ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2024м. ХарківСправа № 922/2738/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавренюк Т.А.

при секретарі судового засідання Сіліній М.Г.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, )
до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" (61109, м. Харків, вул. Безлюдівська, 1, )
про стягнення 330 786 950,77грн
за участю учасників справи:

позивача - Жирний О.С.

відповідача - Клименко Т.В.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 193 399 476,18грн, пеню в розмірі 19 845 685,67грн, 3% річних в розмірі 19 647 115,43грн, збитки від інфляції в розмірі 97 894 673,49грн. Судові витрати зі сплати судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 щодо здійснення своєчасної оплати з посиланням на норми Цивільного та Господарського кодексів України.

Ухвалою суду від 30.06.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, почато у справі підготовче провадження та призначено підготовче засідання.

Відповідач у відзиві на позов та запереченнях на відповідь позивача на відзив проти позову заперечує, посилаючись на його безпідставність. Оскільки відповідачем виконано всі приписи вимог Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" № 1639-ІХ від 14.07.2021, а заборгованість, яка є предметом розгляду даної справи врегульована цим законом, на думку відповідача, є підстави для закриття провадження у справі за відсутністю предмета спору. Також відповідач посилається на те, що у спірний період положеннями укладеного між позивачем та відповідачем договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 не передбачено врегулювання добових небалансів та відсутнє зобов`язання відповідача щодо їх несплати.

Крім того, як зазначає відповідач, у спірний період інформаційна платформа оператора газотранспортної системи, на якій учасники ринку природного газу (у тому числі оператори газорозподільних систем) мали б вчиняти добові балансуючі дії, не виконувала своїх функцій належним чином по відношенню до оператора газорозподільної системи, що призвело до внесення до інформації некоректних даних, що спростовує доведеність позовних вимог, оскільки у оператора газорозподільної системи в цей період не було передбачено законодавством інструменту для вчинення добових балансуючих дій по відношенню до оператора газорозподільної системи.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів, що підтверджують вчинення балансуючих дій, зокрема не доведено, що було передбачено передачу обсягу природного газу оператору ГТС щодобово, що була погоджена формула, за якою визначалась ціна природного газу за кожну добу та чи доводилась така інформація (розрахунок попередньої вартості за добовий небаланс) у відповідний момент часу (вчинення балансуючих дій) відповідному замовнику в електронному форматі, що виключає обґрунтованість позовних вимог в частині надання позивачем відповідачу послуг балансування природного газу у липні, серпні, вересні, жовтні, листопаді, грудні 2019 року за спірним договором та є підставою для відмови в задоволенні позову.

Що стосується документального оформлення наданих послуг врегулювання щодобових небалансів та визначення розміру оплати цих послуг протягом спірного періоду, відповідач зазначає, що односторонні акти врегулювання добових небалансів не містять відомостей про джерела внесення в них інформації.

Також відповідач посилається на те, що позивачем не вірно визначено період нарахування пені, 3% річних та збитків від інфляції, та просить застосувати строк позовної давності, оскільки позивачем цей строк пропущено.

На думку відповідача, викладену ним у запереченнях на відповідь позивача на відзив, відповідач вважає, що звернення позивача до суду з позовом направлено на неправомірне збагачення позивача за рахунок відповідача в умовах дії воєнного стану, оскільки сума боргу за договором становить 193 399 476,18грн, а сума штрафних санкцій - 71% від основного боргу. Також відповідач заперечує проти доводів позивача щодо відсутності підстав для застосування строку позовної давності та проти посилання позивача на преюдиціальність фактів, встановлених у судовій справі № 922/3303/21.

Позивач у відповіді на відзив та письмових поясненнях, не погоджуючись із запереченнями відповідача, посилається на те, що відповідачем не надано жодного доказу у даній справі, які б свідчили, що сторони дійсно вчинили вищезазначені дії згідно закону № 1639, а також доказів, які б свідчили про припинення існування заборгованості по даній справі. Законом № 1639 визначено лише можливий механізм погашення заборгованості операторів газорозподільних систем за договорами про надання послуг з транспортування природного газу перед особою, що здійснювала функції оператора газорозподільної системи до 31.12.2019 включно, не сплаченої станом на розрахункову дату. Проте, даний механізм не є тотожним поняттю припинення існування цієї заборгованості в силу закону, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для закриття провадження у даній справі на підставі п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України.

Щодо стосується тверджень відповідача про відсутність в договорі умов, які б передбачали врегулювання щодобових небалансів, позивач зазначає про те, що за умовами п.2.2 спірного договору послуги надаються на умовах визначених в Кодексі газотранспортної системи з урахуванням особливостей, передбачених цим договором. З зазначеного вбачається, що у договорі транспортування природного газу від 17.12.2015 № міститься відсилочна норма, яка застосовується у випадку зміни законодавства, що регулює такі правовідносини, а отже такий договір є підставою для врегулювання як місячного так і добового небалансу замовників послуг транспортування.

Щодо твердження відповідача про те, що за відсутності укладеного між сторонами додатку 3 до договору, сторони не погодили переліку комерційних вузлів обліку природного газу, вважає ці твердження безпідставними, посилаючись на те, що не підписання сторонами додатку № 3 до договору не вплинуло на можливість позивача здійснювати остаточну алокацію відборів та подач відповідача як замовника послуг транспортування у спірний період, оскільки як вбачається з актів приймання-передачі природного газу за липень-грудень 2019 року сторони погодили та задокументували обсяги переданого природного газу із газотранспортної системи у газорозподільну систему в точках комерційного обліку газу на газорозподільних станціях без будь-яких розбіжностей.

Також позивач зазначає, що сам факт наявності негативного небалансу та наявність укладеного договору транспортування природного газу є правовою підставою для виникнення обов`язку замовника послуг транспортування (відповідача) із здійснення оплати за врегулювання щодобових небалансів

Дані про фактичне споживання відповідачем газу кожного газового місяця, за спірний період, подавалися ним самостійно та вносилися до інформаційної платформи. Розрахунок плати за добовий небаланс, відомості про статус небалансу, ціна закупівлі природного газу надаються замовнику послуг транспортування за допомогою інформаційної платформи, а докази надання вказаної інформації відповідачем наявні в матеріалах справи. Фактично величина використаних відповідачем обсягів потужності точок входу/виходу у справі № 922/3303/21 дорівнює обсягам негативних добових небалансів у справі № 922/2738/23.

Відповідачем не надано жодного доказу щодо врегулювання ним негативних небалансів, які виникли у спірний період, а отже доказів на спростування позовних вимог.

