ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2024 Справа № 914/9/24

місто Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Рима Т. Я. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судових засідань та повідомлення сторін справу

за позовом: Золочівської окружної прокуратури (надалі Прокурор) в інтересах держави в особі Бродівської міської ради Львівської області (надалі Бродівська МР або Позивач),
до відповідача:Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії Регіональної філії "Львівська залізниця" (надалі - АТ "Укрзалізниця"),
про:стягнення 89 904,58 гривень.
I. ПРОЦЕДУРИ.

1. Прокурор в інтересах держави в особі Бродівської МР звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до АТ "Укрзалізниця" про стягнення 89 904,58 гривень.

2. Ухвалою від 03.01.2024 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судових засідань. Ухвалою від 22.01.2024 суд відхилив клопотання прокурора про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.

3. Відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження у справі 04.01.2024 в електронному кабінеті (а. с. 177). Крім того, суд надіслав ухвалу на офіційну електронну адресу Відповідача (а. с. 179).

4. Отримавши від сторін усі заяви по суті справи, суд вважає за можливе ухвалити це рішення.

II. АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Позиція позивача.

5. На смугах захисних лісонасаджень Відповідача проведена незаконна рубка дерев, у зв`язку з чим державі завдано збитків у розмірі 89 904,58 гривень. Відповідач не забезпечив охорону і збереження лісів від незаконної рубки, а тому повинен відшкодувати завдану шкоду.

6. Відповідальність за завдані збитки покладається на Відповідача як постійного лісокористувача. При цьому поняття лісу та лісокористування не може розглядатись окремо від земельної ділянки та землекористування. Будучи постійним землекористувачем, Відповідач є і постійним лісокористувачем в межах відповідної земельної ділянки.

7. Предметом позову є стягнення 89 904,58 грн завданої навколишньому природному середовищу шкоди до спеціального фонду місцевого бюджету Бродівської міської ради Львівської області.

8. Підставою позову є порушення постійним лісокористувачем правил лісокористування.

9. Позивач зазначив у позові, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат складається з 2 147,20 грн судового збору.

Заперечення відповідача.

10. Прокурор не довів підстав для представництва інтересів держави в суді.

11. Відповідач є постійним землекористувачем, а не лісокористувачем. У матеріалах справи немає доказів передачі лісонасаджень у постійне користування Відповідача. Позивач помилково ототожнив поняття постійного землекористувача та лісокористувача. Прокурор не надав доказів передачі лісонасаджень в постійне користування АТ "Укрзалізниця".

12. Статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" та 105 Лісового кодексу України не передбачають відповідальності за порушення вимог з охорони лісів, розташованих у смугах відведення залізниць (захисних лісів).

13. Оскільки Відповідача не притягнуто до адміністративної відповідальності, він не може вважатися таким, що завдав шкоди природоохоронним відносинам.

14. Наведені Прокурором такси не можуть застосовуватися. Прокурор не розрізняє та ототожнює два окремі види відносин: відносини щодо порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища та відносини, які випливають із незаконної порубки лісу.

III. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА.

Факти.

15. За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (том 1, а. с. 143-158) Регіональна філія "Львівська залізниця" є відокремленим підрозділом юридичної особи AT "Укрзалізниця".

16. Відповідно до Положення про Регіональну філію "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі РФ "Львівська залізниця") (том 1, а. с. 80-106) РФ "Львівська залізниця" є відокремленим підрозділом Товариства, який не має статусу юридичної особи. Філія діє від імені Товариства та в його інтересах, здійснює делеговані Товариством функції у визначеному регіоні транспортної мережі, відповідно до мети, завдань та предмету діяльності Товариства. У виробничому та адміністративному підпорядкуванні Філії перебувають структурні (виробничі, функціональні) підрозділи.

17. Підпунктами 50 та 72 пункту 3.2 Положення про РФ "Львівська залізниця" АТ "Українська залізниця" встановлено, що предметом діяльності Філії є, серед іншого, проведення робіт з лісорозведення, утворення, утримання та відновлення (ремонт) захисних лісонасаджень; провадження діяльності у сфері лісництва та лісозаготівель і надання пов`язаних з цим послуг.

