УХВАЛА

29 лютого 2024 року

м. Київ

cправа № 907/825/22

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду: Бенедисюка І.М. (головуючого), Васьковського О.В., Вронської Г.О., Дроботової Т.Б., Кібенко О.Р., Малашенкової Т.М., Пєскова В.Г., Рогач Л.І., Чумака Ю.Я.

за касаційною скаргою Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 25.05.2023

та постанову Західного апеляційного господарського суду від 02.10.2023

за позовом товариства з додатковою відповідальністю "Будівельна компанія "Промжитлобуд"

до Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради

про визнання укладеним договору,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Товариство з додатковою відповідальністю "Будівельне управління "Промжитлобуд" (далі - ТзДВ "Будівельне управління "Промжитлобуд", позивач) звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради (далі - Департамент, відповідач) про визнання укладеним договору купівлі-продажу земельної ділянки в запропонованій редакції.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що починаючи з 13.10.2021 відповідач, згідно з рішенням Ужгородської міської ради від 03.08.2021 № 357 "Про приватизацію земельної ділянки несільськогосподарського призначення шляхом викупу", був зобов`язаний укласти із позивачем договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер :65:001:0077 площею 2, 2319 га.

1.3. На переконання позивача, за відсутності підстав для відмови в укладенні договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки відповідно до частини п`ятої статті 128 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), відповідач неправомірно зволікає в укладенні та підписанні договору купівлі-продажу земельної ділянки на виконання чинного рішення Ужгородської міської ради від 03.08.2021 № 357.

2. Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та оскаржуваної постанови апеляційного господарського суду і мотиви їх ухвалення

2.1. Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 25.05.2023 (суддя Ремецькі Ф.О.) у справі № 907/825/22, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 02.10.2023 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ), позов задоволено повністю; вирішено вважати укладеним з дня набрання чинності рішенням суду договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер :65:001:0077 площею 2, 2319 га, між Департаментом міської інфраструктури Ужгородської міської ради (), як продавцем, та ТзДВ "Будівельне управління "Промжитлобуд" (), як покупцем, для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд будівельних організацій та підприємств, розташованої у місті Ужгороді по вулиці Сергія Мартина (Паризької Комуни), № 2, на умовах наведених у резолютивній частині судового рішення.

2.2. Ухвалюючи судові рішення у справі, суди виходили з обставин того, що Ужгородська міська рада як орган місцевого самоврядування, в межах своєї компетенції прийняла рішення про продаж земельної ділянки позивачу, встановивши його істотні умови, а також перевіривши відсутність підстав для відмови у продажі земельної ділянки та уповноваживши відповідача по справі на укладення такого договору.

2.3. Рішення Ужгородської міської ради № 357 від 03.08.2021 "Про приватизацію земельної ділянки несільськогосподарського призначення шляхом викупу", яким вирішено продати ТзДВ "Будівельне управління "Промжитлобуд" земельну ділянку площею 2,2319 га, на день розгляду справи є чинним та не оскаржувалось у встановленому законом порядку.

2.4. За висновками судів, ТзДВ "Будівельне управління "Промжитлобуд" як покупець здійснило всі необхідні дії з метою укладення договору купівлі-продажу, натомість відповідач як орган уповноважений на укладення договору, за відсутності законодавчо визначених перешкод неправомірно ухилився від свого обов`язку щодо його укладення. Наведене дає підстави вважати, що договір підлягає укладенню в судовому порядку.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

3.1. Не погодившись із прийнятими судовими рішеннями, Департамент (скаржник) звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

4. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

4.1. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

4.1.1. Підставою касаційного оскарження судових рішень у цій справі скаржником визначено пункт 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), з огляду на відсутність висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах, зокрема: щодо застосування норм частини першої статті 127 та частини першої статті 128 ЗК України у справах про визнання укладеними договорів купівлі-продажу земельних ділянок комунальної власності в частині визначення належним відповідачем у таких справах саме органу місцевого самоврядування, який прийняв рішення про продаж земельної ділянки і який є суб`єктом права власності на цю ділянку, а не виконавчого органу відповідного органу місцевого самоврядування, якого уповноважено лише на укладення договору купівлі-продажу від імені власника земельної ділянки комунальної власності (у спірному випадку - територіальної громади міста Ужгорода в особі Ужгородської міської ради).