Також позивач заперечує проти застосування строків позовної давності, посилаючись на те, що з 12.03.2020 по 30.06.2023 на території країни діяли карантинні обмеження, а з 24.02.2022 і до сьогоднішнього дня на території країни введено воєнний стан, а тому, враховуючи положення п.12 та п.19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, п.7 розділу IX "Прикінцеві положення" Господарського кодексу України, строки позовної давності щодо стягнення суми заборгованості, пені, 3% річних та інфляційних втрат по зобов`язанням відповідача не є сплинувшими, а тому, доводи про сплив строку позовної давності є безпідставними та необґрунтованими.

При цьому позивач вважає твердження відповідача щодо невизнання заборгованості та в той же час вимога щодо застосування строку позовної давності взаємовиключними вимогами, так як при застосуванні строку позовної давності суд повинен встановити факт наявності заборгованості. А тому, з огляду на це, на думку позивача, відповідач заявляючи про застосування строків позовної давності, тим самим визнає наявність перед позивачем заборгованості за добові небаланси за період липень-грудень 2019 року.

Щодо твердження відповідача про те, що подання даного позову позивачем направлене на неправомірне збагачення в умовах дії воєнного стану, позивач зазначає, що заборгованість у відповідача виникла задовго до введення в Україні воєнного стану, однак, протягом 4 років, останній не вживав жодних дій щодо сплати вказаної заборгованості.

Ухвалою суду від 24.08.2023 провадження по справі було зупинено до закінчення розгляду Об`єднаною Палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 918/686/21 та оприлюднення повного тексту судового рішення, ухваленого за результатами такого розгляду.

За клопотанням позивача провадження у справі поновлено, про що 21.09.2024 постановлено відповідну ухвалу.

Підготовче засідання неодноразово відкладалось.

В судовому засіданні 15.02.2024 без виходу до нарадчої кімнати судом постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 22.02.2024.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечує в повному обсязі з підстав, викладених ним у відзиві на позов.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд встановив наступне.

17.12.2015 між Акціонерним товариством "Укртрансгаз" (позивач, оператор) та Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" (відповідач, замовник) укладено договір транспортування природного газу № (надалі - договір), відповідно до умов якого позивач надає відповідачу послуги транспортування природного газу (далі - послуги) на умовах, визначених у цьому договорі, а відповідач сплачує позивачу встановлену в даному договорі вартість таких послуг.

У пункті 2.2 договору зазначено, що послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі газотранспортної системи, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2493 з урахуванням особливостей, передбачених цим договором.

Пунктом 2.3 договору визначено послуги, які можуть бути надані замовнику за цим договором, а саме: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі - розподіл потужності); послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (далі - транспортування); послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі - балансування).

Обсяг послуг, що надаються за цим договором, визначається підписанням додатка 1 (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування) до цього договору (п.2.4 договору).

Приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору, за умовами п.2.5 договору, здійснюються відповідно до вимог Кодексу.

У п.2.6 договору сторони погодили, що відповідач має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі.

Позивач має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів (п.2.7 договору).

Відповідно до п.2.8 договору додатки 1, 2, 3 є невід`ємною частиною цього договору. При цьому додаток 3 укладається у випадку, коли замовником послуг є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газодобувне підприємство або виробник біогазу.

Так, на виконання умов договору, сторонами було складено та засвідчено підписами та печатками акти приймання-передачі природного газу за липень-грудень 2019 року.

У пункті 3.2 договору сторони погодили, що оператор має право стягувати із замовника додаткову плату у разі перевищення розміру договірної потужності та/або за недотримання вимог щодо якості газу, який передається ним в газотранспортну систему, в порядку, визначеному цим договором.

Разом з тим п.4.1 договору передбачено, що відповідач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; надати оператору фінансове забезпечення в порядку, встановленому у Кодексі та цьому договорі; дотримуватися обмежень, встановлених цим договором та Кодексом; негайно виконувати розпорядження диспетчерської служби оператора; вчасно врегульовувати небаланси; не перевищувати замовлені потужності, визначені в цьому договорі; повідомляти оператора про зміну умов, які стали підставою для укладення цього договору; забезпечити можливість цілодобового зв`язку оператора з представниками замовника, зазначеними в цьому договорі; здійснювати додаткову оплату оператору у разі перевищення розміру договірної потужності та/або недотримання параметрів якості природного газу, який передається ним в газотранспортну систему, в порядку, визначеному цим договором.

Порядок комерційного обліку природного газу (у тому числі приладового) та перевірки комерційних вузлів обліку, а також порядок приймання-передачі природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи та визначення і перевірки параметрів якості в цих точках здійснюється сторонами відповідно до вимог Кодексу та з урахуванням цього договору (п.5.1 договору).

Окремим додатком 3 до цього договору між оператором та замовником, який є оператором газорозподільної системи/прямим споживачем/газовидобувним підприємством/виробником біогазу, інших видів газу з альтернативних джерел, визначається перелік комерційних вузлів обліку газу, встановлених на всіх фізичних точках входу/виходу до відповідного замовника (п.5.4 договору).

На кожну фізичну точку входу/виходу до/з газотранспортної системи, за умовами п.5.5 договору, складається акт розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін, який має містити схему потоків газу через вузол обліку природного газу (далі - ВОГ), його місце розташування на схемі, межу балансової належності та за необхідності схематичне позначення іншого обладнання чи засобів вимірювальної техніки (далі -ЗВТ).

У п.9.1 договору передбачено, що у разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та не врегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, замовник зобов`язаний сплатити оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс замовника визначається відповідно до Кодексу.

Вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс замовника за формулою визначеною в п.9.2 договору.

Базова ціна газу визначається оператором відповідно до Кодексу. Оператор визначає базову ціну газу щомісяця в строк до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, та розміщує її на веб-сайті (п.9.3 договору).

Позивач до 14 числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Відповідач зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів (п.9.4 договору).

Відповідно до п.17.2 договору усі зміни та доповнення до цього договору оформлюються письмово та підписуються уповноваженими особами сторін. Сторони зобов`язуються письмово повідомляти про зміну реквізитів (місцезнаходження, найменування, організаційно-правової форми, банківських реквізитів тощо) не пізніше ніж через десять днів після настання таких змін.

У п.17.3 договору сторони погодили, що у разі внесення та затвердження регулятором змін до типового договору транспортування природного газу сторони зобов`язані протягом місяця внести відповідні зміни до цього договору.

29.11.2017 між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору транспортування природного газу № від 17.12.2015.

У вищезазначеній додатковій угоді, зокрема, п.9.4 розділу IX викладено в такій редакції:

"9.4. Оператор до 14 числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру, замовник, крім вартості послуг, вказаних в абзаці другому цього пункту, зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів.

