ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2024 р. м. Рівне Справа № 918/1261/23

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Торчинюк В.Г., при секретарі судового засідання Гупалюк О.О. розглянувши у судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Рівнебуд"

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

про стягнення в сумі 146 843 грн 40 коп.

Сторони не забезпечили явку уповноважених представників.

Описова частина:

В грудні 2024 року Приватне акціонерне товариство "Рівнебуд" звернулося у Господарський суд Рівненської області із позовною заявою до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення в сумі 146 843 грн 40 коп.

Ухвалою суду від 18 грудня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 918/1261/23, визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 09 січня 2024 року.

Ухвалою суду від 09 січня 2024 року відкладено розгляд справи по суті на 23 січня 2024 року.

11 січня 2024 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від Приватного акціонерного товариства "Рівнебуд" надійшла заява від 11 січня 2024 року, в якій позивач просить суд стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованість та штрафні санкції по мировій угоді від 19 вересня 2023 року.

Ухвалою суду від 23 січня 2024 року відкладено розгляд справи по суті на 13 лютого 2024 року.

31 січня 2024 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від Приватного акціонерного товариства "Рівнебуд" надійшло клопотання від 18 січня 2024 року, в додатках до якого долучено копії документів на вимогу ухвали суду від 09 січня 2024 року.

07 лютого 2024 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від Приватного акціонерного товариства "Рівнебуд" надійшла заява від 07 лютого 2024 року на підтвердження викладеного у позовній заяві, а також щодо предмету спору та нарахованої штрафної санкції.

Ухвалою суду від 13 лютого 2024 року відкладено розгляд справи на 27 лютого 2024 року.

20 лютого 2024 року через відділ канцелярії позивачем подано клопотання, в додатках до якого долучено докази часткового виконання зобов`язань за договором відповідачем.

У судовому засіданні 27 лютого 2024 року позивач та відповідач не забезпечили явку уповноважених представників, хоча про місце дату та час судового засідання були повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову виходячи з наступного.

Мотивувальна частина:

01 січня 2022 року між Приватним акціонерним товариством "Рівнебуд" (надалі - Позивач, орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (надалі - Відповідач, орендар) був укладений Договір оренди нежитлового приміщення № 3, а саме кімнат 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21 на 1-му поверсі будинку по АДРЕСА_1 . Загальна площа приміщення, що орендується 98,8 м. кв. (розділ 1 договору, а.с. 26 - 28).

Дане приміщення було передано Відповідачу за актом прийому - передачі приміщення 01 січня 2022 року (а.с. 29).

Відповідно до пункту 4.1. Договору розмір орендної плати на місяць з урахуванням ПДВ складає 14 227 грн 20 коп., в т.ч. ПДВ 2 371 грн 20 коп.

Згідно з пунктом 1. Додаткової угоди до договору оренди приміщення від 01 березня 2022 року Сторони домовились, що у зв`язку з введенням військового стану в Україні та тимчасового припинення діяльності не проводити нарахування орендної плати за березень та квітень 2022 року (а.с. 31).

У відповідності до положень Додаткової угоди до договору оренди приміщення від 30 квітня 2022 року Сторони домовились зменшити розмір орендної плати за травень та червень 2022 року на 50 %, а саме до 7 113 грн 60 коп., в т.ч. ПДВ 1 185 грн 60 коп. (а.с. 32).

Відповідно до пункту 3.1. Договору термін оренди складає з моменту підписання сторонами даного Договору до 31 грудня 2022 року.

Вказаний термін Додатковою угодою № 7 від 01 січня 2023 року до договору оренди приміщення № 3 продовжений до 28.02.2023 року (а.с. 30).

У той же час пунктом 11.2. Договору визначено, що Договір вважається продовженим на новий аналогічний період по закінченню вказаного в пункті 3.1., якщо ні одна із сторін не заявила про інші наміри письмово за місяць.

У відповідності до пункту 9.2.1. договору оренди № 3 підставою для розірвання даного договору з боку орендодавця є: несплата орендної плати протягом 30 діб, при цьому заборгованість по орендній платі з урахуванням пені за кожен день прострочення. У разі відмови орендодавцем від договору, він є розірваним з моменту одержання орендарем повідомлення орендодавця про відмову від договору.

З урахування наведеного, вбачається, що Договір продовжував дію після 28 лютого 2023 року, однак у зв`язку з несплатою Відповідачем орендної плати протягом 30 днів, позивач скористався правом на розірвання (відмову) від Договору оренди визначеним пунктом 9.2.1. Договору, про що Відповідача було повідомлено листом № 15/02 від 24 березня 2023 року (а.с. 33).

Із матеріалів справи вбачається, що повідомлення отримано відповідачем 28 березня 2023 року (а.с. 34 - 35).

Враховуючи зазначене вище, Договір оренди нежитлового приміщення № 3 від 01 січня 2022 року припинив дію з 28 березня 2023 року.

Вбачається, що ПрАТ "РІВНЕБУД" з 28 березня 2023 року не нараховувало орендну плату за Договором, однак ФОП ОСОБА_1 займала нежитлове приміщення на І - му поверсі будинку по вул. Відінській, 41 у м, Рівне без належних правових підстав.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 785 ЦК України, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування речі.

Із матеріалів справи вбачається, що з метою врегулювання правовідносин що склалася за договором, ПрАТ "РІВНЕБУД" звернулося до Відповідача з листом № 47/01 від 25 серпня 2023 року (а.с. 36), щодо сплати неустойки у одинарному розмірі встановленої орендної плати станом на дату листа у сумі 71 136 грн 00 коп. та суми заборгованості за Договором оренди нежитлового приміщення № 3 від 01 січня 2022 року у сумі 25 870 грн 00 коп.

