ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року Справа № 915/1472/23

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,

за участю секретаря судового засідання Савки К.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» (54034, м. Миколаїв, вул. Миколаївська, буд. 5а; ідентифікаційний код 31319242)

до відповідача: Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» (54005, м. Миколаїв, вул. Погранична, буд. 161; ідентифікаційний код 31448144)

про: стягнення 1 094 687,76 грн,

за участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

Суть спору:

22.09.2023 Обласне комунальне підприємство «Миколаївоблтеплоенерго» звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою № 5435/32 від 18.09.2023 (з додатками) про стягнення з Міського комунального підприємства «Миколавводоканал» на користь ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» заборгованості у розмірі 1 094 687,76 грн, з яких: борг за Договором № 1715-22 від 28.12.2022р. складає 308 839,27 грн, 3% річних 46 533,76 грн, пеня 739 314,73 грн; а також сплаченого судового збору у розмірі 16 420,32 грн.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі: Договору № 1715-22 від 28.12.2022 про відшкодування витрат на експлуатацію та технічне обслуговування насосного обладнання для підвищення тиску води, розташованого на об`єктах ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» у місті Миколаєві, з додатком до нього; рахунків (7 шт.); актів (7 шт.); довідок про фактично понесені витрати (7 шт.); договорів про взаємне погашення заборгованості (13 шт.); платіжних інструкцій (6 шт.); листування учасників справи; застосування норм статей 526, 599, 610, 612 Цивільного кодексу України; та мотивовані, зокрема, тим, що в період за січень-липень 2023 року відповідач отримав послуги і експлуатації та технічного обслуговування насосного обладнання для підвищення тиску води па загальну суму 7 556 731,36 грн, що підтверджується Актами про відшкодування витрат па експлуатацію та технічне обслуговування насосного обладнання для підвищення тиску води, розташованого па об`єктах позивача, які були підписані представниками відповідача і позивача та Довідками про фактично понесені витрати з супровідними листами па адресу відповідача. Проте, платежі на виконання умов Договору відповідачем здійснюються не в повному обсязі. На момент подачі позову до суду відповідачем здійснено оплат па загальну суму 7 267 892,09 грн, що підтверджується платіжними інструкціями, договорами про взаємне погашення заборгованості, а також листом від відповідача за вих. №1734/36 від 04.09.2023. В результаті таких дій у відповідача утворилась заборгованість за Договором в сумі 308 839,27 грн відповідно до розрахунку основного боргу МКП «Миколаївводоканал» за період січень-липень 2023 по Договору №1715-22 від 28.12.2022. Враховуючи вищевикладене, за період з 14.02.2023 по 17.09.2023 по кожному рахунку окремо нараховано пеню в сумі 739 314,73 грн та 3% річних у сумі 46 533,76 грн.

Ухвалою суду від 27.09.2023 позовну заяву було прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі № 915/1472/23 за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 17 жовтня 2023 року о 12:20; викладено вимоги до позивача; встановлено для сторін процесуальні строки для подання заяв по суті спору.

10.10.2023 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву № 1970/36 від 05.10.2023, за змістом якого Міське комунальне підприємство «Миколаївводоканал», зокрема, підтверджує, що на сьогодні за договором №1715-22 від 28.12.2022 р., за липень 2023 року не відшкодовано витрати на технічне обслуговування насосного обладнання в розмірі 308 839,27 грн. Підприємство не спроможне було своєчасно відшкодовувати витрати на експлуатацію та технічне обслуговування насосного обладнання для підвищення тиску води в 2023 році з підстав зазначених у відзиві.

З урахуванням наведеного, відповідач просить суд прийняти відзив на позов та врахувати викладене вище при розгляді даної справи, а також зменшити розмір пені на 90 %.

12.10.2023 до суду від позивача надійшли додаткові пояснення у справі б/н від 11.10.2023 (вх. № 13483/23) на виконання вимог ухвали суду від 27.09.2023.

13.10.2023 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив б/н від 13.10.2023 (вх. № 13592/23), у якій заявник наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

17.10.2023 до суду від відповідача надійшло клопотання № 101/10 від 17.10.2023 про розгляд справи без участі представника Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал».

Ухвалою суду від 17.10.2023 було відкладено підготовче засідання у справі № 915/1472/23 на 14 листопада 2023 року об 11:20; запропоновано Міському комунальному підприємству «Миколаївводоканал» в 5-тиденний строк уточнити правову позицію відповідача щодо позову, зокрема, зазначивши, про наявність або відсутність заперечень проти заявлених Обласним комунальним підприємством «Миколаївоблтеплоенерго» позовних вимог.