Оплата вартості послуг балансування оператором газорозподільної системи за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету на покриття пільг, субсидій та компенсацій побутовим споживачам проводиться у строки та за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року N 20, у сумі, що не перевищує вартості послуг розподілу фактично спожитого природного газу зазначеними споживачами за розрахунковий період.

Позивач за результатами співставлення остаточних алокацій подач/відборів відповідачем природного газу до/з газотранспортної системи за липень-грудень 2019 року виявив наявність у відповідача негативних небалансів як різниці між вказаними алокаціями подач/відборів природного газу, на підставі чого здійснив розрахунок остаточних обсягів добового небалансу відповідача за кожну газову добу звітного місяця та визначив його остаточну плату за такі добові небаланси за кожну газову добу і сумарно за звітний місяць, а саме:

- за липень 2019 року було виявлено остаточні обсяги добових небалансів в розмірі 1 588,31190 тис.куб.м на загальну суму 9 871 549,43грн;

- за серпень 2019 року було виявлено остаточні обсяги добових небалансів в розмірі 1 303,06973тис.куб.м на загальну суму 9 578 594,57грн;

- за вересень 2019 року було виявлено остаточні обсяги добових небалансів в розмірі 1 694,98361тис.куб.м на загальну вартість 9 326 715,05грн;

- за жовтень 2019 року було виявлено остаточні обсяги добових небалансів в розмірі 3 353,39786тис.куб.м на загальну суму 17 825 519,36,62грн;

- за листопад 2019 року було виявлено остаточні обсяги добових небалансів в розмірі 6 762,82258тис.куб.м на загальну вартість 45 979 566,27грн;

- за грудень 2019 року було виявлено остаточні обсяги добових небалансів в розмірі 13 160,56891тис.куб.м на загальну вартість 100 817 531,50грн.

Позивач через Інформаційну платформу направив відповідачу акти врегулювання щодобових небалансів № 07-2019- від 31.07.2019 за липень 2019 року, № 07-2019- від 31.08.2019 за серпень 2019 року, № 09-2019- від 30.09.2019 за вересень 2019 року, № 10-2019- від 31.10.2019 за жовтень 2019 року, № 11-2019- від 30.11.2019 за листопад 2019 року, № 12-2019- від 31.12.2019 за грудень 2019 року, що підтверджується файлами та реєстрами завантаження до Інформаційної платформи, наявної в матеріалах справи.

Предметом позову у даній справі є вимога Акціонерного товариства "Укртрансгаз" про стягнення з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" 193 399 476,18грн заборгованості за транспортування природного газу відповідно до умов договору № від 17.12.2015, яка виникла внаслідок добових небалансів за липень-грудень 2019 року, пені у розмірі 19 845 685,67грн, 3% річних в розмірі 19 647 115,43грн, збитків від інфляції в розмірі 97 894 673,49грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем врегульовані Законом України Про ринок природного газу, Кодексом газотранспортної системи (далі - Кодекс ГТС), який затверджений постановою НКРЕКП № 2493 від 30.09.2015, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.7, п.45 ч.1 ст.1 Закону України Про ринок природного газу (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) газотранспортна система - технологічний комплекс, до якого входить окремий магістральний газопровід з усіма об`єктами і спорудами, пов`язаними з ним єдиним технологічним процесом, або кілька таких газопроводів, якими здійснюється транспортування природного газу від точки (точок) входу до точки (точок) виходу; транспортування природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу.

За приписами ч.1, ч.2 ст.32 Закону України Про ринок природного газу транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором. оператор газотранспортної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів транспортування природного газу із замовниками.

Згідно з п.2 гл.1 розділу IV Кодексу ГТС правовідносини між оператором газотранспортної системи та оператором установки LNG/оператором газосховища/ газовидобувним підприємством /оператором газорозподільної системи/прямим споживачем щодо одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі вчинення дій з врегулювання добових небалансів у газотранспортній системі, регулюються договором транспортування природного газу, укладеним відповідно до Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2497.

Відповідно до п.1 гл.1 Розділу VIII Кодексу ГТС одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Оператор газотранспортної системи не має права відмовити в укладенні договору транспортування за умови дотримання заявником вимог щодо його укладення, передбачених цим розділом.

Частинами 3, 4 ст.179 Господарського кодексу України передбачено, що укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Отже, нормами чинного законодавства визначено, що транспортування природного газу може здійснюватися лише на підставі договору, укладеного з оператором газотранспортної системи.

За змістом п.1, п.2 гл. 3 р.IV Кодексу ГТС для забезпечення електронної взаємодії та документообігу між суб`єктами ринку природного газу, у тому числі для організації замовлення та супроводження послуг транспортування природного газу в умовах добового балансування газотранспортної системи, а також між суб`єктами ринку природного газу та операторами торгових платформ оператор газотранспортної системи зобов`язаний створити та підтримувати функціонування інформаційної платформи.

Інформаційна платформа має бути доступною всім суб`єктам ринку природного газу та операторам торгових платформ у межах їх прав, визначених цим Кодексом, для забезпечення ними дій, пов`язаних із укладанням угод за короткостроковими стандартизованими продуктами, замовленням, наданням та супроводженням послуг транспортування природного газу, у тому числі для подання номінацій/реномінацій, перевірки величин грошових внесків (фінансової гарантії), а також інших дій, передбачених цим Кодексом.

Суб`єкти ринку природного газу, які уклали (переуклали) з оператором газотранспортної системи договір транспортування, набувають права доступу до інформаційної платформи та статусу користувача платформи з моменту укладення (переукладення) договору. Оператор газотранспортної системи присвоює кожному такому суб`єкту ринку природного газу код користувача платформи та створює на інформаційній платформі інтерфейс такого користувача відповідно до його статусу суб`єкта ринку природного газу (постачальник, оператор газорозподільної системи, оптовий продавець/покупець, оператор газосховищ тощо), про що має повідомити останнього. При цьому додатком до договору визначаються уповноважені особи суб`єкта ринку природного газу (користувача платформи), які будуть мати право доступу до інформаційної платформи від імені користувача платформи (зазначаються їхні адреси електронної пошти та контактні дані), для їх електронної реєстрації, що оформлюється у вигляді повідомлення на створення облікового запису уповноважених осіб користувача платформи за формою, наведеною в додатку 1 до цього Кодексу, до якого додаються у письмовій формі довіреності користувача платформи на кожну уповноважену особу.

