ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
СУДОВИЙ НАКАЗ
"11" березня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/948/24
Господарський суд Одеської області у складі судді Петрова В.С., розглянувши матеріали заяви Приватного підприємства Конекс про видачу судового наказу щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Портавик Мед-Фарм заборгованості в сумі 249137,48 грн. у порядку ст. 147-156 ГПК України, -
Згідно ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.
Серед документів, які додаються заявником відповідно до ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу, зокрема, визначено копію договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.
З наданої до заяви копії договору поставки № 363-ДН від 13.10.2021 р. вбачається, що згідно п. 1.1 договору постачальник зобов`язується на умовах та в порядку, визначених цим договором, поставити і передати у власність покупцю товар, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його.
Згідно п. 2.1 договору ціна на товар визначається постачальником в гривнях, є договірною та фіксується в накладних на кожну партію, які є невід`ємною частиною даного договору.
В п. 2.2 договору сторонами визначено, що розрахунок за поставлений по даному договору товар здійснюється на умовах продажу з відстроченням платежу на 21 календарний день з моменту поставки.
Відповідно до п. 3.5 договору датою отримання товару вважається дата підписання уповноваженою особою покупця видаткової накладної, а також товарно-транспортної накладної при наявності.
Згідно п. 5.3 договору факт приймання товару по кількості засвідчується підписом уповноваженого представника покупця на супроводжуючих документах. При виявленні невідповідності кількості та якості товару, зазначеної в документах, покупець приймає фактичну кількість товару, про що складається відповідний акт.
Положеннями п. 7.1 договору сторони погодили, що останній набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2021 року, а в частині взаєморозрахунків до повного розрахунку між сторонами.
В п. 7.2 договору визначено, що якщо за місяць до закінчення терміну дії цього договору жодна із сторін не вимагатиме його припинення, договір вважається продовженим на тих самих умовах ще на один календарний рік без обмеження кількості таких пролонгацій. Зазначена процедура пролонгації терміну дії повторюється у кожному випадку збігу строку дії договору та не вимагає укладення додаткових угод до договору.
Як вказує заявник, на виконання вказаного договору поставки № 363-ДН від 13.10.2021 р. боржнику було поставлено товар за видатковими накладними № 633150 від 06.09.2022 р., № 633153 від 06.09.2022 р., № 633156 від 06.09.2022 р., № 632936 від 06.09.2022 р., № 632937 від 06.09.2022 р., № 633174 від 06.09.2022 р., № 633195 від 06.09.2022 р., № 633450 від 06.09.2022 р., № 633449 від 06.09.2022 р., № 633448 від 06.09.2022 р., № 633447 від 06.09.2022 р., № 633493 від 06.09.2022 р., № 632938 від 06.09.2022 р., № 632939 від 06.09.2022 р., № 631824 від 06.09.2022 р., № 631827 від 06.09.2022 р., № 631829 від 06.09.2022 р., № 631830 від 06.09.2022 р., № 630961 від 06.09.2022 р., № 633492 від 06.09.2022 р., № 633576 від 06.09.2022 р., № 633573 від 06.09.2022 р., № 633572 від 06.09.2022 р., № 636318 від 07.09.2022 р., № 637275 від 07.09.2022 р., № 637562 від 07.09.2022 р., № 639773 від 08.09.2022 р., № 639780 від 08.09.2022 р., № 640940 від 08.09.2022 р., № 640939 від 08.09.2022 р., № 641217 від 08.09.2022 р., № 641216 від 08.09.2022 р., № 641215 від 08.09.2022 р., № 639774 від 08.09.2022 р., № 660792 від 15.09.2022 р., № 660789 від 15.09.2022 р., № 663757 від 15.09.2022 р., № 663756 від 15.09.2022 р., № 663992 від 15.09.2022 р., № 670403 від 17.09.2022 р., № 672200 від 17.09.2022 р. Однак, станом на теперішній час боржником не оплачено отриманий товар за договором поставки № 363-ДН від 13.10.2021 р. на суму 218688,79 грн. При цьому на підтвердження наведених в заяві обставин щодо поставки товару заявником надано засвідчені копії вказаних видаткових накладних та генеральних довіреностей боржника на отримання товарно-матеріальних цінностей.
Відповідно до ч. 1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в т.ч. електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно п. 7 ч. 1 ст. 155 ГПК України під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
Розглянувши заяву Приватного підприємства Конекс про видачу судового наказу щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Портавик Мед-Фарм основного боргу в сумі 218688,79 грн., суд не встановив передбачених ст. 152 ГПК України підстав для відмови у видачі судового наказу.
Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, статей 525, 526 Цивільного кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).
Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних входять до складу грошового зобов`язання.
Таким чином, заявником заявлено вимоги про стягнення із Товариства з обмеженою відповідальністю Портавик Мед-Фарм грошових зобов`язань, що виникли внаслідок невиконання ним договору поставки № 363-ДН від 13.10.2021 р. в частині сплати вартості поставленого товару.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24 липня 2018 року по справі № 903/125/18.
При цьому господарський суд зазначає, що нараховані заявником 3% річних та інфляційні втрати є грошовою заборгованістю, можливість нарахування яких прямо визначено умовами ст. 625 Цивільного кодексу України, а відтак вони нараховані за порушення грошового зобов`язання, яке мало місце в період дії договору, в межах строку його дії та в межах строку позовної давності, їх розмір не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
В свою чергу боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу подати заяву про його скасування до суду, який його видав (ч. 1 ст. 157 ГПК України).
Керуючись ст.ст. 147-148, 154, 155 Господарського процесуального кодексу України, суд -
2. Судовий наказ після набрання ним законної сили видати стягувачу.
3. Повідомити заявника та боржника про те, що у відповідності до п. 7 ч. 1 ст. 155 ГПК України під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
4. Повідомити боржника, що:
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 157 ГПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Заява про скасування судового наказу подається в суд у письмовій формі.
Згідно з ч. 1 ст. 159 ГПК України у разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом п`яти днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили.
Дата набрання судовим наказом законної сили: ______________________________.
Наказ дійсний для пред`явлення до виконання у строки, визначені ст. 12 Закону України Про виконавче провадження № 1404-VIII від 02.06.2016 р.
Дата видачі судового наказу стягувачу: _____________________________________.
Суддя Петров Володимир Степанович