РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.03.2024Справа № 910/471/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Князькова В.В.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу

за позовом Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу київської міської ради (київської міської державної адміністрації), м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповід альністю «АМІКУМ ФАРМА», м.Київ

про стягнення 50 450,35 грн, -

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Департамент охорони здоров`я виконавчого органу київської міської ради (київської міської державної адміністрації) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповід альністю «АМІКУМ ФАРМА» про стягнення штрафних санкцій в сумі 50 450,35 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем своїх обов`язків за договором №58 від 30.08.2022 в частині своєчасної поставки товару.

Ухвалою від 15.01.2023 залишено позовну заяву без руху; надано позивачу строку для усунення недоліків.

17.01.2023 до суду надійшла заява Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу київської міської ради (київської міської державної адміністрації) про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/471/24; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного провадження.

Ухвалою від 21.01.2024 встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження.

Відповідач у відзиві проти задоволення позовних вимог надав заперечення посилаючись на те, що порушення строків поставки було обумовлене настанням форс-мажорних обставин, а саме збройної агресії російської федерації. Також відповідачем зазначено про докладення максимальних зусиль для поновлення логістичних ланцюгів з метою забезпечення пацієнтів в Україні та поставки продукції іноземного виробництва. Означені обставини, на думку відповідача, є підставою для звільнення постачальника від відповідальності за порушення строків поставки товару згідно ст..617 Цивільного кодексу України.

Позивачем у відповіді на відзив заперечено проти правової позиції відповідача по справі.

З огляду на те, що до суду не надходило клопотань учасників справи або одного з них в порядку частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, господарський суд розглядає справу без проведення судового засідання.

Відповідно до ч.4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

30.08.2022 між Департаментом охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (замовник) та Товариством з обмеженою відповід альністю «АМІКУМ ФАРМА» (учасник) було укладено договір №58 про закупівлю товарів за державні кошти, за умовами п.1.1 якого учасник зобов`язується у 2022 році поставити замовнику, а замовник - прийняти та оплатити 15880000-0 спеціальні продукти харчування, збагачені поживними речовинами (Продукти лікувального харчування, збагачені поживними речовинами (продукти лікувального харчування для дітей, хворих на фінілкетонурію та запальні хвороби товстого кішківника, 10 лотів).

Згідно п.3.1 договору №58 від 30.08.2022 сума цього договору становить 1634 440,95 грн, в тому числі податок на додану вартість 272 406,83 грн.

Відповідно до п.5.1 договору №58 від 30.08.2022 строк поставки товарів: протягом 2022 (не більше 10 днів з дати отримання письмової заявки замовника).

За умовами п.7.2 договору №58 від 30.08.2022 у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань учасник сплачує замовнику штрафні санкції у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми непоставленого товару за кожен день затримки.

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2022, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань та умов договору (п.10.1 договору №58 від 30.08.2022 ).

У специфікації (додаток 1 до договору №58 від 30.08.2022 ) сторонами було погоджено характеристики, кількість та вартість товару, що поставляється за договором.

Суд звертає увагу відповідача на те, що статтею 204 Цивільного кодексу України закріплено презумпцію правомірності правочину.

Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 23.01.2018р. по справі №203/2612/13-ц та постанові від 19.06.2018р. по справі №5023/3905/12.

Слід зауважити, що на теперішній час договір №58 від 30.08.2022 у передбаченому чинним законодавством України порядку недійсним визнано не було. Доказів зворотного матеріали справи не містять.

Отже, виходячи з наведеного вище, з огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір №58 від 30.08.2022 як належну підставу у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків з поставки товару.

З матеріалів справи вбачається, що 17.10.2022 замовником було передано учаснику заявку №061-348/оу на поставку товару на суму 977 328,39 грн.

Товар за договором №58 від 30.08.2022 на підставі заявки №061-348/оу від 17.10.2022 було поставлено Товариством з обмеженою відповід альністю «АМІКУМ ФАРМА» згідно видаткових накладних №АС-Рн-0001790 від 26.10.2022 на суму 761 400,39 грн та №АС-Рн-0002224 від 19.12.2022 на суму 215 928 грн.

10.11.2022 замовником було передано учаснику заявку №061-432/оу на поставку товару на суму 656 423,04 грн.