19.10.2023 до суду від відповідача надійшла заява № 2128/36 від 19.10.2023 на виконання ухвали від 17.10.2023, зі змістом якої підприємство зазначає, що визнає позовну вимогу, щодо стягнення на користь ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» заборгованості за договором №1715-22 від 28.12.2022 p., за липень 2023 року в розмірі 308 839,27 грн. Правових підстав заперечувати право на стягнення нарахованих 3% річних та пені також не має. Однак МКП «Миколаївводоканал» просить зменшити розмір пені з підстав викладених у відзиві на позов від 05.10.2023.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого у даній справі судді Смородінової О.Г. у період з 07.11.2023 по 14.11.2023, судове засідання у даній справі, призначене на 14.11.2023 не відбулося.

Ухвалою суду від 16.11.2023 підготовче засідання у справі № 915/1472/23 було призначено на 12 грудня 2023 року об 11:00.

Підготовче засідання у даній справі, яке було призначено на 12 грудня 2023 року об 11:00, не відбулося оскільки протягом часу, визначеного судом для проведення даного засідання, у зв`язку із повідомленням про замінування будівлі, в якій розташований Господарський суд Миколаївської області, роботу суду було зупинено, про що свідчить Акт Господарського суду Миколаївської області про тимчасову неможливість відправлення правосуддя.

Ухвалою суду від 13.12.2023 підготовче засідання у справі № 915/1472/23 було призначено на 16 січня 2023 року о 10:40.

Підготовче засідання у даній справі, яке було призначено на 16 січня 2024 року о 10:40, не відбулося оскільки протягом часу, визначеного судом для проведення засідання по даній справі, зокрема, у період з 10:37 до 11:56 у Миколаївській області тривала повітряна тривога.

Ухвалою суду від 16.01.2024 підготовче засідання у справі № 915/1472/23 було призначено на 13 лютого 2023 року о 10:45.

Станом на момент проведення підготовчого засідання від учасників справи інших заяв чи клопотань як по суті справи, так і з процесуальних питань, до суду не надходило.

13.02.2024 учасники справи своїх представників в підготовче засідання не направили, про час та місце його проведення були повідомлені належним чином. Враховуючи наведене та те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників сторін.

Суд зауважує, що у відповідності до приписів ч. 3 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до змісту статей 185, 240 ГПК України, 13.02.2024 за результатами розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження суд підписав вступну та резолютивну частину рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:

28 грудня 2022 року між Міським комунальним підприємством «Миколаївводоканал», як Стороною-1, та Обласним комунальним підприємством «Миколаївоблтеплоенерго», як Стороною-2, було укладено Договір № 1715-22 від 28.12.2022 про відшкодування витрат на експлуатацію та технічне обслуговування насосного обладнання для підвищення тиску води, розташованого на об`єктах ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» у місті Миколаєві (далі Договір), відповідно до предмету якого Сторона-1 зобов`язалася відшкодовувати фактичні витрати Сторони-2 на експлуатацію та технічне обслуговування обладнання, яке знаходиться на балансі Сторони-2 та за допомогою якого здійснюється підвищення тиску в системі централізованого водопостачання для забезпечення питною водою мешканців верхніх поверхів житлових будинків, а Сторона-2 зобов`язалася забезпечувати належну роботу та технічне обслуговування свого насосного обладнання, яким забезпечується підвищення тиску в системі централізованого водопостачання на об`єктах (згідно наведеного переліку) (п. 1. 1).

За умовами наведеного Договору:

- ціна Договору складається з суми фактичних витрат Сторони-2 та ПДВ 20 %, які відшкодовуються Стороною-1 на умовах цього Договору протягом строку його дії (п. 2.1);

- фактичні витрати Сторони-2 відшкодовуються Стороною-1 щомісячно згідно Довідки про фактично понесені витрати Сторони-2 на експлуатацію та технічне обслуговування насосного обладнання, яке знаходиться на балансі Сторони-2 та за допомогою якого здійснюється підвищення тиску в системі централізованого водопостачання для забезпечення питною водою мешканців верхніх поверхів житлових будинків (далі довідка) за розрахунковий місяць, виставлених рахунків та актів, що є невід`ємною частиною цього Договору (п. 2.3);

- оплата за цим Договором проводиться протягом 5 банківських днів з моменту підписання або прийняття акту відповідно до п. 4.3 Договору на поточний рахунок, вказаний у рахунку, який Сторона-2 надає Стороні-1 або в інший спосіб відповідно до чинного законодавства України (п. 5.1);

- у разі, якщо плата за цим Договором, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, Сторона-1 сплачує Стороні-2 пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу (п. 5.2);

- цей Договір набирає чинності з моменту підписання та вступає в дію з 01 січня 2023 року та діє по 31 грудня 2023 року (п. 6.1).

