ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.03.2024м. СумиСправа № 920/105/24
Господарський суд Сумської області у складі

судді Резніченко О.Ю.,

розглянув без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Суми»

до відповідача: Відділу освіти Роменської міської ради Сумської області,

про стягнення 162852 грн 22 коп.

Стислий виклад позицій сторін по справі. Заяви, які подавались сторонами. Процесуальні дії, які вчинялись судом.

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача 162852,22 грн заборгованості по договору про постачання електричної енергії споживачу №151236 від 25.01.2021, до умов якого відповідач приєднався заявою-приєднанням від 24.01.2021, з підписанням узгодженої договірної ціни, з них: 98663,07 грн інфляційні втрати, 9526,19 грн 3% річних та 54662,96 грн пеня. Також, позивач просить суд стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що ним на виконання умов Договору у листопаді - грудні 2021 року та січні 2022 року було поставлено та відповідачем спожито електричної енергії на загальну суму 1599273 грн 69 коп. Оскільки відповідачем оплата за спожиту електричну енергію була здійснена з порушенням строків, передбачених договором, то позивач звернувся до суду із позовом про стягнення пені, 3% річних та інфляційних збитків.

Ухвалою суду від 06.02.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами; відповідачу наданий п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідачем ухвала про відкриття провадження отримана 09.02.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи.

26.02.2024 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. №1091/24), у якому не спростовує, що зобов`язання з оплати по договору ним порушені та зазначає, що коштів, передбачених на оплату вартості використаної електричної енергії не вистачило у повному обсязі через збільшення ціни за одиницю товару без збільшення загальної суми договору. Крім того, просить суд зменшити розмір штрафних санкцій, оскільки нарахований позивачем розмір пені не відповідає характеру та ступеню порушення основного зобов`язання.

29.02.2024 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив (вх №1186/24), у якій просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.

25.01.2021 між сторонами укладено договір про постачання електричної енергії споживачу (шляхом підписання заяви-приєднання від 24.01.2021) (далі за текстом Договір), за умовами якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії. До договору було підписано Додаткові угоди до Договору.

Вищезазначене підтверджується копією вказаного Договору та копією заяви-приєднання та відповідних додаткових угод (а.с.19-39).

Позивач на виконання умов договору здійснив поставку, а відповідач спожив у листопаді 2021 електричну енергію в об`ємі 109078 кВт*год., у грудні 2021 в об`ємі 131524 кВт*год., а у січні 2022 в об`ємі 134298 кВт*год. В підтвердження вказаних фактів позивачем подані докази: лист № 80-26/432 від 01.02.2024 філії «Роменський район електричних мереж АТ «Сумиобленерго» про обсяги споживання електричної енергії (а.с.40), підписані представниками сторін акти: №151236/190480/1 прийняття-передавання товарної продукції-активної електричної енергії від 24.11.2021, №151236/205646/1 прийняття-передавання товарної продукції-активної електричної енергії від 21.12.2021, №151236/13398/1 прийняття-передавання товарної продукції-активної електричної енергії від 25.01.2022 (а.с. 42, 44, 45), рахунки-фактури: №151236/190480/1 від 24.11.2021, №151236/205646/1 від 21.12.2021, №151236/13398/1 від 25.01.2022 (а.с. 41, 43, 45).

АТ «Сумиобленерго» відповідно до вимог Кодексу комерційного обліку електричної енергії (затверджений постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 311) виконує функції адміністратора комерційного обліку та надає сертифіковані данні, що використовуються всіма учасниками для розрахунків на ринку електричної енергії.

Відповідно до п. 6.2.1 Договору відповідач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату активної електричної енергії згідно з умовами Договору.

Згідно п. 4.13 Правил роздрібного ринку електричної енергії для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію позивач має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій формі.

Позивач надав відповідачу рахунки на оплату (а.с. 41, 43, 45). Остаточний розрахунок повинен бути проведений відповідно: до 08.12.2021 включно, до 06.01.2022 включно та до 08.02.2022 включно. Відповідачем рахунки оплачено: відповідно: 28.02.2022; 20.05.2022; 31.01.2022 та 22.03.2022. Оскільки відповідач своєчасно рахунки не сплатив, то позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано доводів позивача.

Тому вказані вище обставини доведені позивачем перед судом належними та допустимими доказами, про які зазначено вище та є такими, що встановлені судом.

Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.

Згідно з ст. 526, ст. 530 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Судом встановлено, що між сторонами було укладено Договір. Позивачем відповідачу було поставлено у листопаді - грудні 2021 року та січні 2022 року електричної енергії на загальну суму 1599273 грн 69 коп. Відповідачем електричну енергію було прийнято, що підтверджується відповідним листом, рахунками, актами і не заперечується відповідачем. Однак за отриману електричну енергію відповідачем сплачено несвоєчасно (28.02.2022; 20.05.2022; 31.01.2022 та 22.03.2022), що є порушенням умов Договору та вищезазначених норм матеріального права.

