ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.03.2024м. СумиСправа № 920/1080/23

Господарський суд Сумської області у складі судді Вдовенко Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Кириченко-Шелест А.Г.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін справу № 920/1080/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Бізнес позика (бул. Лесі Українки, буд. 26, офіс 411, м. Київ, 01133)

до відповідача Фізичної особи-підприємця Нешенко Світлани Леонідівни ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 35 279,74 грн,

представники учасників справи:

від позивача Бруско О.В.;

від відповідача Белінський В.А.;

УСТАНОВИВ:

Позивач подав позовну заяву, в якій просить суд стягнути з відповідача 35 279 грн 74 коп., в тому числі 23 293 грн 51 коп. заборгованості за кредитом, 11 986 грн 23 коп. заборгованості за відсотками відповідно до договору про надання кредиту № 203866-КС-001 від 27.12.2020, укладеного між сторонами. Також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати (витрати по сплаті судового збору в сумі 2147 грн 20 коп., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 грн 00 коп.).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.09.2023 справу призначено до розгляду судді Джепі Ю.А.

Ухвалою від 20.09.2023 Господарський суд Сумської області повернув позивачу позовну заяву № б/н від 14.09.2023 (вх. № 3556 від 15.09.2023).

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.12.2023 ухвалу Господарського суду Сумської області від 20.09.2023 у справі №920/1080/23 скасовано, матеріали справи № 920/1080/23 направлено до Господарського суду Сумської області на стадію вирішення питання про відкриття провадження.

Ухвалою від 31.01.2024 суддя Джепа Ю.А. заявила та задовольнила самовідвід у справі № 920/1080/23.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.02.2024 справу № 920/1080/23 призначено до розгляду судді Вдовенко Д.В.

Ухвалою від 06.02.2024 Господарський суд Сумської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 920/1080/23, призначив судове засідання для розгляду справи по суті на 05.03.2024, 11:00; задовольнив клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" про витребування доказів, викладене у позовній заяві; витребував у Акціонерного товариства Комерційного банку ПРИВАТБАНК інформацію про: підтвердження чи спростування, що держателем карти № НОМЕР_1 , виданої АТ КБ ПРИВАТБАНК, є ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ); прізвище, ім`я, по-батькові отримувача грошових коштів, перерахованих на карту № НОМЕР_1 , видану АТ КБ ПРИВАТБАНК, на яку 27.12.2020 ТОВ БІЗПОЗИКА були перераховані двома платежами (20 000,00 грн. та 12 000,00 грн.) грошові кошти в загальному розмірі 32 000,00 грн.; виписку про рух коштів по карті № НОМЕР_1 , виданої АТ КБ ПРИВАТБАНК, за період з 27.12.2020 до 04.01.2021 включно; надав відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву; надав позивачу семиденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подання відповіді на відзив; надав відповідачу семиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.

Згідно зі ст. 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Ухвалою від 08.02.2024 господарський суд задовольнив заяву представника позивача (вх. № 716 від 07.02.2024) про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою від 13.02.2024 господарський суд задовольнив заяву представника відповідача (вх. № 763 від 12.02.2024) про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

23.02.2024 відповідач подав відзив на позовну заяву (вх. № 546 від 23.02.2024), в якому визнає позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором.

23.02.2024 відповідач подав заяву (вх. № 1020 від 26.02.2024), в якій просить суд розстрочити виконання рішення суду на один рік з моменту його винесення. Відповідач зазначає, що упродовж дії договору ОСОБА_1 здійснено 5 обов`язкових платежів в загальній сумі 23 650 грн. Обставини встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, обставини введення на території України воєнного стану у зв`язку з незаконною збройною агресією рф, призвели до зменшення доходів ОСОБА_1 , як фізичної особи підприємця та як фізичної особи (виключно пенсія). Згідно з довідкою про доходи (відомості про пенсію) сукупний дохід ОСОБА_1 за період з січня 2023 року до січня 2024 року склав 35635,14 грн.