Додатком № 1 до Договору виступив Перелік фактичних витрат Сторони-2 на експлуатацію та технічне обслуговування насосного обладнання, яким забезпечується підвищення тиску в системі централізованого водопостачання та які відшкодовуються Стороною-1 з ПДВ.

Вищенаведений Договір з додатком до нього скріплений підписами обох сторін.

Предметом даного позову виступає майнова вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості з відшкодування витрат на експлуатацію та технічне обслуговування насосного обладнання, а також процентів річних та пені, нарахованих внаслідок порушення відповідачем грошового зобов`язання за укладеним між сторонами договором.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Таким чином, до предмету доказування у даній справі належить встановлення обставин порушення відповідачем грошового зобов`язання перед позивачем.

Позивач підтверджує власну правову позицію такими доказами:

- Договір № 1715-22 від 28.12.2022 про відшкодування витрат на експлуатацію та технічне обслуговування насосного обладнання для підвищення тиску води, розташованого на об`єктах ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» у місті Миколаєві, з додатком до нього;

- рахунки (8 шт.) за період з січня 2023 року по серпень 2023 року / суд зауважує, що у письмових поясненнях б/н від 11.10.2023 (вх. № 13483/23) позивач повідомив суд, що копія рахунку за серпень 2023 року була надана ним до позовної заяви помилково, а також просив суд не досліджувати цей документ як доказ під час розгляду справи;

- акти за Договором № 75-22 від 28.12.2022 року про відшкодування витрат на експлуатацію та технічне обслуговування насосного обладнання для підвищення тиску води, розташованого на об`єктах ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» в м. Миколаїв (7 шт.) за період з січня 2023 року по липень 2023 року;

- довідки про фактично понесені витрати за Договором № 75-22 від 28.12.2022 року про відшкодування витрат на експлуатацію та технічне обслуговування насосного обладнання для підвищення тиску води, розташованого на об`єктах ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» в м. Миколаїв (7 шт.) за період з січня 2023 року по липень 2023 року;

- листи Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» № 365/06 від 06.01.2023, № 807/06 від 03.03.2023, № 1626/06 від 06.04.2023, № 2440/13 від 08.05.2023, № 3172/06 від 06.06.2023, № 3791/06 від 06.07.2023, № 4384/06 від 07.08.2023

- Договори про взаємне погашення заборгованості (13 шт.) за період з січня 2023 року по липень 2023 року;

- платіжні інструкції в національній валюті (6 шт.) від 25.08.2023;

- лист Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» № 1734/36 від 04.09.2023;

- Інформація про заборгованість абонентів по ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» на 01.09.2023;

- Баланс (Звіт про фінансовий стан) Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» на 31.12.2022

- Звіт Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 2022 рік.

Відповідач ан підтвердження своєї правової позиції надав суду такі докази:

- Баланс (Звіт про фінансовий стан) Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» на 30.06.2023.

Статтями 73, 74 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як слідує з положень ст. 77, 78 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до змісту ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, проаналізувавши фактичні обставини справи згідно з вимогами чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд дійшов таких висновків.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до приписів статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Матеріали справи свідчать про те, що на виконання умов укладеного між сторонами Договору у спірних правовідносинах були оформлені такі первинні документи:

1. Довідки про фактично понесені витрати за Договором № 75-22 від 28.12.2022 року про відшкодування витрат на експлуатацію та технічне обслуговування насосного обладнання для підвищення тиску води, розташованого на об`єктах ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» в м. Миколаїв на загальну суму 7 576 731,36 грн, у тому числі:

- за січень 2023 року на загальну суму 1 183 648,24 грн;

- за лютий 2023 року на загальну суму 1 023 508,00 грн;

- за березень 2023 року на загальну суму 1 175 617,90 грн;

- за квітень 2023 року на загальну суму 1 077 181,93 грн;

- за травень 2023 року на загальну суму 1 075 998,72 грн;

- за червень 2023 року на загальну суму 976 082,29 грн;

- за липень 2023 року на загальну суму 1 064 694,28 грн.