Відповідачем на підставі укладеного договору транспортування були надані позивачу оформлені належним чином повідомлення на створення облікових записів користувачів інформаційної платформи. У вказаних повідомленнях визначені особи, уповноважені відповідачем на доступ до інформаційної платформи від імені користувача платформи. Відповідач підтвердив, що вказані особи ознайомлені з вимогами Кодексу газотранспортної системи та інструкціями оператора газотранспортної системи щодо взаємодії з інформаційною платформою та зобов`язуються їх дотримуватися, у тому числі дотримуватися заходів безпеки щодо доступу до платформи та інтерфейсу користувача платформи сторонніми особами. Крім того, до вказаних повідомлень додані відповідні довіреності на право вчиняти всі необхідно юридично значущі дії на інформаційній платформі оператора ГТС. Вказаними доказами підтверджується наявність у відповідача доступу до інформаційної платформи і, відповідно, можливість обміну інформацією через неї з оператором газотранспортної системи.

Розділом 4 глави 3 пункту 2 Кодексу ГТС передбачено, що суб`єкти ринку природного газу, які уклали (переуклали) з оператором газотранспортної системи договір транспортування, набувають права доступу до інформаційної платформи та статусу користувача платформи з моменту укладення (переукладення) договору.

Відповідно до ч.3 гл.3 р.IV Кодексу газотранспортної системи обмін даними між уповноваженими особами користувачів інформаційної платформи та інформаційною платформою (оператором газотранспортної системи) відбувається через електронну пошту та інтерфейс користувача інформаційної платформи веб-додатка. У разі якщо електронна пошта недоступна, уповноважена особа користувача платформи повинна повідомити про це оператора газотранспортної системи. З метою контролю цілісності і достовірності інформації, яка передається в електронному вигляді, а також підтвердження її авторства під час обміну інформацією оператор газотранспортної системи забезпечує використання електронного цифрового підпису.

Усі операції, що здійснюються через інформаційну платформу, зберігаються з інформацією щодо відповідного користувача інформаційної платформи, часу здійснення операції, електронного-цифрового підпису (ЕЦП), накладеного на форми (файли), що завантажуються до інформаційної платформи.

Таким чином, суб`єкти ринку природного газу, уклавши з оператором газотранспортної системи договір транспортування природного газу та визначивши згідно додатку № 1 до Кодексу ГТС, який є невід`ємною частиною такого договору, уповноважених осіб, які будуть мати право доступу до інформаційної платформи від імені такого суб`єкту ринку природного газу (користувача платформи), - вчинили правочин, який є підставою для виникнення відповідних цивільних прав та обов`язків у сфері транспортування природного газу за наслідком вчинення такими уповноваженими особами користувача платформи дій, спрямованих на замовлення, надання та супроводження послуг транспортування природного газу, в тому числі в умовах добового балансування газотранспортної системи, а також інших дій передбачених Кодексом ГТС.

Так, відповідно до п.5 гл.4 р.IV Кодексу ГТС оператори газорозподільних систем відповідно до вимог цього Кодексу та за формами електронного документообігу оператора газотранспортної системи, погодженими з Регулятором на виконання постанови НКРЕКП від 28.09.2018 № 1134, вносять (шляхом завантаження файлів з накладанням ЕЦП) інформацію:

Форма № 1. Інформація про споживачів, підключених до газорозподільної системи.

Форма № 2. Інформація про попередні та остаточні прогнози відборів/споживання природного газу споживачами, що не вимірюються щодобово, і відбори/споживання природного газу споживачами, що вимірюються щодобово (протягом доби).

Форма № 3. Інформація про фактичний місячний відбір/споживання природного газу окремо по кожному споживачу, відбір/споживання якого не вимірюється щодобово, та/або щодо яких було змінено режим нарахування відбору/споживання природного газу.

Форма № 4. Інформація про операторів газорозподільних систем (за їх наявності), яким природний газ передається з його газорозподільної системи, з визначенням місць підключення таких операторів та про об`єм/обсяг приймання-передачі природного газу з однієї газорозподільної зони в іншу.

Форма № 5. Інформація про газовидобувні підприємства (за їх наявності), промислові газопроводи яких безпосередньо підключені до газорозподільної системи.

Форма № 8. Інформація про об`єм/обсяг подач природного газу у віртуальній точці входу з газорозподільної системи в розрізі газовидобувних підприємств.

Аналогічний обов`язок передбачений п.2 гл.3 р.XII Кодексу ГТС, згідно з яким оператор газорозподільної системи, суміжне газовидобувне підприємство, газовидобувне підприємство, підключене безпосередньо до газорозподільної системи, оператор газосховищ, оператор установки LNG та прямий споживач надають оператору газотранспортної системи інформацію про подачі та відбори/споживання, що вимірюються протягом доби, не пізніше ніж за одну годину до закінчення строку надання такої інформації оператором газотранспортної системи замовникам послуг транспортування природного газу згідно з пунктом 1 цієї глави. При цьому інформація про добові обсяги подач та відборів/споживання, що вимірюються протягом доби, надається оператору газотранспортної системи не пізніше ніж о 08:00 UTC (10:00 за київським часом) годині для зимового періоду або о 07:00 UTC (10:00 за київським часом) годині для літнього періоду після закінчення газової доби (D). Така інформація повинна надаватись в електронному вигляді через інформаційну платформу за встановленою оператором газотранспортної системи формою, погодженою Регулятором.

Суд зазначає, що така інформація надається саме оператором газорозподільної системи, на виконання покладеного на нього обов`язку, як наслідок, у такому випадку він є відповідальним за своєчасність, достовірність, повноту, об`єктивність та обсяг таких Фактичних даних (п. 4 гл.1 р.XII Кодексу ГТС).

Наявність в інформаційній платформі інформації, наданої операторами ГРМ є підтвердженням вчинення уповноваженими особами оператора газорозподільної системи, які мають право доступу до інформаційної платформи від імені такого суб`єкту ринку природного газу (користувача платформи), дій, що підтверджують господарські операції із щодобового відбору (споживання) природного газу з газотранспортної системи споживачами в зоні ліцензійної діяльності оператора та/або для власних виробничо- технологічних витрат такого оператора в зазначених обсягах.

Оператор ГТС на підставі даних, що завантажуються до інформаційної платформи користувачами (суб`єктами ринку), та даних з власних ВОГ про обсяги фактично відібрані в точках виходу з ГТС, здійснює комерційне балансування, що відповідно до Кодексу ГТС полягає у визначенні та врегулюванні небалансу, який виникає з різниці між обсягами природного газу, що надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, відібраного через точку виходу, у розрізі замовників послуг транспортування, що здійснюється на основі алокації. оператор газорозподільної системи, будучи обізнаним про обсяги фактично відібрані ним на точці виходу з газотранспортної системи, та завантаживши до інформаційної платформи інформацію (форми № 2, № 3) про розподілені споживачам обсяги (по кодах типу "X" та за наявності в розрізі точок комерційного обліку - кодів типу "Z") через уповноважених осіб - вчиняє правочин, яким по суті підтверджує розраховану різницю між обсягом природного газу, поданим через точку входу до його мережі (що підтверджується підписаними актами приймання-передачі природного газу на ГРС), та відібраним споживачами в його мережі (що підтверджується завантаженими з накладеним ЕЦП формами № 2, № 3), чим по суті і є небаланс оператора ГРМ.