23.02.2024 відповідач подав клопотання (вх. № 1018 від 26.02.2024), в якому просить суд відмовити у задоволенні вимоги щодо стягнення судових витрат на правову допомогу або зменшити розмір заявлених витрат на правову допомогу та встановити суму, що є співмірною із складністю справи та часом витраченим адвокатом на надання послуг, із врахуванням майнового стану відповідача; відмовити у стягненні 50 відсотків судового збору, у зв`язку із визнанням позову відповідачем. Відповідач зазначає, що складання позовної заяви (саме це включається у надану стороні позивача правову допомогу) не потребувало значних зусиль та не здійснювалось в рамках складної справи, визначений розмір витрат у сумі 9000 грн. за надану правову допомогу неспівмірний із складністю справи та не відповідає обсягу наданих адвокатом послуг. Відповідач також зазначає про неспівмірність розміру витрат на правову допомогу із розміром позовних вимог. Відповідач вважає достатнім розміром витрат 1000 грн.

27.02.2024 позивач подав заперечення (вх. № 570 від 27.02.2024), в якому просить суд у задоволенні заяви відповідача про розстрочення виконання рішення відмовити. Позивач зазначає, що здійснення платежів відповідачем в рахунок виконання його зобов`язань за кредитним договором не є підставою для надання розстрочки виконання судового рішення згідно з положеннями ГПК України. Карантин та воєнний стан були поширені на всіх громадян та юридичних осіб в Україні і будь-якого очевидного причинно-наслідкового зв`язку між їх введенням та виникненням саме у ФОП Нешенко С.Л. обставин, з наявністю яких ГПК передбачає можливість надання їй розстрочки виконання судового рішення по цій судовій справі, представником відповідача у заяві про розстрочення та доданих до неї документах, не наведено. Станом на дату укладення кредитного договору (27 грудня 2020 року) карантин був вже введений і беззаперечно його наявність та ризики його введення мали б обов`язково враховуватись ФОП Нешенко С.Л. при прийнятті рішення про необхідність та доцільність укладення кредитного договору. Відповідачем до заяви не долучено будь-яких доказів, які б свідчили про складне фінансове становище відповідача, зокрема відомостей та документів, з яких можна було б достеменно встановити розмір доходів у різні періоди та наявність фактичного їх зменшення. Кредитний договір укладений відповідачем як підприємцем і доказів того, що станом на даний момент відповідач втратив зазначений статус останнім не подано. Додана відповідачем до клопотання про зменшення довідка про доходи відповідача, сформована засобами автоматичних систем Пенсійного фонду України, не може вважатись єдиною та/або достатньою підставою для визначення незадовільного фінансового стану відповідача, адже, зважаючи на наявність у відповідача чинного статусу фізичної особи-підприємця та можливість здійснення ним підприємницької діяльності задля отримання прибутку, відомості, відображені в довідці є лише однією із складових частин для визначення фінансового стану відповідача та не надають суду можливості встановити дійсний фінансовий стан відповідача станом на дату подання заяви про розстрочення. Згідно з пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України в період дії воєнного стану позивач на законодавчому рівні був позбавлений можливості стягнення з відповідача, який прострочив виконання зобов`язань за кредитним договором, будь-яких штрафних санкцій за порушення його умов. Позивач зазначає, що вирішуючи питання про розстрочення виконання рішення суду господарські суди мають дотримуватись балансу інтересів сторін та обов`язково мають враховуватися й інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення (в даному випадку позивача), адже відповідач і позивач знаходяться у рівних економічних умовах і в одній державі, тому незадовільний фінансовий стан відповідача сам по собі є недостатньою причиною для розстрочення виконання рішення суду.