18. Згідно із пунктами 12.1, 12.6 Положення про виробничий структурний підрозділ "Львівська дистанція захисних лісонасаджень" РФ "Львівська залізниця" АТ "Українська залізниця" (а. с. 74-79) основними завданнями підрозділу є: догляд за усіма видами захисних лісонасаджень у смузі відведення залізниці; здійснення заходів для забезпечення охорони й захисту лісу, а саме… виявлення самовільних рубок…

19. За АТ "Укрзалізниця" з 18.06.2014 зареєстровано право постійного користування земельною ділянкою площею 28,2523 га, кадастровий номер :06:001:0001 за адресою: Львівська область, Бродівський район, Смільнівська сільська рада (а. с. 109-112). Цільове призначення земельної ділянки для розміщення та експлуатації будівель і споруд залізничного транспорту.

20. Виробничий структурний підрозділ "Львівська дистанція захисних лісонасаджень" РФ "Львівська залізниця" АТ "Українська залізниця" (далі ВСП "Львівська дистанція захисних лісонасаджень") листом від 12.03.2021 № ПЧЛ-1/172 повідомив Бродівський районний відділ поліції про вчинення правопорушення лісового законодавства (а. с. 58-59). Зокрема, працівники заявника виявили незаконну порубку 9 в`язів, 1 ясен, 2 лип, 3 кленів у кварталі 133 виділі 71 захисних лісонасаджень Бродівської виробничої дільниці. Вказані обставини підтверджуються актом огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства № 6 від 01.03.2021, складеним ВСП "Львівська дистанція захисних лісонасаджень" (а. с. 60-62). Загальний розмір збитків становить 97796,38 гривень. Розмір збитків ВСП "Львівська дистанція захисних лісонасаджень" розрахував на підставі "Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу", затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 665 від 23.07.2008.

21. У межах досудового розслідування незаконної рубки дерев поліцією за участю працівників Державної екологічної інспекції у Львівській області (а. с. 63-65) оглянуто місця події та складено протокол огляду місця події від 30.11.2022 (а. с. 66-68).

22. Державна екологічна інспекція у Львівській області 09.12.2022 здійснила розрахунок завданої державі шкоди на підставі протоколу огляду місця події 89 904,58 грн (а. с. 69-70).

Право.

Щодо підстав представництва прокурором інтересів держави.

23. Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у 2 випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

24. Згідно зі статтею 15 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" місцеві ради на їх території здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

25. Відповідно до статті 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" одним із повноважень виконавчого органу місцевого самоврядування у галузі охорони навколишнього природного середовища є здійснення контролю за додержанням природоохоронного законодавства, використанням і охороною природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів.

26. Місцеві ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території і в межах своєї компетенції здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Для фінансування заходів, спрямованих на охорону довкілля, утворюються місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища (стаття 15 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища").

27. Самовільна порубка лісу відбулася у лісосмузі, що розташована на території Смільнівської сільської ради Бродівського району Львівської області (див. пункти 19, 20 цього рішення). Згідно з рішенням Бродівської МР № 23 від 15.12.2020 (а. с. 119-123) Бродівська МР є правонаступником Смільнівської сільської ради.

28. Таким чином, шкода, завдана внаслідок незаконної порубки дерев в адміністративних межах Бродівської МР, підлягає стягненню та зарахуванню до місцевого фонду охорони навколишнього природного середовища Бродівської МР на розподільчий казначейський рахунок за кодом класифікації доходів бюджету.

29. Отже, саме Бродівська МР є компетентним органом у розумінні статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

30. Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення (див. пункт 79 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18).

31. Невжиття компетентним органом жодних заходів упродовж розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності…), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо (див. пункт 80 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18).

32. Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим (див. пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18).

33. Прокурор звернувся до Бродівської МР листом від 14.12.2022 (а. с. 113-116), у якому просив повідомити про вжиті заходи щодо стягнення з завданої навколишньому природному середовищу шкоди.