4.1.2. Крім того, Департамент зазначає, що судами прийнято рішення про права особи, яка не була залучена до участі у справі - Ужгородської міської ради. Указане, на переконання скаржника, також є підставою касаційного оскарження, передбаченою пунктом 4 частини другої статті 287, пунктом 8 частини першої статті 310 ГПК України.

4.1.3. Обґрунтовуючи касаційну скаргу, скаржник зауважує, що висновок судів першої та апеляційної інстанції стосовно належного відповідача у справі (Департаменту) є необґрунтованим і таким, що не відповідає фактичним обставинам справи та не узгоджується з положеннями статей 2, 3, 12, 127 ЗК України, пункту 34 частини першої статті 26, частини 5 статті 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

4.1.4. Скаржник наголошує на тому, що власником земельної ділянки площею 2,2319 га по вул. Сергія Мартина, 2, кадастровий номер :65:001:0077 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:100) є саме територіальна громада міста Ужгорода в особі Ужгородської міської ради. Таким чином, у силу наведених вище положень чинного законодавства, фактичних обставин справи та змісту договору, у спірних правовідносинах продавцем земельної ділянки виступає територіальна громада м. Ужгорода в особі Ужгородської міської ради, а не Департамент, якому лише доручено укласти договір купівлі-продажу від її імені.

4.1.5. Водночас приймаючи оскаржувані судові рішення про задоволення позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального та процесуального права, оскільки прийняли рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки Ужгородської міської ради, що не була залучена до участі у справі. Вказане, на думку скаржника, є безумовною підставою для скасування прийнятих у справі рішень.

4.2. Доводи інших учасників справи

4.2.1. ТзДВ "Будівельне управління "Промжитлобуд" подало відзив на касаційну скаргу, в якому просить відмовити у її задоволенні.

5. Підстави передачі на розгляд об`єднаної палати

5.1. Ухвалою Верховного Суду від 31.10.2023, зокрема, відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Департаменту на рішення господарського суду Закарпатської області від 25.05.2023 і постанову Західного апеляційного господарського суду від 02.10.2023 у справі № 907/825/22.

5.2. Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (Случ О.В. - головуючий, Волковицька Н.О., Могил С.К.) від 16.01.2024 справу № 907/825/22 разом з касаційною скаргою Департаменту, яка подана на рішення Господарського суду Закарпатської області від 25.05.2023 і постанову Західного апеляційного господарського суду від 02.10.2023 передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в зв`язку з необхідністю відступлення від висновків щодо застосування положень пункту 8 частини першої статті 310 ГПК України, яка викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 03.09.2020 у справі № 910/17662/19 та від 25.11.2021 у справі № 5011-15/10488-2012.

5.3. Колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду на обґрунтування підстав для відступу від зазначеного висновку Верховного Суду, посилається на висновки щодо застосування положень пункту 8 частини першої статті 310 ГПК України (передбачене зазначеною нормою порушення є самостійною обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного судового рішення та направлення справи на новий розгляд), які викладено у постановах Верховного Суду від 07.04.2021 у справі № 924/207/20, від 22.02.2022 у справі № 908/889/21, від 31.05.2022 у справі № 910/2077/21, від 24.06.2022 у справі № 914/408/21, від 12.09.2022 у справі № 910/1744/21.

5.4. Разом з тим, на думку колегії суддів судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності, у постановах від 03.09.2020 у справі № 910/17662/19 та від 25.11.2021 у справі № 5011-15/10488-2012 Верховний Суд дійшов протилежних висновків щодо застосування пункту 8 першої статті 310 ГПК України.

5.5. Зокрема, під час касаційного перегляду вказаних справ (№ 910/17662/19, № 5011-15/10488-2012) одним із доводів скаржника було те, що суд прийняв рішення про права, інтереси та обов`язки іншої особи, але не залучив останню до участі у даній справі.

5.6. У зазначених справах Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду відхилив наведений довід скаржника виснувавши про те, що останній не наділений повноваженнями представляти інтереси іншої особи у судах та замість такої особи вирішувати питання, чи порушені її права, інтереси або обов`язки, у зв`язку з прийняттям оскаржуваних рішень у справі.