2. Акти за Договором № 75-22 від 28.12.2022 року про відшкодування витрат на експлуатацію та технічне обслуговування насосного обладнання для підвищення тиску води, розташованого на об`єктах ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» в м. Миколаїв, підписані обома сторонами без будь-яких зауважень та заперечень:

- від 31.01.2023 за січень 2023 року про те, що ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» понесло фактичні витрати на експлуатацію та обслуговування насосного обладнання в січні 2023 року на суму 1 183 648,24 грн;

- від 28.02.2023 за лютий 2023 року про те, що ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» понесло фактичні витрати на експлуатацію та обслуговування насосного обладнання в лютому 2023 року на суму 1 023 508,00 грн;

- від 31.03.2023 за березень 2023 року про те, що ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» понесло фактичні витрати на експлуатацію та обслуговування насосного обладнання в березні 2023 року на суму 1 175 617,90 грн;

- від 30.04.2023 за квітень 2023 року про те, що ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» понесло фактичні витрати на експлуатацію та обслуговування насосного обладнання в квітні 2023 року на суму 1 077 181,93 грн;

- від 31.05.2023 за травень 2023 року про те, що ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» понесло фактичні витрати на експлуатацію та обслуговування насосного обладнання в травні 2023 року на суму 1 075 998,72 грн;

- від 30.06.2023 за червень 2023 року про те, що ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» понесло фактичні витрати на експлуатацію та обслуговування насосного обладнання в червні 2023 року на суму 976 082,29 грн;

- від 31.07.2023 за липень 2023 року про те, що ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» понесло фактичні витрати на експлуатацію та обслуговування насосного обладнання в липні 2023 року на суму 1 064 694,28 грн.

3. Рахунки на загальну суму 7 576 731,36 грн, у тому числі:

- № 2160.11 від 31.01.2023 на суму 1 183 648,24 грн;

- № 2160.11 від 28.02.2023 на суму 1 023 508,00 грн;

- № 2160.11 від 31.03.2023 на суму 1 175 617,90 грн;

- № 2160.11 від 30.04.2023 на суму 1 077 181,93 грн;

- № 2160.11 від 31.05.2023 на суму 1 075 998,72 грн;

- № 2160.11 від 30.06.2023 на суму 976 082,29 грн;

- № 2160.11 від 31.07.2023 на суму 1 064 694,28 грн.

Відповідні довідки, акти та рахунки вручалися Обласним комунальним підприємством «Миколаївоблтеплоенерго» Міському комунальному підприємству «Миколаївводоканал» з листами № 365/06 від 06.01.2023, № 807/06 від 03.03.2023, № 1626/06 від 06.04.2023, № 2440/13 від 08.05.2023, № 3172/06 від 06.06.2023, № 3791/06 від 06.07.2023, № 4384/06 від 07.08.2023.

За даними позивача, не спростованими та не запереченими відповідачем, останнім погашення заборгованості за Договором здійснено лише частково на загальну суму 7 267 892,09 грн, зокрема, таким чином:

1. Шляхом перерахування грошових коштів Обласному комунальному підприємству «Миколаївоблтеплоенерго» на підставі платіжних інструкцій в національній валюті на суму 4 161 920,44 грн:

- № 24656 від 25.08.2023 на суму 1 018 865,69 грн (по рахунку № 2160.11 від 31.01.2023);

- № 24657 від 25.08.2023 на суму 800 304,38 грн (по рахунку № 2160.11 від 28.02.2023);

- № 24658 від 25.08.2023 на суму 812 212,41 грн (по рахунку № 2160.11 від 31.03.2023);

- № 24659 від 25.08.2023 на суму 540 883,81 грн (по рахунку № 2160.11 від 30.04.2023);

- № 24660 від 25.08.2023 на суму 532 902,53 грн (по рахунку № 2160.11 від 31.05.2023);

- № 24661 від 25.08.2023 на суму 456 751,62 грн (по рахунку № 2160.11 від 30.06.2023).