34. Бродівська МР листом від 15.12.2022 (а. с. 117) відповіла, що шкода не відшкодована, не планує вживати заходи для її стягнення.

35. Згодом Прокурор повторно звернувся до Бродівської МР з листом від 07.12.2023 (а. с. 135-138), у якому просив повідомити про вжиті заходи з метою стягнення шкоди.

36. У відповідь на цей лист Бродівська МР листом від 13.12.2023 (а. с. 139) повідомила, що не планує звертися до суду з позовом про стягнення збитків, оскільки не має коштів для сплати судового збору.

37. Листом від 21.12.2023 (а. с. 159) Прокурор повідомив Бродівську МР про підготовку позову в інтересах держави в особі Бродівської МР про стягнення збитків.

38. Прокурор подав позов до суду 28.12.2023.

39. Таким чином, суд установив наявність підстав для представництва Прокурором інтересів держави в суді. Зокрема, з моменту звернення Прокурора до компетентного органу (14.12.2022) до моменту подання позову (28.12.2023) минуло більше 1 року. При цьому компетентний орган так і не здійснив заходів щодо захисту інтересів держави. Вказане свідчить про нездійснення або неналежне здійснення компетентним органом захисту інтересів держави. Прокурор дотримався порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", що свідчить про наявність підстав для представництва інтересів держави в суді.

Щодо суті спору.

40. Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

41. За приписами статті 1 Лісового кодексу України ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

42. Лісові відносини суспільні відносини, які стосуються володіння, користування та розпоряджання лісами і спрямовуються на забезпечення охорони, відтворення та стале використання лісових ресурсів з урахуванням екологічних, економічних, соціальних та інших інтересів суспільства (стаття 2 Лісового кодексу України).

43. Відповідно до статей 16, 17 Лісового кодексу України право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами. У постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи. У постійне користування ліси на землях комунальної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створені спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.

44. Суд не погоджується з запереченнями Відповідача, наведеними в пункті 11 цього рішення, оскільки:

44.1. Матеріали справи містять докази того, що в структурі РФ "Львівська залізниця" АТ "Укрзалізниця" створено спеціальний підрозділ (ВСП "Львівська дистанція захисних лісонасаджень"), покликаний доглядати за усіма видами захисних лісонасаджень у смузі відведення залізниці; забезпечувати охорону й захист лісу, виявляти самовільні рубки (пункт 18 цього рішення).

44.2. ВСП "Львівська дистанція захисних лісонасаджень" виявила незаконні рубки дерев у кварталі 133 виділі 71 захисних лісонасаджень Бродівської виробничої дільниці (пункт 20 цього рішення). Це свідчить про те, що Відповідач сам визнає факт незаконних рубок на ввірених йому територіях.

45. Ведення лісового господарства дозволяється на землях усіх категорій з дотриманням вимог щодо використання земельної ділянки за цільовим призначенням. На підприємства, установи, організації всіх форм власності, які мають у користуванні чи власності ліси на землях усіх категорій, поширюються права та обов`язки постійних лісокористувачів та власників лісів відповідно до цього Кодексу та інших законів.

46. Відповідно до частини 2 статті 19 Лісового кодексу України постійні лісокористувачі зобов`язані: забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; вести лісове господарство на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснювати використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення; вести первинний облік лісів.

47. Ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів (стаття 63 Лісового кодексу України).

48. Згідно з пунктом 5 статті 64 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані, зокрема, здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.

49. Згідно зі статтею 86 Лісового кодексу України організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від пожеж, незаконних рубок, пошкодження, ослаблення та іншого шкідливого впливу, захист від шкідників і хвороб. Власники лісів і постійні лісокористувачі зобов`язані розробляти та проводити в установлений строк комплекс протипожежних та інших заходів, спрямованих на збереження, охорону та захист лісів. Перелік протипожежних та інших заходів, вимоги щодо складання планів цих заходів визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері лісового господарства, органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Забезпечення охорони і захисту лісів покладається на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства та органи місцевого самоврядування, власників лісів і постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу.

50. Охорону і захист лісів на території України здійснюють, зокрема, лісова охорона інших постійних лісокористувачів і власників лісів (стаття 89 Лісового кодексу України).