5.7. Отже, на думку колегії суддів судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності, наведе переконливо свідчить про наявність принципово різного підходу до вирішення питання у частині застосування Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду положень пункту 8 частини першої статті 310 ГПК України щодо визначення відповідних підстав для скасування судових рішень, наявність яких (підстав) у справах № 910/17662/19 та № 5011-15/10488-2012 фактично пов`язано з особою, яка може заявити про такі підстави, а саме - виключно особою, що не була залучена до участі у справі.

6. Підстави повернення справи на розгляд колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду

6.1. Перевіривши доводи, наведені колегією суддів в ухвалі від 16.01.2024 про передачу справи на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду, об`єднана палата дійшла висновку про відсутність підстав для розгляду справи № 907/825/22 з огляду на таке.

6.2. За правилами пункту 4 частини четвертої статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" єдність системи судоустрою забезпечується єдністю судової практики.

6.3. Відповідно до частин першої, четвертої статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

6.4. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення ЄСПЛ від 28.11.1999 у справі "Брумареску проти Румунії" (Brumarescu v. Romania), заява № 28342/95). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення ЄСПЛ від 29 листопада 2016 року у справі "Парафія греко-католицької церкви міста Люпені проти Румунії" (Lupeni greek catholic parish and others v. Romania), заява № 76943/11).

6.5. Надана судам роль в ухваленні судових рішень якраз і полягає в розвіюванні тих сумнівів щодо тлумачення, які існують, оскільки завжди існуватиме потреба в з`ясуванні неоднозначних моментів і адаптації до обставин, які змінюються (рішення ЄСПЛ від 11.04.2013 у справі "Веренцов проти України", заява № 20372/11; рішення ЄСПЛ від 21.10.2013 у справі "Дель Ріо Прада проти Іспанії" (Del Rio Prada v. Spain), заява № 42750/09).

6.6. Згідно з пунктом 70 рішення від 18.01.2001 у справі "Чепмен проти Сполученого Королівства" (Chapman v. the United Kingdom), заява № 27238/95, ЄСПЛ наголосив на тому, що в інтересах правової визначеності, передбачуваності та рівності перед законом він не повинен відступати від попередніх рішень через брак належної для цього підстави.

6.7. В Україні завдання забезпечення єдності судової практики відповідно до Закону України "Про судоустрій та статус суддів" та ГПК України, інших процесуальних кодексів покладається на Верховний Суд.

6.8. Частиною другою статті 302 ГПК України визначено, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.

6.9. Згідно із частиною четвертою статті 303 ГПК України про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному в частинах першій - четвертій статті 302 цього Кодексу, або із обґрунтуванням підстав, визначених у частинах п`ятій або шостій статті 302 цього Кодексу.

6.10. Отже, умовами (підставами) для передачі справи на розгляд об`єднаної палати, як і підставою для здійснення розгляду справи об`єднаною палатою, є: (1) наявність висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладений в раніше прийнятій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати; (2) такий висновок має бути зроблений у подібних правовідносинах.

6.11. У справі № 907/825/22 Департамент подав касаційну скаргу на рішення Господарського суду Закарпатської області від 25.05.2023 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 02.10.2023, якими задоволено позовні вимоги ТзДВ "Будівельне управління "Промжитлобуд" до Департаменту про визнання укладеним договору купівлі-продажу земельної ділянки у запропонованій позивачем редакції.

6.12. Як вже було зазначено вище, у цій справі з позовом до Департаменту звернулось ТзДВ "Будівельне управління "Промжитлобуд" про визнання укладеним договору купівлі-продажу земельної ділянки, власником якої є Ужгородська міська рада.

6.13. Вимога позивача зводилася до необхідності укласти такий договір у судовому порядку, оскільки за відсутності підстав для відмови в укладенні договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки відповідно до частини п`ятої статті 128 ЗК України, відповідач (Департамент) неправомірно зволікає в укладенні та підписанні договору. Позивач наголошував на тому, що згідно з рішенням Ужгородської міської ради від 03.08.2021 № 357 "Про приватизацію земельної ділянки несільськогосподарського призначення шляхом викупу" відповідач, починаючи з 13.10.2021 має обов`язок укласти такий договір.

6.14. Частиною першою статті 41 ГПК України передбачено, що у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.

6.15. Сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу (частини перша - третя статті 45 ГПК України).

6.16. Статус третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, в господарському процесі закріплено у статті 50 ГПК України.