Положеннями ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 7260,09 грн інфляційних втрат і 4207,43 грн 3% річних, нарахованих за загальний період з 25.02.2023 по 13.08.2023.

Позивачем наданий до матеріалів справи розрахунок 3% річних та інфляційних збитків (а.с.16-18).

Враховуючи те, що судом було встановлено факт порушення грошового зобов`язання з боку відповідача, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 98663,07 грн інфляційних втрат, 9526,19 грн 3% річних, нарахованих за загальний період з 08.12.2021 по 19.05.2022, та задовольняє їх.

Щодо вимоги про стягнення пені

Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом та якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України та статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань». За змістом ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 1 та ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 22 листопада 1996 року №543/96-ВР платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Розділом «Розмір пені за порушення строку оплати та/або штраф» комерційної пропозиції визначено, що за внесення платежів, передбачених умовами договору, з порушенням термінів, визначених цією комерційною пропозицією, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Позивачем додано до позову розрахунок розміру пені. Судом перевірено розрахунок (а.с. 12-15) та встановлено, що пеня нарахована з урахуванням приписів підпункту 16 пункту 1 постанови НКРЕКП № 332 від 25.02.2022, вищезазначених нормативних актів та умов договору на залишок заборгованості, виходячи з кожного окремого рахунку за загальний період з 08.12.2021 по 25.04.2022.

Тому суд вважає обґрунтованим позов у частині стягнення пені.

Відповідач, у свою чергу, у відзиві на позов просить суд зменшити розмір пені, оскільки він є неприбутковою організацією та утримується з бюджету Роменської територіальної громади і відповідає насамперед за утримання закладів освіти в цей надзвичайно складний час. Періоди прострочення виконання зобов`язання з боку споживача були нетривалими, що в свою чергу не могло спричинити якісь суттєві наслідки для постачальника. У той же час, кошти Відділу освіти Роменської міської ради повністю спрямовуються для утримання закладів освіти на території Роменської територіальної громади. Крім того. просить суд врахувати ступінь виконання зобов`язання з боку відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Однак, відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Згідно до ч. 2 ст. 233 ГК України у разі якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

В даній нормі під «іншими учасниками господарських відносин» слід розуміти третіх осіб, які не беруть участь у правовідносинах між боржником та кредитором, проте, наприклад, пов`язані з кредитором договірними відносинами. Якщо порушення зобов`язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб`єкта, то суд може зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами на яких має ґрунтуватися зобов`язання між сторонами є добросовісність, розумність і справедливість. Із мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013 вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання. Тому, судом враховано факт відсутності у відповідача основного боргу за укладеним між сторонами Договором, а також те, що порушення виконання зобов`язання за Договором не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин. Також, суд враховує не тільки фінансовий стан сторін, а й ступінь виконання боржником зобов`язань за Договором (зокрема, його повне виконання), стягнення сум інфляційних втрат та відсотків річних, які мають забезпечити баланс інтересів сторін.

У правовій позиції «Щодо підстав для зменшення розміру штрафних санкцій» Верховний Суд (пункт 13 постанови Верховного Суду від 08.05.2018 у справі №924/709/17) наголошує, що за змістом наведених вище норм зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу та розмір, до якого підлягає зменшенню. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Наведеної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 08.05.2018 у справі № 924/709/17.

Враховуючи викладене вище, суд приймає до уваги відсутність доказів на підтвердження понесення позивачем збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань по Договору або погіршення матеріального стану підприємства саме у зв`язку з діями відповідача, а також враховує ступінь виконання зобов`язання відповідачем (основну заборгованість сплачено повністю), суд вважає за доцільне зменшити розмір нарахування пені на 80%, а стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня в розмірі 10932 грн 59 коп.

Розподіл судових витрат між сторонам.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що судом позовні вимоги позивача до відповідача визнані обґрунтованими, на відповідача покладаються витрати із сплати судового збору в розмірі 3028 грн 00 коп.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 230, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Суми» до Відділу освіти Роменської міської ради Сумської області про стягнення 162852 грн 22 коп. задовольнити.

2. Стягнути з Відділу освіти Роменської міської ради Сумської області (вул. Соборна, буд. 41, м. Ромни, Сумська область, 42000, ідентифікаційний код 02147919) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Суми» (вул. Реміснича, 35, м. Суми, 40004, ідентифікаційний код 41884537) 98663 грн 07 коп. інфляційних втрат, 9526 грн 19 коп. 3% річних, 10932 грн 59 коп. пені, 3028 грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Клопотання відповідача про зменшення розміру пені (викладене у відзиві на позов) задовольнити. Зменшити розмір пені на 80%.

4. Видати позивачу - Товариству з обмеженою відповідальністю «Енера Суми» наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повні реквізити сторін зазначені у п. 2 резолютивної частини даного рішення.

Повне судове рішення складено 11.03.2024.

Суддя О.Ю. Резніченко