2. Шляхом укладення між сторонами Договорів про взаємне погашення заборгованості (по спірним правовідносинам на загальну суму 2 673 683,31 грн):

- № 1301/17 від 31.01.2023, зі змісту якого, зокрема, вбачається те, що відповідач погашає кредиторську заборгованість перед позивачем по договору № 1715-22 від 28.12.2022 за січень 2023 року (частково) на загальну суму 164 782,55 грн, а позивач зменшує дебіторську заборгованість відповідача по договору № 1715-22 від 28.12.2022 за січень 2023 року (частково) на загальну суму 164 782,55 грн;

- № 1302/17 від 28.02.2023, зі змісту якого, зокрема, вбачається те, що відповідач погашає кредиторську заборгованість перед позивачем по договору № 1715-22 від 28.12.2022 за лютий 2023 року (частково) на загальну суму 223 203,62 грн, а позивач зменшує дебіторську заборгованість відповідача по договору № 1715-22 від 28.12.2022 за лютий 2023 року (частково) на загальну суму 223 203,62 грн;

- № 1303/17 від 31.03.2023, зі змісту якого, зокрема, вбачається те, що відповідач погашає кредиторську заборгованість перед позивачем по договору № 1715-22 від 28.12.2022 за березень 2023 року (частково) на загальну суму 363 405,49 грн, а позивач зменшує дебіторську заборгованість відповідача по договору № 1715-22 від 28.12.2022 за березень 2023 року (частково) на загальну суму 363 405,49 грн;

- № 1304/17 від 30.04.2023, зі змісту якого, зокрема, вбачається те, що відповідач погашає кредиторську заборгованість перед позивачем по договору № 1715-22 від 28.12.2022 за квітень 2023 року (частково) на загальну суму 536 298,12 грн, а позивач зменшує дебіторську заборгованість відповідача по договору № 1715-22 від 28.12.2022 за квітень 2023 року (частково) на загальну суму 536 298,12 грн;

- № 1305/17 від 31.05.2023, зі змісту якого, зокрема, вбачається те, що відповідач погашає кредиторську заборгованість перед позивачем по договору № 1715-22 від 28.12.2022 за травень 2023 року (частково) на загальну суму 463 149,67 грн, а позивач зменшує дебіторську заборгованість відповідача по договору № 1715-22 від 28.12.2022 за травень 2023 року (частково) на загальну суму 463 149,67 грн;

- № 1306/17 від 31.05.2023, зі змісту якого, зокрема, вбачається те, що відповідач погашає кредиторську заборгованість перед позивачем по договору № 1715-22 від 28.12.2022 за травень 2023 року (частково) на загальну суму 74 917,76 грн, а позивач зменшує дебіторську заборгованість відповідача по договору № 1715-22 від 28.12.2022 за травень 2023 року (частково) на загальну суму 74 917,76 грн;

- № 1307/17 від 31.05.2023, зі змісту якого, зокрема, вбачається те, що відповідач погашає кредиторську заборгованість перед позивачем по договору № 1715-22 від 28.12.2022 за травень 2023 року (частково) на загальну суму 5 028,76 грн, а позивач зменшує дебіторську заборгованість відповідача по договору № 1715-22 від 28.12.2022 за травень 2023 року (частково) на загальну суму 5 028,76 грн;

- № 1308/17 від 30.06.2023, зі змісту якого, зокрема, вбачається те, що відповідач погашає кредиторську заборгованість перед позивачем по договору № 1715-22 від 28.12.2022 за червень 2023 року (частково) на загальну суму 475 637,70 грн, а позивач зменшує дебіторську заборгованість відповідача по договору № 1715-22 від 28.12.2022 за червень 2023 року (частково) на загальну суму 475 637,70 грн;

- № 1309/17 від 30.06.2023, зі змісту якого, зокрема, вбачається те, що відповідач погашає кредиторську заборгованість перед позивачем по договору № 1715-22 від 28.12.2022 за червень 2023 року (частково) на загальну суму 37 559,51 грн, а позивач зменшує дебіторську заборгованість відповідача по договору № 1715-22 від 28.12.2022 за червень 2023 року (частково) на загальну суму 37 559,51 грн;

- № 1310/17 від 30.06.2023, зі змісту якого, зокрема, вбачається те, що відповідач погашає кредиторську заборгованість перед позивачем по договору № 1715-22 від 28.12.2022 за червень 2023 року (частково) на загальну суму 6 133,46 грн, а позивач зменшує дебіторську заборгованість відповідача по договору № 1715-22 від 28.12.2022 за червень 2023 року (частково) на загальну суму 6 133,46 грн;

- № 1311/17 від 31.07.2023, зі змісту якого, зокрема, вбачається те, що відповідач погашає кредиторську заборгованість перед позивачем по договору № 1715-22 від 28.12.2022 за липень 2023 року (частково) на загальну суму 280 023,77 грн, а позивач зменшує дебіторську заборгованість відповідача по договору № 1715-22 від 28.12.2022 за липень 2023 року (частково) на загальну суму 280 023,77 грн;