51. Відповідно до статей 63, 64, 86, 89 та 90 Лісового кодексу України організація і забезпечення охорони і захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів, відповідно до цього Кодексу.

52. Отже, діяльність із ведення лісового господарства є постійною, безперервною, а на осіб, які її здійснюють, покладено обов`язки, визначені у вищеназваних статтях Лісового кодексу України.

53. Статтею 93 названого Кодексу передбачені завдання контролю за охороною, захистом, використанням та відтворенням лісів. Зокрема, такими завданнями є запобігання порушенням законодавства у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, своєчасне виявлення таких порушень і вжиття відповідних заходів щодо їх усунення.

54. Завдання контролю у галузі охорони навколишнього природного середовища полягають у забезпеченні додержання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища всіма державними органами, підприємствами, установами та організаціями, незалежно від форм власності і підпорядкування, а також громадянами (стаття 34 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища").

55. Суд установив, що АТ "Укрзалізниця" в особі РФ "Львівська залізниця" допустило порушення природоохоронного законодавства, а саме незаконну порубку дерев на земельній ділянці, що перебуває у постійному користуванні Відповідача. Відповідач визнає та не заперечує цієї обставини, адже працівники Відповідача (виробничого підрозділу філії АТ "Українська залізниця") повідомили правоохоронні органи про виявлене порушення лісового законодавства, підрахували кількість та види незаконно зрубаних дерев та їх вартість (див. пункт 20 цього рішення).

56. Основними завданнями державної лісової охорони є: здійснення державного контролю за додержанням лісового законодавства; забезпечення охорони лісів від пожеж, незаконних рубок, захист від шкідників і хвороб, пошкодження внаслідок антропогенного та іншого шкідливого впливу (стаття 90 Лісового кодексу України).

57. З аналізу наведених правових норм вбачається, що постійні лісокористувачі зобов`язані забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень. Організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок, пошкоджень, ослаблення та іншого шкідливого впливу. Суд звертає увагу, що саме на Відповідача (а саме виробничий підрозділ філії) покладено відповідні функції з охорони та захисту лісів (див. пункти 17-18 цього рішення).

58. Статтею 105 Лісового кодексу України унормовано, що особи, винні у порушенні лісового законодавства, зокрема у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників несуть встановлену законом дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність.

59. Відповідно до статті 107 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

60. Правовий аналіз наведених вище приписів чинного законодавства свідчить про те, що організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів.

61. В цьому контексті суд відхиляє аргументи Відповідача, наведені в пункті 12 цього рішення. Адже захисні ліси (насадження) належать до складу лісового фонду України (частина 1 статті 4, пункт 1 статті 39 Лісового кодексу України, підпункту 3 пункту 2, підпункту 2 пункту 7 Порядку поділу лісів на категорії та виділення особливо захисних ділянок, затвердженого постановою КМУ від 16.05.2007 № 733). Незаконне вирубування дерев тягне за собою відповідальність, що передбачено пунктом 1 частини 2 статті 105 Лісового кодексу України.

62. Порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності. При цьому, не важливо хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній лісокористувачу ділянці лісу.

63. Обов`язок щодо забезпечення охорони лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які відповідають за невиконання або неналежне виконання таких обов`язків, в тому числі, у разі незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок дерев.

64. Таким чином, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає у протиправній бездіяльності у вигляді невчинення дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну рубку (пошкодження) лісових насаджень третіми (невстановленими) особами.

65. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.08.2018 у справі №909/976/17, постановах Верховного Суду: від 27.03.2018 у справі №909/1111/16, від 20.08.2018 у справі №920/1293/16, від 23.08.2018 у справі №917/1261/17, 19.09.2018 у справі №925/382/17, 09.12.2019 у справі № 906/133/18, 20.02.2020 у справі № 920/1106/17 та підтримано Верховним Судом у справі №914/669/22 від 18.05.2023.