27.02.2024 позивач подав заперечення (вх. № 576 від 27.02.2024), в яких просить суд: у задоволенні клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги відмовити у повному обсязі; у разі прийняття судом визнання позову відповідачем і прийняття рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі здійснити розподіл судових витрат по справі наступним чином: стягнути з ФОП Нешенко С.Л. на користь ТОВ «Бізнес позика» суму судового збору в загальному розмірі 4 294,40 грн сумарно сплаченого ТОВ «БІЗПОЗИКА» за подання позовної заяви та апеляційної скарги на ухвалу про повернення позовної заяви; суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9 000,00 грн.

04.03.2024 відповідач подав клопотання (вх. № 619 від 04.03.2024), в якому просить суд приєднати до матеріалів справи квитанцію №0.0..1 від 01.03.2024 до платіжної інструкції на переказ готівки в сумі 4730 грн на підтвердження часткового погашення заборгованості за договором.

У судовому засіданні 05.03.2024 представник позивача підтвердив факт часткової оплати та зазначив про зарахування 4730 грн. в рахунок сплати процентів за користування кредитом.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подання доказів в обґрунтування своїх позицій по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарський суд, в межах наданих йому повноважень, створив належні умови для реалізації учасниками процесу своїх прав.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" є фінансовою установою відповідно до свідоцтва № ФК № 880 від 06.04.2017, виданого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

27.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" та Фізичною особою-підприємцем Нешенко Світланою Леонідівною укладений договір про надання кредиту № 203866-КС-001 відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 32 000,00 грн. (тридцять дві тисячі грн.) на засадах строковості, поворотності, платності (надалі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором про надання кредиту, та Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям.

Строк кредиту - 24 тижні. Процентна ставка - в день 0,68945802, фіксована. Термін дії договору - до 13.06.2021.

Відповідно до п. 2 договору протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом (надалі - проценти за користування кредитом) нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів.

Пунктом 3 договору встановлений графік платежів (кредиту та процентів за користування кредитом), якого має дотримуватися позичальник для належного виконання умов кредитного договору.

Відповідно до п. 5 договору позичальник підтверджує, що він ознайомлений з договором про надання кредиту та Правилами, текст яких розміщено на сайті кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх, та, відповідно, укладає договір.

Згідно з п. 9 договору інші умови цього правочину регулюються Правилами, які є невід`ємною частиною договору. Усі неврегульовані договором правовідносини сторін регулюються законодавством України.

Договір про надання кредиту № 203866-КС-001 від 27.12.2020 підписаний відповідачем 27.12.2020 електронним підписом одноразовим ідентифікатором G-7004 (ст. 12 Закону України Про електронну комерцію).

Відповідно до п. 5.1 Правил про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика", затверджених наказом директора ТОВ "Бізпозика" (далі - Правила), обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за користування кредитом за договором про надання кредиту здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з урахуванням умов договору. Таким чином, проценти за користування кредитом щоденно нараховуються на неповернену суму кредиту з першого дня перерахування суми кредиту позичальнику до закінчення терміну дії договору про надання кредиту (включно).

Заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок кредитодавця у строк відповідно до графіку платежів, встановлений договором про надання кредиту. Датою повернення (погашення) кредиту, так само як і датою сплати процентів за користування кредитом та інших платежів, передбачених умовами договору про надання кредиту при безготівкових розрахунках вважається - дата зарахування коштів на рахунок кредитодавця (5.3 Правил).

Відповідно до п. 5.5. Правил, у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про надання кредиту в повному обсязі, ця сума погашає вимоги кредитодавця в такій черговості: 1) у першу чергу - відшкодовуються витрати кредитодавця, пов`язані з поверненням виданого кредиту (судові витрати, витрати на державного/приватного виконавця, нотаріуса тощо); 2) у другу чергу - нараховані кредитодавцем неустойка (штраф), інші платежі відповідно до договору про надання кредиту - у разі їх нарахування; 3) у третю чергу - прострочені проценти за користування кредитом та прострочена сума кредиту; 4) у четверту чергу прострочені проценти за користування кредитом; 5) у п`яту чергу - сума кредиту.