Відповідно до п.3 глави 6 розділу XII Кодексу ГТС якщо обсяг природного газу, переданий до газорозподільної системи (дані актів приймання-передачі природного газу) (з урахуванням обсягів подачі природного газу газовидобувним підприємством, приєднаним до мереж газорозподільної системи (за наявності), та перетоку природного газу в суміжну газорозподільну систему (за наявності) (дані форми 4, завантажені відповідачем до інформаційної платформи)), перевищує сумарний обсяг природного газу, що був відібраний споживачами згідно з інформацією про відбори з газорозподільної системи (дані форм 2, 3, завантажені відповідачем до інформаційної платформи), то вся різниця є відбором відповідного оператора газорозподільної системи.

Крім того, згідно з п.4 глави 6 розділу ІІІ Кодексу газорозподільних систем об`єм (обсяг) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу за підсумками місяця та календарного року визначається оператором ГРМ згідно з гл. 1 р. XII цього Кодексу та розраховується як різниця між об`ємом (обсягом) надходження природного газу до ГРМ у відповідний період і об`ємом (обсягом) природного газу який розподілений між підключеними до/через ГРМ споживачами та переданий в суміжні ГРМ протягом зазначеного періоду.

Інформація про обсяги виробничо-технологічних витрат визначена позивачем як оператором газотранспортної системи в порядку п.3 глави 6 розділу XII Кодексу ГТС на підставі фактичних даних, завантажених відповідачем як оператором газорозподільної системи до інформаційної платформи, що містяться в формах 2, 3, 4 даних актів приймання-передачі природного газу, та узагальнена в обґрунтованих розрахунках таких виробничо-технологічних витрат (довідки 1, 3).

Суд оцінює критично доводи відповідача про відсутність в договорі умов, які б передбачали врегулювання щодобових небалансів, оскільки, як вже було встановлено судом вище, у п.2.2 договору сторони погодили, що послуги надаються на умовах визначених в Кодексі газотранспортної системи з урахуванням особливостей, передбачених договором. Суд зазначає, що п.2.2 у договорі транспортування природного газу від 17.12.2015 № є відсилочною нормою, яка застосовується у випадку зміни законодавства, що регулює такі правовідносини, а отже такий договір є підставою для врегулювання як місячного так і добового небалансу замовників послуг транспортування.

Уклавши договір № від 17.12.2015, сторони дійшли згоди, що договір виконується на умовах визначених Кодексом ГТС і саме на підставі вказаного договору відповідач отримав право доступу до інформаційної платформи, до якої відповідачем у спірний період було подано інформацію (шляхом завантаження файлів з ЕЦП).

Суд зазначає, що такі дії відповідача свідчать про прийняття умов щодо здійснення господарської діяльності в режимі добового балансування, з урахуванням вимог кодексу ГТС та положень укладеного між сторонами договору від 17.12.2015 № , на підставі якого останній і набув статусу користувача інформаційної платформи.

Що стосується твердження відповідача про те, що за відсутності укладеного між сторонами додатку 3 до договору, сторони не погодили переліку комерційних вузлів обліку природного газу, відсутність підписаного/укладеного додатку № 3 до договору транспортування природного газу № від 17.12.2015, який визначений як невід`ємна частина цього договору (обов`язковими та істотними в контексті предмету договору), у контексті положень ст.638 Цивільного кодексу України і ст.180 Господарського кодексу України, з яких випливає, що виконання договору передбачає його існування як укладеного та з урахуванням правової позиції, викладеної у п.49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, суд вважає, що факт наявності або відсутності договору транспортування газу як належної правової підстави у розумінні статей 11, 509 Цивільного кодексу України для виникнення та існування між сторонами кореспондуючих прав і обов`язків повинно визначатися у даному випадку доведеністю обставини виконання такого договору сторонами.

Позивачем надані, у тому числі, і підписані сторонами акти приймання-передачі природного газу за спірний період із визначенням точок приймання-передачі з ЕІС-кодами, підписання цих актів узгоджується і з п.2.5 договору транспортування газу. Більш того, у підписаних у всіх випадках уповноваженими представниками сторін актах приймання-передачі обсягів протранспортованого природного газу через певні вузли його обліку безпосередньо визначаються обсяги газу як "протранспортовані".

Не підписання сторонами додатку № 3 до Договору не вплинуло на можливість позивача здійснювати остаточну алокацію відборів та подач відповідача як замовника послуг транспортування у спірний період, оскільки як вбачається з актів приймання-передачі природного газу за липень-грудень 2019 року сторони погодили та задокументували обсяги переданого природного газу із газотранспортної системи у газорозподільну систему в точках комерційного обліку газу на газорозподільних станціях без будь-яких розбіжностей.

Відповідач наголошував на неузгодженості всіх істотних умов договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 через відсутність підписаного додатку № 3 до нього, проте не заперечив визначену за змістом позову обставину виконання такого договору через підписання таких актів, так само, як і не заперечив обставину використання відповідачем інформаційної платформи оператора ГТС, сам факт доступу до якої та користування із завантаженням інформації за формами 2, 3, 4 у відповідності до приписів абз. 3 п. 2 глави 3 розділу IV Кодексу ГТС презюмує укладеність договору транспортування природного газу № від 15.12.2015 як умови доступу до інформаційної платформи.

Окрім того, позивачем на спростування тверджень відповідача про неукладеність договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 був доданий акт № 339 від 13.07.2021 планової перевірки дотримання Акціонерним товариством Оператор газорозподільної системи Харківгаз вимог законодавства та ліцензійних умов з розподілу природного газу, у тому числі за спірний період з липня по грудень 2019 року.

Зі змісту означеного акту вбачається встановлення Регулятором (НКРЕКП) у відповідності до його повноважень, визначених п. 1, 11 ч. 3 ст. 4 Закону України "Про ринок природного газу", факту отримання відповідачем в межах розглядуваного договору транспортування природного газу послуг позивача з балансування із визначенням обсягів і вартості, що безумовно свідчить про фактичні дії обох сторін зі сприйняття такого договору укладеним.

Суд зазначає, що оскільки (зважаючи на наявні у матеріалах справи акти приймання-передачі природного газу) ГРМ відповідача приєднана до ГТС позивача, а отже і здійснює відбір газу з ГТС (зокрема для подальшого розподілу споживачам газу), що регламентується положеннями розділу XII Кодексу ГТС, балансування ГТС позивачем пов`язано з балансуванням ГРМ відповідачем, обов`язок зі здійснення якого покладений на останнього п.п.10 п.3 глави 2 розділу І Кодексу ГРМ.