Як свідчать матеріали справи Відповідач 18 вересня 2023 року надіслав лист для позивача з проханням реструктурувати борг.

В подальшому, між ПРИВАТНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ "РІВНЕБУД" та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 була укладена мирова угода від 19 вересня 2023 року стосовно наявної заборгованості Орендаря перед Орендодавцем (надалі - Угода).

Відповідно до пункту 1.1. Угоди, Орендар приймає на себе зобов`язання сплатити на користь Орендодавця суму заборгованості, у розмірі 97 895 грн 60 коп. (дев`яносто сім тис. вісімсот дев`яносто п`ять грн. 60 коп.), яка утворилася станом на 19 вересня 2023 року з наступних сум: заборгованість за договором № 3 оренди нежитлового приміщення від 01 січня 2022 року в розмірі 12 532 грн 40 коп.; заборгованість за користування нежитловими приміщеннями І - го поверху по вул. Відінській, 41 у м. Рівне за номерами 15, 16, 17, 18, 19, 20 21 загальною площею 98,8 м.кв. за період квітень - вересень 2023 року в розмірі 85 363 грн 20 коп. згідно графіку з 27 вересня 2023 року 06 грудня 2023 року рівними частинами щомісячно по 8 899 грн 60 коп.

Також пунктами 1.3., 1.5. Угоди передбачено що у разі порушення умов даної угоди Орендар сплачує штраф у розмірі у розмірі 50% від загальної суми заборгованості станом на 19 вересня 2023, а саме 48 947 грн 80 коп.

Щодо укладеної між сторонами мирової угоди від 19 вересня 2023 року, слід зазначити наступне.

За приписамист. 192 ГПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією самою ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Мирова угода - це договір, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах, погоджених сторонами. Сторонами мирової угоди можуть бути лише позивач і відповідач, а також третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору. Лише ці особи підписують мирову угоду. Інші особи, які беруть участь у справі, мирової угоди не підписують.

Із поданих суду доказів, вбачається, що мирова угода від 19 вересня 2023 року підписана упованоженими особами сторін а також скріплена відтиском печатки позивача, однак судом або будь яким іншим уповноваженим органом не затверджувалася.

З огляду на вказане, суд розцінює вказану мирову угоду від 19 вересня 2023 року, як волевиявлення сторін, щодо зміни порядку розрахунку орендарем перед орендодавцем.

Як визначено в ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 181 ГК України, господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 184 ГК України, укладення договору на основі вільного волевиявлення сторін може відбуватися у спрощений спосіб або у формі єдиного документа, з додержанням загального порядку укладення договорів, встановленого статтею 181 цього Кодексу.

За змістом ч. 1 ст. 180 ГК України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

З огляду на вказане, суд приходить висновку, що укладена між ПАТ "РІВНЕБУД" та ФОП ОСОБА_1 мирова угода від 19 вересня 2023 року є додатковою угодою до договору оренди нежитлового приміщення № 3, а саме, в частині зміни порядку розрахунку орендаря перед орендодавцем.

Із матеріалів справи судом встановлено, Орендар в порушення Угоди не сплачував визначені платежі у передбачені строки, внаслідок чого станом на момент звернення з позовом до суду в Орендаря утворилася заборгованість перед Орендодавцем за вказаною угодою в сумі 97 895 грн 60 коп. (картка рахунку 3601 по контрагенту ОСОБА_1 за період 01.09.23 - 04.12.23, а.с. 4).

Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини 1 статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

З огляду на зазначене, позивачем доведено належними та допустимими доказами ґрунтовність позову в частині стягнення з відповідача на свою користь 97 895 грн 60 коп. основної суми боргу, а відповідач в свою чергу не надав належних та допустимих доказів на спростування вказаної позовної вимоги, з огляду на що суд позов в цій частині задовольняє.

Крім того, у відповідності до ст. ст. 230 - 232 ГК України, ст. 625 ЦК України, п. 1.3., 1.5. Угоди за невиконання або неналежне виконання зобов`язань, які покладені на Орендаря, Орендодавець нарахував штраф у розмірі 48 947 грн 80 коп.

За ч. 2 ст. 216 ГК України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 217 ГК України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

За приписами ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Отже, враховуючи той факт, що відповідачем допущено пропущення визначених мировою угодою від 19 вересня 2023 року (додаткової угоди до договору оренди № 3) строків оплати заборгованості, яку відповідач визнав підписуючи мирову угоду, відтак позивач правомірно скористався своїм правом та нарахував передбачену договором штрафну санкцію в розмірі 48 947 грн 80 коп. штрафу.

Відтак, позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача 48 947 грн 80 коп. штрафу є правомірним, доведеним, а тому судом задовольняється в повному обсязі.

Відповідно до ст. ст. 13, 73, 74, 77 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Підсумовуючи вказане, суд задовольняє позов в повному обсязі та стягує з ФОП ОСОБА_1 на користь ПАТ "Рівнебуд" заборгованість згідно договору в сумі 97 895 грн 60 коп. та штрафні санкції (штраф) в сумі 48 947 грн 80 коп.

Відповідно до п. 2 ч. 1, п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, позов задоволено в повному обсязі, судовий збір в сумі 2 684 грн 00 коп. покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНКОПП НОМЕР_1 ) на користь Приватного Акціонерного товариства "РІВНЕБУД" (33014, місто Рівне, вул. С. Бандери, 41, Рівненський район, Рівненська обл., ідентифікаційний код: 01273310) заборгованість у сумі 97 895 (дев`яносто сім тисяч вісімсот дев`яносто п`ять) грн 60 коп., штраф в сумі 48 947 (сорок вісім тисяч дев`ятсот сорок сім) грн 80 коп. та 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення або безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 05 березня 2024 року.

Суддя Вадим Торчинюк