РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.02.2024Справа № 910/19526/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комо Україна»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія

«Нова Трейд»

про стягнення 315.890,40 грн

Представники сторін: не викликались

СУТЬ СПОРУ:

21.12.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Комо Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Нова Трейд» про стягнення 315.890,40 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі укладеного між сторонами дистриб`юторського договору № ДД-1148 від 28.12.2021 позивачем було відвантажено відповідачу продукцію на загальну суму 714.708,99 грн, що підтверджується видатковими накладними № 1831 від 10.01.2022, № 2531 від 13.01.2022, № 6437 від 27.01.2022, № 8891 від 02.02.2022, № 11003 від 10.02.2022, № 12766 від 17.02.2022, № 14286 від 23.02.2022 та товарно-транспортними накладними № 6 від 10.01.2022, № 7 від 13.01.2022, № 30 від 27.01.2022, № 96 від 02.02.2022, № 18 від 10.02.2022, № 63 від 17.02.2022, № 48 від 23.02.2022. Відповідачем здійснено оплату товару на загальну суму 398.818,59 грн, що підтверджується довідкою банку № 06-04/25/48/298 від 19.10.2023 та прибутковими касовими ордерами. У зв`язку з тим, що відповідачем взяті на себе зобов`язання виконані частково, позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 315.890,40 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.12.2023 відкрито провадження у справі № 910/19526/23 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Даною ухвалою суду встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позов з урахуванням вимог ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 27.12.2023 було 28.12.2023 направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 286 за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 04074, м. Київ, вул. Автозаводська, 2, яка згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є місцезнаходженням відповідача.

Проте, конверт разом з ухвалою від 27.12.2023 (номер відправлення 286), повернуто поштовим відділенням зв`язку без вручення адресату з довідкою форми Ф-20 від 02.02.2024 з позначкою «за закінченням терміну зберігання».

Згідно з ч. 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідач вимог ухвали про відкриття провадження у справі від 27.12.2023 не виконав, письмовий відзив на позовну заяву не подав.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

28.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комо Україна» (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Нова Трейд» (відповідач) було укладено дистриб`юторський договір № ДД-1148 (далі - договір).

Відповідно до п. 2.1 договору позивач продає, а відповідач купує у позивача продукцію (молочну продукцію) та бере на себе зобов`язання по реалізації та організації її збуту в межах визначеної території та на умовах передбачених даним договором.

Спір виник в зв`язку з тим, що відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за договором оплату поставленої продукції повністю не здійснив, в зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 315.890,40 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Відповідно до п. 15.12 договору він вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2022, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором.

Згідно з п. 6.1 договору продукція постачається на умовах СРТ (ІНКОТЕРМС 2010) - перевезення оплачене до місця призначення, адреса пункту доставки: м. Запоріжжя, вул. Благовіщенська, 2.

Відповідно до п. 6.6 договору право власності на продукцію та ризик випадкового псування переходить від позивача до відповідача з моменту поставки продукції на умовах визначених п. 6.1 даного договору, тобто з моменту передачі продукції на рампі складу відповідача та засвідчується товарно-транспортною накладною, видатковою накладною, підписаної уповноваженими представниками сторін. На видаткові накладній повинно бути належним чином оформлена відмітка про отримання продукції, про що свідчитиме печатка відповідача та підпис керівника відповідача або уповноваженої на приймання продукції особи (в такому випадку обов`язковим є наявність довіреності на приймання продукції.

Відповідно до ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Умовами ст. 664 Цивільного кодексу України встановлено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

З матеріалів справи вбачається, що позивач передав, а відповідач прийняв товар загальною вартістю 714.708,99 грн, що підтверджується наступними підписаними та скріпленими печатками обох сторін видатковими накладними:

№ 1831 від 10.01.2022 на суму 88.816,88 грн;

№ 2531 від 13.01.2022 на суму 82.067,32 грн;

№ 6437 від 27.01.2022 на суму 220.899,28 грн;

№ 8891 від 02.02.2022 на суму 87.934,37 грн;

№ 11003 від 10.02.2022 на суму 91.215,66 грн;

№ 12766 від 17.02.2022 на суму 101.574,48 грн;

№ 14286 від 23.02.2022 на суму 42.201,00 грн.

Також матеріали справи містять товарно-транспортні накладні № 6 від 10.01.2022, № 7 від 13.01.2022, № 30 від 27.01.2022, № 96 від 02.02.2022, № 18 від 10.02.2022, № 63 від 17.02.2022, № 48 від 23.02.2022, з підписами та відтисками печаток обох сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 10.1 договору визначено, що розрахунки за продукцію здійснюється відповідачем в Українській валюті - гривні, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позивача згідно Інструкції «Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» протягом 21 календарного дня з моменту постави партії продукції. У випадку коли останній термін оплати припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день банківської установи, днем виконання зобов`язань по оплаті за продукцію вважається передостанній перед ним робочий день.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем частково сплачено поставлену продукцію на загальну суму 398.818,59 грн, що підтверджується довідкою АТ «Банк інвестицій та заощаджень» № 06-04/25/48/298 від 19.10.2023 та наступними прибутковими касовими ордерами № 580 від 31.03.2022, № 648 від 07.04.2022, № 724 від 14.04.2022, № 767 від 21.04.2022, № 946 від 05.05.2022, № 1123 від 19.05.2002, № 1231 від 26.05.2022, № 1394 від 10.06.2022, № 1437 від 21.06.2022, № 1551 від 05.07.2022, № 1662 від 19.07.2022, № 1812 від 09.08.2022, № 1895 від 24.08.2022, № 2022 від 13.09.2022, № 2144 від 06.10.2022, № 2306 від 25.10.2022, № 2521 від 16.011.2022, № 2727 від 05.12.2022, № 2928 від 27.12.2022, № 72 від 17.01.2023, № 315 від 22.02.2023, № 495 від 14.03.2023, № 663 від 28.02.2023, № 750 від 07.04.2023, № 774 від 14.04.2023, № 913 від 16.05.2023, № 938 від 23.05.2023, № 1050 від 07.07.2023.

Згідно з п. 4.1.22 договору відповідач зобов`язався здійснювати оплату за поставлену продукцію в повному розмірі та у встановлений термін, передбачений умовами даного договору.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Матеріали справи свідчать, що відповідач не виконав зобов`язання по сплаті поставленої продукції у повному обсязі, в результаті чого виникла заборгованість перед позивачем, яка становить 315.890,40 грн.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів того, що відповідачем виконано зобов`язання по сплаті поставленої продукції за договором в повному обсязі не подано.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 315.890,40 грн обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Комо Україна» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Нова Трейд» (04074, м. Київ, вул. Автозаводська, 2; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Комо Україна» (43000, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Лідавська, 2; ) 315.890 (триста п`ятнадцять тисяч вісімсот дев`яносто) грн 40 коп. основного боргу, 4.738 (чотири тисячі сімсот тридцять вісім) грн 36 коп. витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

СуддяВ.В.Сівакова