Пунктом 6 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС передбачено, що якщо добовий небаланс замовника послуг транспортування природного газу за газову добу є негативним, то вважається, що замовник послуг транспортування природного газу на підставі попередньої згоди, наданої на умовах договору на транспортування природного газу, придбав природний газ в оператора газотранспортної системи в обсязі добового небалансу та повинен сплатити оператору газотранспортної системи плату за добовий небаланс.

При цьому, згідно з п. 2 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС у випадку якщо сума подач природного газу замовника послуг транспортування природного газу за газову добу не дорівнює сумі відборів природного газу замовника послуг транспортування природного газу за цю газову добу, вважається, що у замовника послуг транспортування природного газу є добовий небаланс і до нього застосовується плата за добовий небаланс. Перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу є негативним небалансом (п.3 глави 1 розділу XIV Кодексу ГТС).

Таким чином, сам факт наявності негативного небалансу та наявність укладеного договору транспортування природного газу є правовою підставою для виникнення обов`язку замовника послуг транспортування (відповідача) із здійснення оплати за врегулювання щодобових небалансів, а тому заперечення відповідача в цій частині також є безпідставними та судом не приймаються.

З огляду на викладене, відповідач не мав жодних правових підстав для ухилення від виконання обов`язку із здійснення оплати послуг оператора ГТС з балансування обсягів природного газу за договором транспортування природного газу № від 17.12.2015, що склалися з негативних добових небалансів за період з липня по грудень 2019 року.

Відповідач, заперечуючи належність та допустимість доказів, наданих позивачем на підтвердження щодобового небалансу, не надав суду жодних доказів на користь подання ним до Інформаційної платформи будь-яких інших відомостей, чого від нього вимагає Кодекс ГТС.

Так, відповідно до ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 78 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування вірогідність доказів підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто необхідним є надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Системний аналіз цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Враховуючи вказане, за результатами аналізу наявних у справі доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що докази на підтвердження обсягів відібраного відповідачем у період липень-грудень 2019 року природного газу в межах договірних відносин по договору транспортування природного газу № від 17.12.2015, та на підтвердження обсягу газу, який склав обсяги щодобового небалансу, є більш вірогідними, ніж докази надані на їх спростування.

Об`єм (обсяг) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу за підсумками місяця та календарного року визначається оператором ГРМ відповідно до глави 1 розділу XII цього Кодексу та розраховується як різниця між об`ємом (обсягом) надходження природного газу, до ГРМ у відповідний період і об`ємом (обсягом) природного газу, який розподілений між підключеними до/через ГРМ споживачами та переданий в суміжні ГРМ протягом зазначеного періоду.

Зазначене вище вказує на те, що в період липень-грудень 2019 року АТ Харківгаз, у відповідності до положень Кодексів ГРМ та ГТС мало вичерпну можливість здійснювати заходи спрямовані на покриття витрат оператора ГРМ, зокрема, шляхом:

- подання номінацій, як замовником послуг транспортування, на точках входу до оператора ГТС, з метою надходження природного газу для покриття витрат оператора ГРМ, у відповідності до розділу XII Кодексу ГТС;

- надання оператору ГТС торгових сповіщень на набуття природного газу, у відповідності до положень розділу XIV Кодексу ГТС;

- закупівлю природного газу для власних виробничо-технологічних потреб із ресурсу будь-якого постачальника, у встановленому законодавством порядку.

Виходячи з того, що відповідач порушував свої обов`язки по своєчасному врегулюванню небалансів, що передбачені п. 2 розділу XIII Кодексу ГТС та п.4.1 договору, позивач зобов`язаний був вчинити дії з врегулювання добових небалансів відповідача, у зв`язку з чим поніс відповідні витрати.

Так, позивачем протягом періоду липень-грудень 2019 року здійснювалася закупівля обсягів природного газу, в тому числі і для балансування газотранспортної системи, за наступними договорами - № -ВТВ від 30.07.2019, № -ВТТ від 30.10.2019, № -ПСГ від 30.10.2019, № -ПСГ від 30.10.2019, № -ПСГ від 30.10.2019, № -ВТТ від 28.11.2019, № -ВТТ від 28.11.2019, № -ВТТ від 28.11.2019, № -ВТТ від 28.11.2019, № -ПСГ від 28.11.2019, № -ПСГ від 28.11.2019, № -ПСГ від 28.11.2019, № -ПСГ від 28.11.2019, № -ПСГ від 28.11.2019, № -ПСГ від 28.11.2019, № -ПСГ від 28.11.2019 та № -ПСГ від 28.11.2019, укладених з ПАТ НАК Нафтогаз України; № від 27.05.2019, укладеного з ТОВ ДТЕК Трейдінг; № від 27.05.2019 та № від 27.05.2019, укладених з ТОВ Євроенерготрейд".

На виконання вищевказаних договорів та підтвердження отримання протягом спірного періоду обсягів природного газу, між сторонами вищевказаних договорів було підписано акти прийманняпередачі природного газу щодо обсягів переданих протягом липня-грудня 2019 року.

При цьому відповідачем під час розгляду справи не було надано суду жодних доказів щодо вчинення ним дій, направлених на забезпечення власних витрат, як оператора ГРМ, та дій з врегулювання щодобових небалансів природного газу.

Відповідно до п. 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС небаланс - різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається відповідно до алокації.

Обсяги небалансу визначаються за процедурою алокації, чим є обсяг природного газу, віднесений оператором газотранспортної системи в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів)) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників (п. 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС).

Позивач за результатами співставлення остаточних алокацій подач/відборів відповідачем природного газу до/з газотранспортної системи за липень-грудень 2019 року (складених, зокрема, на підставі інформації поданої до інформаційної платформи згідно форм 2, 3, 4) виявив наявність у відповідача негативних небалансів як різниці між вказаними алокаціями подач/відборів природного газу, на підставі чого здійснив розрахунок остаточних обсягів добового небалансу відповідача за кожну газову добу звітного місяця та визначив його остаточну плату за такі добові небаланси за кожну газову добу і сумарно за звітний місяць, а саме:

- за липень 2019 року було виявлено остаточні обсяги добових небалансів в розмірі 1 588,31190тис.куб.м (16439028 кВт/год) на загальну суму 9 871 549,43грн;

- за серпень 2019 року було виявлено остаточні обсяги добових небалансів в розмірі 1 303,06973тис.куб.м (13486772 кВт/год) на загальну суму 9 578 594,57грн;

- за вересень 2019 року було виявлено остаточні обсяги добових небалансів в розмірі 1 694,98361тис.куб.м (17543080 кВт/год) на загальну вартість 9 326 715,05грн;

- за жовтень 2019 року було виявлено остаточні обсяги добових небалансів в розмірі 3 353,39786тис.куб.м (34707668 кВт/год) на загальну суму 17 825 519,36,62грн;

- за листопад 2019 року було виявлено остаточні обсяги добових небалансів в розмірі 6 762,82258тис.куб.м (69995214 кВт/год) на загальну вартість 45 979 566,27грн;

- за грудень 2019 року було виявлено остаточні обсяги добових небалансів в розмірі 13 160,56891тис.куб.м (136211888 кВт/год) на загальну вартість 100 817 531,50грн.

