, які набрали законної сили і не скасовані, не підлягає розгляду і вирішенню у межах цієї справи - за позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої скаржнику.

Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

Велика Палата Верховного Суду виснувала, що оскарження дій і бездіяльності суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Вчинення (невчинення) суддею (судом) процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони відповідно були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені. Усі процесуальні порушення, що їх допустили суди після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, можуть бути усунуті лише у межах відповідної судової справи, в якій такі порушення були допущені (пункт 78-80 постанови від 08.05.2018 у справі № 521/18287/15-ц; пункти 62-64 постанови від 21.11.2018 у справі № 757/43355/16-ц).

Аналогічну позицію викладено у пункті 57 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів, де зазначено, що зміст конкретних судових рішень контролюється насамперед за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до ЄСПЛ.

Отже, в межах даного господарського процесу судом не можуть досліджуватись питання дотримання/порушення законодавства Печерським районним судом міста Києва при розгляді та прийнятті судових рішень у справі № 757/7255/22-к, що буде фактичним переглядом судового рішення, а тим більше встановлювати наявність у діях суддів кримінальних правопорушень за ознаками, передбачених частиною 1 статті 356, частиною 1 статті 366 та частиною 4 статті 382 Кримінального кодексу України, оскільки це має бути підтверджено вироком суду.

Крім того, як неоднаразово зазначав Верховний Суд у своїх постановах, застосування положення частини шостої статті 1176 ЦК України можливе у випадку, коли предметом позову є дії чи бездіяльність, зокрема суду, які не пов`язані із здійсненням правосуддя, відправленням судочинства, що має на меті прийняття акту органом судової влади. Тобто це інші дії суддів (суду) при здійсненні правосуддя, коли спір не вирішується по суті, у разі їх незаконних дій або бездіяльності і якщо вина судді встановлена не лише вироком суду, а й іншим відповідним рішенням суду (постанови від 03.02.2021 у справі №454/192/17, від 22.04.2020 у справі № 454/3206/16-ц, від 25.04.2019 у справі № 757/25713/16-ц, від 10.01.2018 у справі № 454/1642/16-ц.

Отже, незгода скаржника із судовим рішенням у справі № 757/7255/22-к не може обґрунтовувати позовні вимоги щодо незаконності дій та рішень судів під час вирішення вказаної справи, а відтак позивачем не доведено наявності такого елементу складу цивільного правопорушення, як протиправної поведінки, яка порушує його права.

Таким чином, не вдаючись до вирішення питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, або додаткової перевірки доказів, Суд зазначає, що суди попередніх інстанцій на підставі оцінки доводів позивача дійшли правильних висновків про недоведення ним усієї обов`язкової сукупності елементів складу деліктного зобов`язання (зокрема незаконності судових рішень, що не скасовані і набрали законної сили, та шкоди (у т. ч. її розміру) та причинно-наслідкового зв`язку із діями/рішенням відповідача) у спірних правовідносинах відповідно до статей 1173, 1174 ЦК України.

Суд також відхиляє аргументи скаржника про безпідставне незастосування судами положень Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", позаяк за висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03.09.2019 у справі № 916/1423/17 цей закон врегульовує правовідносини відшкодування шкоди, завданої виключно громадянинові внаслідок незаконного притягнення його до відповідальності, його дія не розповсюджується на потерпілих осіб, зокрема юридичних, яким завдано шкоди внаслідок бездіяльності органу досудового розслідування та прокуратури під час розслідування за заявою таких осіб (подібний за змістом висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 910/10399/18).

Посилання скаржника на те, що господарськими судами не враховано рішень ЄСПЛ "Делькур проти Бельгії" від 17.01.1970, "Гофман проти Німеччини" від 11.10.2001, "Міхалкова та інші проти України" від 13.01.2011, "Лашманкін та інші проти Росії" від 07.02.2017, рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003 та від 17.06.2019 № 4-р (ІІ)/2020 Верховний Суд вважає безпідставними, оскільки зроблені судами попередніх інстанцій висновки по суті спору не суперечать загальним правовим висновкам щодо права на відшкодування шкоди, яке учасники відповідних правовідносин повинні реалізовувати в порядку, визначеному спеціальними правовими нормами, зокрема статями 1167, 1173, 1174, 1176 ЦК України та статтями 13, 74, 86 ГПК України.

Решта доводів касаційної скарги, що зводяться до цитування змісту правових норм, рішень ЄСПЛ та Конституційного Суду України (що ухвалені не стосовно позивача чи обставин цієї справи), не є доказами завдання шкоди ТОВ "Арома Юкрейн" в розумінні статей 73, 74 ГПК України та не впливають на правильність висновків судів попередніх інстанцій про недоведення позивачем усієї обов`язкової сукупності елементів складу деліктного зобов`язання у спірних правовідносинах відповідно до статей 1173, 1174 ЦК України, а скаржник під час касаційного оскарження судових рішень у цій справі цих висновків не спростував.

Аргументи скаржника стосовно ненадання судами попередніх інстанцій належної оцінки окремим фактам і доказам за своєю суттю зводяться до переоцінки встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, що перебуває поза межею повноважень суду касаційної інстанції, визначених статтею 300 ГПК України.

Таким чином доводи скаржника про наявність підстав для стягнення моральної шкоди у спірних правовідносинах, а також про наявність підстав для скасування як постанови апеляційного суду, так і рішення місцевого суду (про відмову у задоволенні позовних вимог) не знайшли свого правого та матеріального підтвердження, не ґрунтуються на нормі закону та не відповідають обставинам справи, а тому відповідні вимоги не підлягають задоволенню.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України за результатами розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з статтею 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Ураховуючи наведені положення законодавства та обставини, установлені господарськими судами, зважаючи на межі перегляду справи судом касаційної інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України, Верховний Суд вважає, що відсутні підстави для зміни чи скасування оскаржуваних постанови Північного апеляційного господарського суду від 31.10.2023 та рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2023 у справі №910/13733/22.

Щодо судових витрат

Зважаючи на висновок Верховного Суду про залишення касаційної скарги без задоволення, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 240, 286, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Арома Юкрейн" залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 31.10.2023 та рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2023 у справі №910/13733/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя К.М. Огороднік

Судді В.І. Картере

В.Я. Погребняк