66. У пункті 88 постанови від 13.05.2020 у справі № 9901/93/19 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що виходячи з вимог частини другої статті 19, статей 63 і 86 Лісового кодексу України, з урахуванням правової позиції, викладеної в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.08.2018 та 19.09.2018 у справах №№ 909/976/17, 925/382/17, лісокористувач є не потерпілою, а навпаки, відповідальною особою за шкоду, завдану внаслідок незаконної порубки лісу, перед державою як власником лісових ресурсів. Адже в цьому випадку вина лісокористувача полягає у протиправній бездіяльності щодо невжиття належних заходів захисту й охорони лісових насаджень. Таким чином, право на відшкодування шкоди, завданої самовільним вирубуванням лісу, має держава, цивільно-правову відповідальність перед якою несуть безпосередні винуватці порубки нарівні з лісокористувачами.

67. З сукупного аналізу вищезазначених положень вбачається, що Відповідач є постійним лісокористувачем, а тому організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, враховуючи норми чинного законодавства, покладається на нього.

68. Відповідно до частин 1, 2 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

69. Положення вказаної норми передбачають, що підставою для виникнення цивільно-правової відповідальності є наявність шкоди, протиправна поведінка (дія чи бездіяльність) заподіювача шкоди, причинний зв`язок між ними та наявність вини особи, яка заподіяла шкоду.

70. Обов`язок доказування наявності шкоди та протиправності поведінки заподіювача шкоди покладається на особу, якій завдано збитків. При цьому відсутність своєї вини доводить особа, яка завдала шкоди.

71. В свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівника) відсутня вина у заподіянні шкоди. Тобто вирішуючи спір про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, господарський суд повинен виходити з презумпції вини правопорушника.

72. Відповідач не надав суду доказів, які би свідчили про вчинення ним дій, спрямованих на забезпечення охорони і збереження лісу від незаконних вирубок на підвідомчій йому території земель лісового фонду на виконання вимог лісового та природоохоронного законодавства, а також про відсутність його вини у протиправній бездіяльності.

73. Отже, відповідач, як постійний лісокористувач, не дотримавши вимог законодавства в частині забезпечення охорони та захисту лісових насаджень допустив самовільну порубку, на підпорядкованій йому території, не забезпечив збереження не призначених для порубки дерев, не здійснив комплекс заходів, спрямованих на збереження лісів від незаконних порубок, не запобіг порушенням законодавства у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів.

74. Суд установив всі елементи складу цивільного правопорушення (незаконна порубка дерев, завдана шкода, протиправна бездіяльність відповідача, яка полягає у незабезпеченні належної охорони лісу, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та бездіяльністю Відповідача, вина) та наявність підстав для стягнення з відповідача завданої шкоди у розмірі 89 904,58 гривень.

75. Розмір завданої шкоди визначено уповноваженою особою на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 № 665 "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу". Вказаною постановою затверджено такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами у тому числі й незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту.

76. У зв`язку з цим є правомірним застосування вказаних такс для розрахунку розміру шкоди, заподіяною лісу внаслідок незаконної рубки дерев. При цьому суд звертає увагу на суперечливу поведінку Відповідача, адже ВСП "Львівська дистанція захисних лісонасаджень" розраховував розмір шкоди на підставі відповідних такс, про що повідомив правоохоронні органи (див. пункт 20 цього рішення).

IV. СУДОВІ ВИТРАТИ.

Розподіл витрат на оплату судового збору.

77. Витрати на оплату судового збору покладаються на Відповідача на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 73, 74, 76, 77, 78, 79, 91, 114, 238, Господарського процесуального кодексу України, суд

Вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії Регіональної філії "Львівська залізниця" на користь Бродівської міської ради Львівської області 89 904,58 грн завданої навколишньому природному середовищу шкоди до спеціального фонду місцевого бюджету Бродівської міської ради Львівської області.

3. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії Регіональної філії "Львівська залізниця" на користь Львівської обласної прокуратури 2 147,20 грн відшкодування витрат на оплату судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції в порядку та строки, які визначені статтями 254, 256 Господарського процесуального кодексу України. Апеляційну скаргу подають безпосередньо до Західного апеляційного господарського суду.

Суддя Рим Т.Я.