Позивач надав відповідачу кредитні кошти в загальному розмірі 32 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 , що підтверджується квитанціями від 27.12.2020 на загальну суму 32 000 грн., а також довідками ТОВ "ФК "Елаєнс" від 04.09.2023, згідно з якими вказаною компанією, на підставі договору № 41084239_14/12/17, надані позивачу послуги з проведення 27.12.2020 платежів (номери в системі FONDY 336063132, ) на загальну суму 32 000 грн. з призначенням платежу «перерах. коштів ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_2 зг. до кредитного договору № 203866-КС-001 від 27.12.2020 без ПДВ».

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що відповідач не виконав своєчасно та у повному обсязі договірні зобов`язання щодо повернення отриманих кредитних коштів, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість в сумі 35 279 грн 74 коп., в тому числі 23 293 грн 51 коп. за кредитом, 11 986 грн 23 коп. за процентами.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1, 2 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1046, 1048, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 526, 629 Цивільного кодексу України, п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання не допускається; договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 цього ж Кодексу, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Суд встановив, що факт надання позивачем відповідачу кредитних коштів в загальній сумі 32000 грн. підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до розрахунку позивача на дату звернення з позовом до суду заборгованість відповідача за кредитом становить 23 293 грн 51 коп., за процентами - 11 986 грн 23 коп.

Відповідач визнає позовні вимоги.

Суд встановив, що відповідач не виконав в повному обсязі договірні зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів згідно із погодженим сторонами у договорі графіком, чим порушив права та охоронювані законом інтереси позивача.

Відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 0.0..1 від 01.03.2024, після звернення позивача з позовом до суду та відкриття судом провадження у справі, відповідач частково сплатив заборгованість в сумі 4730 грн 00 коп., які зараховані позивачем в рахунок погашення заборгованості за процентами.

За цих обставин, враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати процентів у повному обсязі, суд вважає правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 23 293 грн 51 коп. заборгованості за кредитом, 7256 грн 23 коп. заборгованості за процентами. Провадження у справі в частині стягнення з відповідача 4730 грн. 00 коп. заборгованості за процентами суд закриває на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 239 ГПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

За приписами ч. 3, 4 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України підставою для розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події, тощо.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини за правилами статті 86 ГПК України.

Питання задоволення заяви сторони у справі про розстрочення виконання рішення суду вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення та із дотриманням балансу інтересів сторін.

Суд зазначає, що скрутне фінансове становище чи невиконання контрагентами своїх зобов`язань перед відповідачем не є безумовними підставами для розстрочення виконання рішення суду. Фінансові складнощі не є винятковою і непрогнозованою обставиною в умовах ринкової економіки. Такий стан справ підприємця є одним із можливих ризиків підприємницької діяльності.

Розглянувши заяву відповідача про розстрочення виконання рішення, суд встановив, що відповідач не подав належних доказів на підтвердження скрутного фінансового становища, зменшення доходів відповідача, як підприємця, у зв`язку із встановленням карантину та запровадженням обмежувальних протиепідемічних заходів на території України, введенням в Україні воєнного стану. Довідка від 22.02.2024 містить відомості виключно про пенсію Нешенко С.Л. і не містить даних про відсутність у відповідача доходів, як підприємця.

Вказуючи на обставини відсутності доходів, крім пенсії, відповідач не пояснює яким чином буде забезпечено виконання судового рішення частинами у разі розстрочення, відповідно, у суду відсутні підстави вважати, що надання розстрочки сприятиме реальному виконанню судового рішення.

За викладених обставин суд відмовляє у задоволенні заяви Фізичної особи підприємця Нешенко Світлани Леонідівни про розстрочення виконання рішення суду (вх. № 1020 від 26.02.2024).

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина 5 статті 129 ГПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд встановив, що факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката у справі № 920/1080/23 в сумі 9 000 грн 00 коп. підтверджується копіями договору про надання правничої допомоги від 25.11.2022, рахунком-фактурою від 12.09.2023 № Р-00000065, актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 12.09.2023 № Р--09/23, платіжної інструкції від 13.09.2023 № 824, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ТР № 000217 від 31.08.2017.