- № 1312/17 від 31.07.2023, зі змісту якого, зокрема, вбачається те, що відповідач погашає кредиторську заборгованість перед позивачем по договору № 1715-22 від 28.12.2022 за липень 2023 року (частково) на загальну суму 38 671,93 грн, а позивач зменшує дебіторську заборгованість відповідача по договору № 1715-22 від 28.12.2022 за липень 2023 року (частково) на загальну суму 38 671,93 грн;

- № 1313/17 від 31.07.2023, зі змісту якого, зокрема, вбачається те, що відповідач погашає кредиторську заборгованість перед позивачем по договору № 1715-22 від 28.12.2022 за липень 2023 року (частково) на загальну суму 4 870,97 грн, а позивач зменшує дебіторську заборгованість відповідача по договору № 1715-22 від 28.12.2022 за липень 2023 року (частково) на загальну суму 4 870,97 грн.

3. Шляхом зарахування позивачем переплати відповідача по іншому укладеному між сторонами договору на суму 432 288,34 грн на підставі листа Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» № 1734/36 від 04.09.2023.

На підставі наведеного, суд зауважує, що за приписами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до частин 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач доказів належного виконання своїх зобов`язань за договором та сплати у повному обсязі коштів для відшкодування витрат на експлуатацію та технічне обслуговування насосного обладнання не представив, відповідно доводи позивача не спростував, натомість визнав позовні вимоги.

За такого, проаналізувавши викладені вище обставини справи, суд дійшов висновку, що в спірних правовідносинах відповідач дійсно порушив норми та приписи чинного законодавства в частині повноти та своєчасності здійснення розрахунків з позивачем за Договором, в зв`язку з чим позивач цілком правомірно звернувся до господарського суду з відповідним позовом про стягнення існуючої заборгованості.

Судом перевірено розрахунок заборгованості та встановлено, що Обласним комунальним підприємством «Миколаївоблтеплоенерго» суму заборгованості Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» відшкодування витрат на експлуатацію та технічне обслуговування насосного обладнання за Договором № 1715-22 від 28.12.2022 в розмірі 308 839,27 грн (7 576 731,36 грн 7 267 892,09 грн) зазначено правильно.

Отже, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, матеріалами справи підтверджені та підлягають задоволенню.

Окрім основного боргу позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача (згідно наданих до позовної заяви розрахунків):

1. 3 % річних у загальному розмірі 46 533,76 грн, у тому числі:

- за зобов`язаннями січня 2023 року за сукупний період з 14.02.2023 по 24.08.2023, з урахуванням динаміки формування боргу, на суму 16 034,61 грн;

- за зобов`язаннями лютого 2023 року за сукупний період з 11.03.2023 по 24.08.2023, з урахуванням динаміки формування боргу, на суму 10 954,99 грн;

- за зобов`язаннями березня 2023 року за сукупний період з 14.04.2023 по 24.08.2023, з урахуванням динаміки формування боргу, на суму 8 873,60 грн;

- за зобов`язаннями квітня 2023 року за сукупний період з 17.05.2023 по 24.08.2023, з урахуванням динаміки формування боргу, на суму 4 433,47 грн;

- за зобов`язаннями травня 2023 року за сукупний період з 15.06.2023 по 24.08.2023, з урахуванням динаміки формування боргу, на суму 3 101,32 грн;

- за зобов`язаннями червня 2023 року за сукупний період з 17.07.2023 по 24.08.2023, з урахуванням динаміки формування боргу, на суму 1 460,11 грн;

- за зобов`язаннями липня 2023 року за сукупний період з 15.08.2023 по 17.09.2023, з урахуванням динаміки формування боргу, на суму 1 675,67 грн.

2. Пеню у загальному розмірі 739 314,73 грн, у тому числі:

- за зобов`язаннями січня 2023 року за сукупний період з 14.02.2023 по 13.08.2023, з урахуванням динаміки формування боргу, на суму 249 093,17 грн;

- за зобов`язаннями лютого 2023 року за сукупний період з 11.03.2023 по 24.08.2023, з урахуванням динаміки формування боргу, на суму 178 909,57 грн;

- за зобов`язаннями березня 2023 року за сукупний період з 14.04.2023 по 24.08.2023, з урахуванням динаміки формування боргу, на суму 143 845,92 грн;

- за зобов`язаннями квітня 2023 року за сукупний період з 17.05.2023 по 24.08.2023, з урахуванням динаміки формування боргу, на суму 71 408,49 грн;

- за зобов`язаннями травня 2023 року за сукупний період з 15.06.2023 по 24.08.2023, з урахуванням динаміки формування боргу, на суму 49 242,52 грн;

- за зобов`язаннями червня 2023 року за сукупний період з 17.07.2023 по 24.08.2023, з урахуванням динаміки формування боргу, на суму 22 238,56 грн;

- за зобов`язаннями липня 2023 року за сукупний період з 15.08.2023 по 17.09.2023, з урахуванням динаміки формування боргу, на суму 24 576,48 грн.