На підтвердження наявності у відповідача небалансів позивач надав акти врегулювання щодобових небалансів № 07-2019- від 31.07.2019 за липень 2019 року, № 07-2019- від 31.08.2019 за серпень 2019 року, № 09-2019- від 30.09.2019 за вересень 2019 року, № 10-2019- від 31.10.2019 за жовтень 2019 року, № 11-2019- від 30.11.2019 за листопад 2019 року, № 12-2019- від 31.12.2019 за грудень 2019 року, довідки № 1 про добові небаланси АТ "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз", що виникли внаслідок відбору природного газу для витрат оператора газорозподільної системи за липень-грудень 2019 року, довідки № 3 про добові небаланси відповідача за липень-грудень 2019 року, реєстри завантаження файлів до Інформаційної платформи.

Вказані негативні добові небаланси відповідача виникли внаслідок безпідставного відбору відповідачем з газотранспортної системи природного газу у зазначені періоди без подання таких обсягів природного газу до газотранспортної системи (відбір газу на власні виробничо-технологічні витрати відповідача) та несанкціонованих відборів з газорозподільної системи відповідача природного газу споживачами, у яких в спірні періоди не було жодного постачальника природного газу (відповідно до абз. 2 п. 7 гл. 6 розділу XII Кодексу ГТС передбачено, що у разі несанкціонованого відбору природного газу споживачем весь відповідний обсяг вноситься в алокацію відповідного оператора газорозподільної системи, а по прямому споживачу - оператора газотранспортної системи) (довідки 1, 2, 3).

Згідно з п. 11.4 договору послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого замовником відповідно до Кодексу та розділу IX цього договору.

Таким чином, посилання відповідача на те, що акти є неналежним доказом через те, що вони не відповідають вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність" є безпідставними, оскільки оформлення послуг балансування односторонніми актами прямо передбачено п.11.4 договору.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ст.9 вказаного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Також, згідно з Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, господарські операції господарюючих суб`єктів фіксуються та підтверджуються первинними документами, складеними та оформленими відповідно до вимог зазначеного Положення; первинні документи для надання їм юридичної сили та доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити: назва підприємства, від імені якого складено документ, назва документа, дата та місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному та вартісному виразі), посади, підписи та прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції та складання первинного документу; первинні документи підлягають обов`язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік.

Таким чином, односторонній акт врегулювання щодобових небалансів, з урахуванням норм Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2497 від 30.09.2015 "Про затвердження типового договору транспортування природного газу" та враховуючи наявність у ньому всіх обов`язкових реквізитів, засвідчує факт здійснення господарської операції з врегулювання щодобових небалансів, що підтверджується податковою консультацією Державної фіскальної служби України № 2637-/6/99-99-15-03-02-15/ІПК від 10.06.2019, наявною в матеріалах справи.

Як вже було зазначено судом вище, згідно з п. 2.2 договору та гл. 3 р. IV Кодексу ГТС, взаємовідносини між замовником та оператором при забезпеченні (замовленні, наданні, супроводженні) послуг транспортування здійснюються сторонами через інформаційну платформу оператора відповідно до вимог Кодексу.

На виконання зазначених положень позивачем через інформаційну платформу направлено відповідачу акти врегулювання щодобових небалансів № 07-2019- від 31.07.2019 за липень 2019 року, № 07-2019- від 31.08.2019 за серпень 2019 року, № 09-2019- від 30.09.2019 за вересень 2019 року, № 10-2019- від 31.10.2019 за жовтень 2019 року, № 11-2019- від 30.11.2019 за листопад 2019 року, № 12-2019- від 31.12.2019 за грудень 2019 року.

Пунктом 9.4 договору встановлено, що оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. замовник, крім вартості послуг, вказаних в абзаці другому цього пункту, зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання зазначених положень позивачем через інформаційну платформу направлено відповідачу рахунки: № 07-2019- від 31.07.2019 на оплату за добові небаланси за липень 2019 року, строк оплати до 21.08.2019; № 08-2019- від 31.08.2019 за серпень 2019 року, строк оплати до 22.09.2019; № 09-2019- від 30.092019 за вересень 2019 року, строк оплати до 21.10.2019; № 10-2019- від 31.10.2019 за жовтень 2019 року, строк оплати до 21.11.2019; № 11-2019- від 30.11.2019 за листопад 2019 року, строк оплати до 20.12.2019; № 12-2019- від 31.12.2019 за жовтень 2019 року, строк оплати до 20.01.2020.

Докази направлення вказаних актів та рахунків на електронну пошту відповідача підтверджується реєстрами файлів відправлених з інформаційної платформи філії Оператор ГТС України АТ Укртрансгаз за липень-грудень 2019 року.

Пунктом 4.1 договору визначено, що відповідач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг.

Пунктом 9.4 договору встановлено, що замовник має оплатити рахунок у строк, що не перевищує п`яти банківських днів.

За змістом ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Кодекс газотранспортної системи, як акт цивільного законодавства, договір, а також юридичні факти - правовстановлюючі дії уповноважених осіб оператора газорозподільної системи, які мають право доступу до інформаційної платформи від імені такого суб`єкту ринку природного газу (користувача платформи), що підтверджують господарські операції із щодобового відбору (споживання) природного газу з газотранспортної системи споживачами в зоні ліцензійної діяльності оператора та/або для власних виробничотехнологічних витрат такого оператора в зазначених обсягах, з урахуванням, зокрема, п. 5 глави 4 розділу IV, п. 2 глави 3 розділу XII, п. 1 глави 1, п. 2.6 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС, - є підставою виникнення цивільних обов`язків щодо оплати вартості щодобових негативних небалансів.

За приписами ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач зобов`язання за договором щодо оплати вартості щодобових негативних небалансів не виконав, у зв`язку з чим у нього перед позивачем утворилась заборгованість розмірі 193 399 476,18грн, яка до теперішнього часу є несплаченою.

Факт наявності заборгованості на вказану суму також підтверджується актом звіряння сум від 31.08.2022, підписаним представниками позивача та відповідача, в якому відповідачем визнана заборгованість перед позивачем по договору № від 17.12.2015 за період 2018-2019 (місячне та добове балансування) на загальну суму 1 218 280 947,33 грн.