Відповідно до акта здачі-прийняття робіт (наданих послуг) від 12.09.2023 № Р--09/23 адвокат надав позивачу правову допомогу згідно з Розділом 2 договору від 25.11.2022 - підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості з ФОП Нешенко С.Л.

Суд зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони відповідно до положень статті 126 Господарського процесуального кодексу України має бути установлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим.

Беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, установить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Розглянувши доводи відповідача у клопотанні про зменшення розміру витрат, виходячи з критеріїв розумності та співмірності витрат, їх пропорційності до предмета спору, характеру та обсягу наданих адвокатом послуг, суд дійшов висновку, що заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу не є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), ціною позову; розмір гонорару, визначений позивачем та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору. Суд враховує, що справа є малозначною, розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, спірні правовідносини виникли на підставі договору, регулюється нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України.

За викладених обставин, з урахуванням складності справи, обсягу наданих адвокатом послуг, суд зменшує розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, до 5 000 грн.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України витрати позивача на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 грн 00 коп. покладаються на відповідача.

Суд зазначає про відсутність втручання суду в договірні відносини позивача з адвокатом за укладеним договором, позаяк обов`язок виконання прав і обов`язків за цим договором не змінюється і не припиняється у зв`язку з покладенням судом судових витрат на правничу допомогу на відповідача не в повній сумі, про яку домовились позивач та адвокат (постанови Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 910/20792/20, від 14.06.2022 у справі №904/4876/21, від 22.06.2022 у справі №904/7334/21, від 30.05.2022 у справі №904/7347/21).

За подання позовної заяви до Господарського суду Сумської області згідно з платіжною інструкцією № 826 від 13.09.2023 позивач сплатив судовий збір в сумі 2147 грн 20 коп. За подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду на ухвалу Господарського суду Сумської області про повернення позовної заяви згідно з платіжною інструкцією № 862 від 22.09.2023 позивач сплатив судовий збір в сумі 2147 грн 20 коп.

Згідно з ч. 1 ст. 130 ГПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України Про судовий збір у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, відповідно до ч. 1 ст. 130 ГПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України Про судовий збір судовий збір в сумі 2147 грн 20 коп. (50 відсотків судового збору в загальній сумі 4294 грн 40 коп.) підлягає поверненню позивачу з державного бюджету.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 2147 грн 20 коп. (50 відсотків судового збору в загальній сумі 4294 грн 40 коп.) покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 2, 13, 123, 126, 129, 130, 231, 232, 233, 236, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Нешенко Світлани Леонідівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Бізнес позика (бул. Лесі Українки, буд. 26, оф. 411, м. Київ, 01133, ) 23 293 грн 51 коп. заборгованості за кредитом, 7256 грн 23 коп. заборгованості за процентами, 2147 грн 20 коп. витрат по сплаті судового збору, 5000 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Провадження у справі в частині стягнення з Фізичної особи підприємця Нешенко Світлани Леонідівни 4730 грн заборгованості за процентами - закрити.

4. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю Бізнес позика (бул. Лесі Українки, буд. 26, оф. 411, м. Київ, 01133, ) з державного бюджету України (рахунок UA 2026001, отримувач ГУК у м.Києві/м.Київ/22030101, , надавач платіжних послуг отримувача Казначейство України (ел.адм.подат)) судовий збір в сумі 2147 грн 20 коп. сплачений платіжною інструкцією № 862 від 22.09.2023.

5. У задоволенні заяви Фізичної особи підприємця Нешенко Світлани Леонідівни про розстрочення виконання судового рішення (вх. № 1020 від 26.02.2024) відмовити.

6. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

7. Відповідно до ст. ст. 241, 256, 257 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складене та підписане суддею 12.03.2024.

Суддя Д. В. Вдовенко