Товар за договором №58 від 30.08.2022 на підставі заявки №061-432/оу від 10.11.2022 було поставно згідно видаткової накладної №АС-Рн-0002337 від 30.12.2022.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що з огляду на порушення відповідачем строків поставки товару за договором №58 від 30.08.2022 на підставі заявкок №061-348/оу від 17.10.2022 та №061-432/оу від 10.11.2022, замовником було нараховано та заявлено до стягнення пеню на загальну суму 50 450,35 грн.

Оцінюючи вказані вище обставини, суд дійшов висновку щодо наявності достатніх підстав для часткового задоволення позовних вимог. При цьому, суд виходить з такого.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

У ст.663 Цивільного кодексу України вказано, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Як було встановлено судом, згідно п.3.1 договору №58 від 30.08.2022 сума цього договору становить 1634 440,95 грн, в тому числі податок на додану вартість 272 406,83 грн.

Відповідно до п.5.1 договору №58 від 30.08.2022 строк поставки товарів: протягом 2022 (не більше 10 днів з дати отримання письмової заявки замовника).

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що о 17.10.2022 замовником було передано учаснику заявку №061-348/оу на поставку товару на суму 977 328,39 грн.

Отже, виходячи з умов укладеного між сторонами правочину вбачається, що кінцевим строком поставки товару за заявкою №061-348/оу було 27.10.2022.

10.11.2022 замовником було передано учаснику заявку №061-432/оу на поставку товару на суму 656 423,04 грн.

Отже, виходячи з умов укладеного між сторонами правочину вбачається, що кінцевим строком поставки товару за заявкою №061-432/оу було 21.11.2022, оскільки 20.11.2022 було вихідним днем (неділя).

Товар за договором №58 від 30.08.2022 на підставі заявки №061-348/оу від 17.10.2022 було поставлено Товариством з обмеженою відповід альністю «АМІКУМ ФАРМА» згідно видаткових накладних №АС-Рн-0001790 від 26.10.2022 на суму 761 400,39 грн та №АС-Рн-0002224 від 19.12.2022 на суму 215 928 грн.

Товар за договором №58 від 30.08.2022 на підставі заявки №061-432/оу від 10.11.2022 було поставно згідно видаткової накладної №АС-Рн-0002337 від 30.12.2022.

Тобто, з наведеного вбачається, що відповідачем було порушено строки поставки товару за договором №58 від 30.08.2022 на підставі заявки №061-348/оу від 17.10.2022 та №061-432/оу від 10.11.2022.

Суд зазначає, що згідно з ч.ч.1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23 червня 1993 р.).

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до ст.2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.33 Рішення віл 27.10.1993р. Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів»).

У п.26 рішення від 15.05.2008р. Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Проте, всупереч наведеного, відповідачем обставини, які повідомлені позивачем, належними та допустими доказами не спростовано, факт несвоєчасного виконання своїх обов`язків за договором №58 від 30.08.2022 на підставі заявок №061-348/оу від 17.10.2022 та №061-432/оу від 10.11.2022 в частині поставки товару не доведено.

Отже, суд дійшов висновку щодо доведеності з боку позивача обставин порушення відповідачем своїх обов`язків з поставки товару.

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст.610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов`язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України визначено, що порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня). Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

За умовами п.7.2 договору №58 від 30.08.2022 у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань учасник сплачує замовнику штрафні санкції у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми непоставленого товару за кожен день затримки.

З огляду на порушення постачальником свого обов`язку з поставки товару за договором №58 від 30.08.2022 на підставі заявок №061-348/оу від 17.10.2022 та №061-432/оу від 10.11.2022 позивачем було нараховано на заявлено до стягнення штрафні санкції на загальну суму 50 450,35 грн.

Здійснивши перевірку наведеного позивачем розрахунку, суд дійшов висновку, що останній містить помилку, оскільки за заявкою №061-432/оу від 10.11.2022 позивачем не вірно визначено кінцевий строк поставки та не враховано приписи ч.5 ст. 254 Цивільного кодексу України, згідно якої якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. Судом було встановлено, що кінцевим строком поставки товару за заявкою №061-432/оу було 21.11.2022, оскільки 20.11.2022 було вихідним днем (неділя), а отже, право на нарахування неустойки виникло 22.11.2022.

Після здійснення перерахунку, суд дійшов висновку, що обґрунтованим за порушення постачальником свого обов`язку з поставки товару за договором №58 від 30.08.2022 на підставі заявок №061-348/оу від 17.10.2022 та №061-432/оу від 10.11.2022 є нарахування неустойки на загальну суму 49 551,14 грн.