Щодо заявленої позивачем до стягнення суми процентів річних суд зазначає таке.

За приписами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні та проценти, що сплачуються відповідно до ст. 625 ЦК України, складають зміст додаткових вимог, оскільки законодавець опосередковано визнає їх мірами відповідальності (відповідальність за порушення грошового зобов`язання).

Сплата трьох відсотків річних від простроченої суми, не має характеру штрафних санкцій, а виступає способом захисту майнового права та інтересу кредитора та компенсації користування цими коштами.

Ст. 625 Цивільного кодексу України застосовується до всіх грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов`язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов`язання.

Отже, на підставі ст. 625 ЦК України позивач цілком правомірно нарахував та просить суд стягнути з відповідача 3% річних.

Перевіривши розрахунки позивача, суд встановив, що такі розрахунки проведені правильно, у відповідності до погоджених сторонами умов Договору, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо заявленої позивачем до стягнення суми пені суд зазначає таке.

За приписами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Приписами ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5.2 Договору сторони погодили, що у разі, якщо плата за цим Договором, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, Сторона-1 сплачує Стороні-2 пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

Отже, на підставі статті 549 ЦК України, статті 230 ГК України та умов Договору, позивач цілком правомірно нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню.

Суд перевірив наведений позивачем розрахунок пені та встановив, що таке нарахування позивачем проведено арифметично правильно, а, отже позовні вимоги в цій частині також є обґрунтованими.

Водночас, судом взято до уваги те, що в межах даної справи відповідачем у відзиві було заявлено клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, яке мотивоване, зокрема, тим, що МКП «Миколаївводоканал» є стратегічно важливим та соціально значимим водопостачальним підприємством м. Миколаєва оскільки забезпечує послуги з водопостачання та водовідведення у житлові будинки та квартири, школи, дошкільні заклади, лікарні, установи і організації, що фінансуються з державного бюджету, а також інших до об`єктів. В результаті військової агресії Російської Федерації проти України та бойових дій на території Миколаївської та Херсонської областей наше підприємство неодноразово зазнало пошкоджень, що значно вплинуло на фінансовий стан підприємства.

Позивач також просить суд при вирішенні питання щодо зменшення розміру пені, звернути увагу на статус відповідача як комунального підприємства, яке фінансується за рахунок коштів споживачів послуг, їх платоспроможність, тяжкий фінансовий стан в державі Україна, невідповідність встановленого тарифу економічно обґрунтованому, відсутність заподіяння збитків позивачем іншим учасникам господарських відносин внаслідок порушення відповідачем зобов`язання перед позивачем.

Обласне комунальне підприємство «Миколаївоблтеплоенерго у відповіді на відзив, проти вказаного клопотання відповідача заперечувало, посилаючись, зокрема, не те, що позивач також є стратегічно важливим та соціально значимим підприємством, яке надає комунальні послуги в м. Миколаєві. Позивач забезпечує тепловою енергією/послугами з постачання теплової енергії більше 65% споживачів міста. Позивачу як і відповідачу доводиться працювати в умовах воєнного стану. Наслідки бойових дій, тимчасової окупації певних українських територій, ракетних обстрілів, відсутності більшості населення в м. Миколаєві та інших обставин, пов`язаних із війною, призводить до накопичення заборгованості споживачів перед підприємством за спожиті послуги. При цьому, на сьогоднішній день позивач також знаходиться в скрутному становищі.

Розглянувши відповідне питання щодо зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами на яких має ґрунтуватися зобов`язання між сторонами є добросовісність, розумність і справедливість.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Отже, за своєю правовою природою пеня, як один із видів штрафних санкцій, виконує стимулюючу функцію, спонукаючи боржника до належного виконання своїх зобов`язань під загрозою застосування до нього цього виду відповідальності, та стягується в разі порушення такого зобов`язання.

Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Системний аналіз вищевказаних норм дозволяє дійти висновку про те, що суди мають право при прийнятті рішення про стягнення пені зменшувати її розмір з урахуванням усіх конкретних обставин справи.

Відповідно до п. 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Як свідчать матеріали справи, Міське комунальне підприємство «Миколаївводоканал» є комунальною установою, яка здійснює діяльність з забору, очищення та постачання води (основний), діяльність у сфері архітектури, технічні випробування та дослідження, каналізація, відведення й очищення стічних вод, будівництво житлових і нежитлових будівель, будівництво трубопроводів, тобто діяльність у сфері надання комунальних послуг. Тому будь-яке надмірне стягнення з відповідача грошових сум може призвести до неспроможності підприємства належним чином виконувати свої функції.

Судом враховані аргументи відповідача про те, що значному погіршенню економічного стану Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» сприяли обставини з епідемією COVID 19, військова агресія російської федерації проти України та бойові дії на території Миколаївської та Херсонської областей.

При цьому, господарський суд вважає необхідним зазначити, що використання права на зменшення розміру штрафних санкцій та розмір, до якого вони підлягають зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Надмірне ж зменшення пені фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін

Отже, враховуючи те, що відповідач є комунальною установою, що здійснює свою діяльність у сфері надання житлово-комунальних послуг, та оскільки в матеріалах справи позивачем не надано суду доказів понесення ним збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором або погіршення матеріального стану підприємства саме у зв`язку з порушенням відповідачем умов Договору № 75-22 від 28.12.2022 року про відшкодування витрат на експлуатацію та технічне обслуговування насосного обладнання для підвищення тиску води, розташованого на об`єктах ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» в м. Миколаїв, беручи до уваги факт погашення відповідачем значної частини основної заборгованості за договором, суд вважає, що стягнення з відповідача пені у повному обсязі, не є співрозмірним з можливими негативними наслідками від порушення відповідачем зобов`язання. За такого суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання відповідача та зменшення розміру пені на 30%, зокрема встановивши розмір належної до стягнення пені 517 520,31 грн (70% обґрунтовано заявленого до стягнення розміру).

У задоволені ж позову про стягнення пені в іншій частині, а саме в сумі 221 794,42 грн, господарський суд відмовляє.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми та обставини, розглянувши даний спір із застосуванням норм матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, згідно з наданими доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються, зокрема відомості про розподіл судових витрат.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, відповідно до п.4.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Також, відповідно до положень п. 2.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань», судовий збір в разі зменшення судом розміру пені покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення такого розміру.

Водночас, за правилами ч. 1 ст. 130 ГПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Отже, беручи до уваги зміст статті 130 ГПК України та визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, на підставі п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 130 ГПК України, позивачу належить повернути з Державного бюджету України сплачений судовий збір у розмірі 8 210,16 грн, перерахований на підставі платіжної інструкції в національній валюті № 10961 від 14.09.2023 на суму 16 420,32 грн.

Решта суми судового збору у розмірі 8 210,16 грн підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 130, 185, 219, 220, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» (54005, м. Миколаїв, вул. Погранична, буд. 161; ідентифікаційний код 31448144) на користь Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» (54034, м. Миколаїв, вул. Миколаївська, буд. 5а; ідентифікаційний код 31319242) за Договором № 1715-22 від 28.12.2022 заборгованість у розмірі 308 839,27 грн, 3 % річних у розмірі 46 533,76 грн, пеню у розмірі 517 520,31 грн, а також 8 210,16 грн судового збору.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 221 794,42 грн відмовити позивачу.

Повернути Обласному комунальному підприємству «Миколаївоблтеплоенерго» (54034, м. Миколаїв, вул. Миколаївська, буд. 5а; ідентифікаційний код 31319242) з Державного бюджету України 8 210,16 грн судового збору, перерахованого на підставі платіжної інструкції в національній валюті № 10961 від 14.09.2023 на суму 16 420,32 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Сторони та інші учасники справи:

Позивач: Обласне комунальне підприємство «Миколаївоблтеплоенерго» (54034, м. Миколаїв, вул. Миколаївська, буд. 5а; ідентифікаційний код 31319242);

Відповідач: Міське комунальне підприємство «Миколаївводоканал» (54005, м. Миколаїв, вул. Погранична, буд. 161; ідентифікаційний код 31448144).

Повне рішення складено та підписано судом 23.02.2024.

Суддя О.Г. Смородінова