УХВАЛА

07.03.2024Справа № 907/142/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., розглянувши заяву Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про забезпечення позову у справі

За позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця»

до 1) Військової частини НОМЕР_1 ,

2) ІНФОРМАЦІЯ_1,

про визнання незаконним та скасування рішення про вилучення майна, витребування майна із чужого незаконного володіння

Представники: без виклику сторін.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі-позивач) звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі-відповідач 1) та ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі- відповідач 2), в якому просить суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 07 березня 2022 № 14 про вилучення нерухомого майна у Акціонерного товариства «Українська залізниця»;

- визнати незаконним та скасувати рішення ради оборони ІНФОРМАЦІЯ_1 № 11 від 10.03.2022 «Про невідкладні заходи для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави», яке введено в дію розпорядженням ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10.03.2022 № 12-РК «Про введення в дію рішення ради оборони області»;

- витребувати у Військової частини НОМЕР_1 майно із чужого незаконного володіння, а саме комплекс будівель Лінійного відділу міліції на ст. Ужгород, до якого входить: нежитлова адмінбудівля ЛВМ, площею 360,80 кв.м., інвентарний № 632, службово-технічна будівля ЛВМ, площею 200,80 кв.м., інвентарний № 004, оглядова яма, площею 68,00 кв.м., інвентарний № 947, огорожа металева ЛВМ, інвентарний № 120, благоустрій території ЛВМ, інвентарний № 193, гараж, площею 363,50 кв.м., інвентарний № 213, склад, площею 21,00 кв.м., інвентарний № 220, службово-технічна будівля, площею 26,20 кв.м., інвентарний № 875, експертно - криміналістичний центр, площею 36,10 кв.м., інвентарний № 186, склад, площею 10,00 кв.м., інвентарний № 652, склад, площею 136,80 кв.м., інвентарний № 653, склад, площею 56,50 кв.м., інвентарний № 654, котельня, площею 244,20 кв,м., інвентарний № 669, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вулиця Гагаріна, будинок 2б, в законне володіння Акціонерного товарнетна «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд».

Крім того, разом з позовною заявою Акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, яке знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Гагаріна, 2б (Закарпатської України 2б), а саме: комплекс будівель Лінійного відділу міліції на ст. Ужгород.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 15.02.2024 матеріали позовної заяви №21-ю від 05.02.2024 (вх. №02.3.1-05/147/24 від 13.02.2024) (справи №907/142/24) Акціонерного товариства Українська залізниця в особі філії Центр будівельно монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд АТ Укрзалізниця про визнання незаконним та скасування наказу командира військової частини №14 від 07.03.2022 про вилучення нерухомого майна в Акціонерного товариства Українська залізниця; визнання незаконним та скасування рішення ради оборони ІНФОРМАЦІЯ_1 №11 від 10.03.2022 Про невідкладні заходи для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, яке введено в дію розпорядженням ІНФОРМАЦІЯ_1 №12-РК від 10.03.2022 Про введення в дію рішення ради оборони області; витребування з чужого незаконного володіння Військової частини НОМЕР_1 нерухомого майна та заяви про забезпечення позову у справі №907/142/24 із доданими до них документами надіслано Господарському суду міста Києва за підсудністю.

05.03.2023 матеріали позовної заяви Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» надійшли до Господарського суду міста Києва та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передані на розгляд судді Щербакова С.О.

Розглянувши заяву Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про забезпечення позову, проаналізувавши норми господарського процесуального законодавства України, суд відзначає наступне.

Заява обгрунтована тим, що майно, яке є предметом спору у даній справі може бути без згоди позивача відчужено на користь третіх осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки відповідачем-1 було скеровано до позивача лист з вимогою про надання оригіналів документів щодо спірного майна.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Отже, забезпечення позову - це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Згідно зі ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Таким чином, суд відзначає, що саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без посилання на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення позову.

Суд зазначає, що заявником у заяві про забезпечення позову не доведено належними доказами, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення накладення арешту на майно, яке знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Гагаріна, 2б (Закарпатської України 2б), а саме: комплекс будівель Лінійного відділу міліції на ст. Ужгород, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, у разі задоволення позову.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тобто, саме лише посилання в заяві на імовірність порушення прав особи без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Таким чином, припущення позивача про неможливість виконання прийнятого в подальшому судового рішення, у разі задоволення позовних вимог, не підтверджується жодними належними та допустимими доказами, а тому заява позивача про вжиття заходів до забезпечення позову є необґрунтованою.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Оскільки заявником не було надано доказів на підтвердження того, що незабезпечення позову порушить його права та в подальшому утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

За таких обставин, суд визнає подану заяву Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про забезпечення позову такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 138-140 та ст. 234 Господарського процесуального кодексу України України, господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Дата складання та підписання повного тексту ухвали: 07.03.2024.

Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Щербаков С.О.