Матеріали справи не містять докази сплати відповідачем добових небалансів по договору транспортування природного газу № від 17.12.2015.

Даний факт відповідачем не спростовано, в матеріалах справи такі докази також відсутні.

Враховуючи те, що позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи, а відповідач на момент прийняття рішення не надав документів на підтвердження сплати позивачу спірної суми заборгованості та не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення суму заборгованості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 19 845 685,67грн за період з 22.08.2019 по 20.07.2020, нараховану за кожен період окремо на заборгованість, що утворилась у період з липня по грудень 2019 року, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

У сфері господарювання згідно ч.2 ст.217 та ч.1 ст.230 Господарського кодексу України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За приписами ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Правові наслідки порушення грошового зобов`язання передбачені, зокрема, ст.ст. 549, 611, 625 Цивільного кодексу України.

Частиною 2 ст.193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частиною 1 ст.549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України).

Щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, якою передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

В силу приписів ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У п.13.5 договору сторони погодили, що у разi порушення відповідачем строків оплати, передбачених цим договором, він сплачує пеню в розмiрi подвійної облікової ставки НБУ, що дiяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

На підставі зазначеного позивач нарахував відповідачу пеню за кожен період окремо на заборгованість, що утворилась у період з липня по грудень 2019 року, яка складає 19 845 685,67грн.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені встановив, що позивач здійснив нарахування пені без врахування високосного року, в якому кількість днів становить 366, а не 365, як вбачається з розрахунку позивача.

Здійснивши розрахунок пені за кожен період окремо на заборгованість, що утворилась у період з липня по грудень 2019 року, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню в розмірі 19 800 813,09грн.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 44 872,58грн суд вважає за необхідне відмовити.

Розглянувши позовні вимоги в частині стягнення 3% річних в розмірі 19 647 115,43грн за період з 22.08.2019 по 09.05.2023 та збитків від інфляції в розмірі 97 894 673,49грн за період з вересня 2019 року по березень 2023 року, за кожен період окремо на заборгованість, що утворилась у період з липня по грудень 2019 року, суд керується положеннями ст.625 Цивільного кодексу України, відповідно до якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом зазначеної норми закону нарахування трьох процентів річних та збитків від інфляції входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

З цих же підстав суд не приймає заперечення відповідача стосовно мети позивача отримати неправомірне збагачення в умовах дії воєнного стану шляхом нарахування пені, 3% річних та збитків від інфляції. Суд звертає увагу на те, що заборгованість у відповідача виникла задовго до введення в Україні воєнного стану, однак протягом 4 років ним не вживалось жодних дій щодо сплати заборгованості.

Перевіривши правомірність нарахування 3% річних в розмірі 19 647 115,43грн за період з 22.08.2019 по 09.05.2023, судом вбачається, що позивач під час здійснення розрахунку, як і під час здійснення розрахунку пені не врахував високосний рік, та застосував формулу з розрахунку у 365 днів, а не 366.

Здійснивши свій розрахунок 3% річних судом встановлено, що за вказаний вище період їх розмір становить 19 631 672,39грн, який і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3% річних в розмірі 15 443,04грн суд відмовляє.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення збитків від інфляції в розмірі 97 894 673,49грн за період з вересня 2019 року по березень 2023 року, за кожен період окремо на заборгованість, що утворилась у період з липня по грудень 2019 року, перевіривши правомірність їх нарахування, суд дійшов висновку, що такий розрахунок є арифметично правильним, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Оскільки під час здійснення перевірки правомірності нарахування пені, 3% річних та збитків від інфляції судом встановлено, що позивач вірно визначив початок періоду прострочення, твердження відповідача в цій частині є безпідставними та спростовуються наданими до справи розрахунками позивача.

Суд констатує, що при розгляді даної справи судом враховано та здійснено належне дослідження сукупності наявних в матеріалах справи доказів, з урахуванням правил та критеріїв оцінки доказів визначених Господарським процесуальним кодексом України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову частково.

Разом із тим, відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності.

Розглянувши заяву відповідача щодо застосування строку позовної давності, суд дійшов висновку, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Стаття 257 Цивільного кодексу України передбачає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст.258 Цивільного кодексу України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Позивач звернувся до суду з позовною заявою 21.06.2023 та ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.06.2023 відкрито провадження у справі № 922/2738/23.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" № 211 від 11.03.2020 на усій території України введено карантин та запроваджено відповідні обмежувальні заходи.

Постановами Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392, від 22.07.2020 № 641, від 09.12.2020 № 1236, від 17.21.2021 № 104, від 21.04.2021 № 405, від 16.06.2021 № 611, від 11.08.2021 № 855, від 22.09.2021 № 981, від 15.12.2021 № 1336, від 23.02.2022 № 229, від 27.05.2022 № 630, від 19.08.2022 № 928, від 23.12.2022 № 1423 та від 25.04.2023 № 383 дія карантину продовжувалася по 30.06.2023.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 відмінено з 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Відповідно до Закону України від 30.03.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" внесено зміни до законодавчих актів України, в тому числі до Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Так, розділ Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено п.12, відповідно до якого - під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Розділ IX Прикінцеві положення Господарського кодексу України доповнено п.7, в якому визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Також, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який діє до теперішнього часу.

Відповідно до п.19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного кодексу України, продовжуються на строк його дії.

Тобто, враховуючи, що з 12.03.2020 по 30.06.2023 (включно) на території країни діяли карантинні обмеження, а з 24.02.2022 і до сьогоднішнього дня на території країни введено воєнний стан, враховуючи п.12 та п.19 розділу Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України, п.7 розділу IX Прикінцеві положення Господарського кодексу України, строки позовної давності щодо стягнення суми заборгованості, пені, 3% річних та інфляційних втрат по зобов`язанням відповідача є такими, що не сплинули.

Враховуючи викладене, суд вважає доводи відповідача про сплив строку позовної давності безпідставними та необґрунтованими, а строки позовної заяви такими, що не підлягають застосуванню, у зв`язку з чим в задоволенні заяви суд вважає за необхідне відмовити.

При розподілі сум судового збору суд, керуючись ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладає на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 939 400,00грн, оскільки відповідно до Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання позову майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст.4, 20, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" (61109, м. Харків, вул. Безлюдівська, 1, ) на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ) - 193 399 476,18грн основного боргу, 19 800 813,09грн пені, 19 631 672,39грн 3% річних, 97 894 673,49грн збитки від інфляції, 939 400,00грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 44 872,58грн та 3% річних в розмірі 15 443,04грн відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дане рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено "04" березня 2024 р.

Суддя Т.А. Лавренюк