6.17. Існування статусу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, в господарському процесі покликане забезпечити саме дотримання права на справедливий суд тих осіб, які не є позивачем чи відповідачем, однак рішення суду може вплинути на їх права чи обов`язки.

6.18. Частиною першою статті 300 ГПК України передбачено, що, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

6.19. Відповідно до пункту 8 частини першої статті 310 ГПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо суд прийняв рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

6.20. Згідно з частиною четвертою статті 300 ГПК України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

6.21. Колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 16.01.2024 у справі № 907/825/22 про передачу справи на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду зазначила про необхідність відступу від висновку щодо застосування положень пункту 8 частини першої статті 310 ГПК України, викладеного у постановах Касаційного господарського суду від 03.09.2020 у справі № 910/17662/19 та від 25.11.2021 у справі № 5011-15/10488-2012, згідно з яким: наявність підстав для скасування оскаржуваних судових передбачених положеннями наведеної статті можливе саме за скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси.

6.22. У аспекті порушених у касаційній скарзі питань, підстав відкриття касаційного провадження, предмета спору і підстав позову (визнання укладеним договору купівлі-продажу земельної ділянки комунальної власності), а також поставлених перед об`єднаною палатою Касаційного господарського суду питань, колегія суддів зазначає про наявність висновків Касаційного цивільного суду щодо застосування положень пункту 8 частини першої статті 411 Цивільного процесуального кодексу України, які є подібними щодо процедури вирішення питання наявності/відсутності підстав для скасування оскаржуваного судового рішення у разі якщо суд прийняв рішення про права, інтереси та обов`язки іншої особи, але не залучив останню до участі у даній справі.

6.23. Так, Касаційний цивільний суд у постановах від 09.01.2024 у справі №397/389/22, від 06.12.2023 у справі №932/1140/21, від 03.08.2023 у справі №754/1879/22, від 28.06.2023 у справі №637/46/21від 05.04.2023 у справі №521/8184/20 відхилив доводи скаржника про те, що суди прийняли рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі, виснувавши, що: скасування судових рішень на підставі пункту 8 частини першої статті 411 Цивільного процесуального кодексу України можливе саме за скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси; проте така особа не скористалась своїм правом на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

6.24. Разом з цим, Касаційний цивільний суд у постанові від 04.12.2023 у справі №707/157/22 зробив висновок про те, що: ухвалення рішення про права, свободи, інтереси та обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі, є самостійною та обов`язковою підставою для направлення справи на новий розгляд на підставі пункту 8 частини першої статті 411 Цивільного процесуального кодексу України навіть у тому випадку, коли в касаційній скарзі такі доводи не наведені; при цьому така особа з відповідною касаційною скаргою на судові рішення судів попередніх інстанцій до касаційного суду не зверталась.

6.25. Таким чином в силу положень частини другої статті 302 ГПК України відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах об`єднана палата може лише за умови, якщо існує різна практика Касаційного господарського суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати щодо аналогічних норм права.

6.26. Таким чином, оскільки існує принципово різний підхід Касаційного господарського суду та Касаційного цивільного суду до вирішення питання в частині наявності/відсутності підстав для скасування оскаржуваного судового рішення у разі, якщо суд прийняв рішення про права, інтереси та обов`язки іншої особи, але не залучив останню до участі у даній справі, тобто не лише у рамках господарської юрисдикції, об`єднана палата зазначає про те, що питання, які поставлені колегією суддів в ухвалі від 16.01.2024 у справі № 907/825/22, не можуть бути вирішені об`єднаною палатою Касаційного господарського суду.

6.27. З огляду на наведене, справа № 907/825/22 за касаційною скаргою Департаменту на рішення Господарського суду Закарпатської області від 25.05.2023 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 02.10.2023 підлягає поверненню відповідній колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Керуючись статтями 234, 235, 301, 302 ГПК України, Касаційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Справу № 907/825/22 за касаційною скаргою Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради на рішення Господарського суду Закарпатської області від 25.05.2023 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 02.10.2023 повернути відповідній колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та не підлягає оскарженню.

Суддя І. Бенедисюк

Суддя О. Васьковський

Суддя Г. Вронська

Суддя Т. Дроботова

Суддя О. Кібенко

Суддя Т. Малашенкова

Суддя В. Пєсков

Суддя Л. Рогач

Суддя Ю. Чумак