Щодо тверджень відповідача стосовно наявності підстав для звільнення Товариства з обмеженою відповід альністю «АМІКУМ ФАРМА» від відповідальності за порушення строків поставки товару за договором №58 від 30.08.2022 на підставі заявок №061-348/оу від 17.10.2022 та №061-432/оу від 10.11.2022 суд зазначає таке.

Частиною ст.617 Цивільного кодексу України унормовано, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Відповідно до статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Тобто, згідно чинного законодавства, можливе звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язання, а не від виконання в цілому. В будь-якому разі сторона зобов`язання, яка його не виконує, повинна довести, що в кожному окремому випадку саме ці конкретні обставини мали непереборний характер саме для цієї конкретної особи. І кожен такий випадок має оцінюватись судом незалежно від наявності засвідчених компетентним органом обставин непереборної сили.

Верховний Суд у постанові від 25.01.2022 по справі № 904/3886/21 зазначив, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести (1) факт їх виникнення; (2) те, що обставини є форс-мажорними (3) для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність.

Тобто, обставина стає форс-мажорною для сторін правовідносин щодо тих чи інших зобов`язань виключно у разі доведення неможливості виконання конкретних зобов`язань. Отже, такі обставини, як оголошена чи неоголошена війна, військові дії, введення воєнного стану самі по собі не є абсолютними форс-мажорними обставинами.

Умовами укладеного між сторонами правочину передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили (форс-мажор).

Згідно п.8.2 договору №58 від 30.08.2022 форс-мажор означає надзвичайні та невідворотні обставини (техногенного, природного/ соціально-політичного характеру/ військового характеру / обставин юридичного форс-мажору (дія/ рішення органів державної влади, органів / установ, що містять заборону або обмеження з питань, які мають пряме (безпосереднє) відношення до виконання договору), які не існували під час укладення договору, виникли поза волею сторін та об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань.

Сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим договором унаслідок дії форс-мажору, повинна протягом 5 календарних днів повідомити про це іншу сторону у письмовій формі (п.8.3 договору №58 від 30.08.2022).

З аналізу вказаних положень договору вбачається, що звільнення від відповідальності/відкладення строку виконання зобов`язання можливе лише тоді, коли невиконання зобов`язання є наслідком форс-мажорних обставин, а не сам по собі факт наявності форс-мажорних обставин. При цьому, за умови виконання п.8.3 договору, а саме повідомлення про це контрагента.

Наразі, в якості обставини форс-мажору відповідач посилається на початок збройної агресії російської федерації та введення військового стану.

Проте, суд вважає, що означені обставини ніяким чином не звільняють відповідача від відповідальності за порушення строків поставки за договором №58 від 30.08.2022 на підставі заявок №061-348/оу від 17.10.2022 та №061-432/оу від 10.11.2022.

Означені висновки суду грунтуються на тому, що 24.02.2022 року в зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб. Указами Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" неодноразово продовжено строк дії воєнного стану в Україні, в тому числі і по теперішній час.

Проте, обставини збройної агресії, введення військового стану в Україні виникли ще до моменту укладення між сторонами договору №58 від 30.08.2022 та прийняття відповідачем на себе зобов`язання із поставки товару у певні строки, а отже, не форс-мажором у урозумінні п.8.2 договору №58 від 30.08.2022.

За таких обставин, з огляду на вищевикладене у сукупності, у суду відсутні підстави вважати наявними підстави для звільнення Товариства з обмеженою відповід альністю «АМІКУМ ФАРМА» від відповідальності за порушення строків поставки товару за договором №58 від 30.08.2022.

З огляду на наведене вище, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до Товариства з обмеженою відповід альністю «АМІКУМ ФАРМА» в частині стягнення штрафних санкцій на суму 49 551,14 грн.

Згідно приписів ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається сторін пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до Товариства з обмеженою відповід альністю «АМІКУМ ФАРМА» про стягнення штрафних санкцій в сумі 50 450,35 грн - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповід альністю «АМІКУМ ФАРМА» (04080, м.Київ, вул..Вікентія Хвойки, буд.21, ) на користь Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (01001, м.Київ, вул..Прорізна, 19, ) штрафні санкцій в сумі 49 551,14 грн та судовий збір в розмірі 2974 ,03 грн.

3. В задоволенні вимог про стягнення неустойки на суму 899,21 грн відмовити.

4. Судовий збір в сумі 53,97 грн залишити за позивачем.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до апеляційного господарського суду.

Повний текст складено та підписано 11.03.2024.

Суддя В.В. Князьков