ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2024 р. Справа№ 910/9674/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Барсук М.А.

суддів: Кропивної Л.В.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Овчинніковій Я.Д.

за участю представників сторін:

від позивача: Андрусенко Ю.С.;

від відповідача: Годованець Л.Ю.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Укрвугілля"

на рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2023 року (повний текст складено 07.11.2023)

у справі №910/9674/23 ( суддя Кирилюк Т.Ю.)

за позовом Державного підприємства "Укрвугілля"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція"

про стягнення 44 661 785,80 грн, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Державне підприємство "Укрвугілля" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" про стягнення 44 665 956,35 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором поставки вугілля № 09/2022-ЕН від 21.06.2022.

06.09.2022 позивачем подано клопотання про зменшення розміру позовних вимог, в якому останній просив стягнути з відповідача на користь позивача 889 781,18 грн 3 % річних, 14 829 686,52 грн пені та 3 705 411,58 грн інфляційних втрат.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.10.2023 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" на користь Державного підприємства "Укрвугілля" 3 705 411 гривень 58 копійок інфляційних втрат; 1 482 968 гривень 64 копійки пені; 889 781 гривню 18 копійок трьох процентів річних та 291 435 гривень 74 копійки витрат зі сплати судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що повна оплата вартості отриманого від позивача товару була здійснена з суттєвим порушенням строків, які встановлені пунктом 5.1 (у редакції додаткової угоди №1 від 06.12.2022) договору №09/2022-ЕН від 21.06.2022.

Суд першої інстанції погодився із здійсненими нарахуваннями пені, 3 % річних та інфляційних втрат. Водночас, дійшов до висновку про задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру неустойки на 90% та відмовив у задоволенні клопотання про зменшення інфляційних втрат та 3 % річних, оскільки ці нарахування не є штрафними санкціями і мають компенсаційний характер.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Державне підприємство «Укрвугілля» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2023 року у справі №910/9674/23 в частині відмови у стягненні пені та стягнути додатково з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» на користь Державного підприємства «Укрвугілля» 741 484,33 грн пені.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що:

- зменшення судом штрафних санкцій на 90 % є несправедливим;

- обставини, на які послався відповідач, не є винятковими, оскільки останній, укладаючи договір, підтвердив свою згоду з його умовами і взяв на себе зобов`язання з їх виконання;

- зменшуючи розмір неустойки, суд першої інстанції не врахував ступінь виконання відповідачем зобов`язання, причини неналежного виконання зобов`язання, значне прострочення платежів;

- приймаючи рішення про зменшення пені на 90%, суд не врахував фінансові інтереси позивача і його майновий стан;

- відповідач не надав допустимих доказів та не довів винятковість обставин, які дають право суду зменшити розмір штрафних санкцій саме на 90 %;

- позивач просить змінити рішення суду першої інстанції в частині зменшення розміру пені з 90 % на 85 %.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/9674/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Барсук М.А. - головуюча суддя; судді - Пономаренко Є.Ю., Кропивна Л.В.

Ухвалою суду від 04.12.2023 відкладено вирішення питання щодо вчинення процесуальних дій, передбачених параграфом 2 глави 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою Державного підприємства "Укрвугілля" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2023 року у справі №910/9674/23 до надходження матеріалів справи на адресу Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою суду від 18.12.2023 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду в режимі відеоконференції на 13.02.2024.

Позиції учасників справи

03.01.2024 через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги та просив відмовити у її задоволенні.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

21.06.2022 між Державним підприємством "Укрвугілля" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" (покупець) укладено договір поставки №09/2022-ЕН, за умовами якого позивач зобов`язався поставити відповідачу вугілля у строки, кількості, асортименті та якості, що визначаються специфікаціями до договору. В свою чергу, відповідач зобов`язався прийняти та оплатити поставлений товар.

Пунктом 2.1 договору встановлено, що вугілля постачається рівномірно добовими обсягами протягом періоду поставки залізничним транспортом на умовах FCA (залізнична станція відправлення) згідно з міжнародними правилами тлумачення торгівельних термінів «Інкотермс» в редакції 2010 року, з урахуванням умов, положень та застережень, передбачених у цьому договорі, за реквізитами покупця або вантажоодержувача.

За умовами пункту 2.9 договору вугілля вважається поставленим позивачем та прийнятим відповідачем з дати, яка збігається із датою відвантаження визначеної відповідно до пункту 2.1.4. Усі ризики втрати або пошкодження товару переходять від позивача до відповідача з дати його прийняття на залізничній станції відправлення. Право власності на вугілля від позивача до відповідача переходить після підписання та скріплення печатками сторонами відповідних актів приймання-передачі вугільної продукції.

Відповідно до пунктів 5.1 договору (у редакції додаткової угоди №1 від 06.12.2022) та 5.4 (у редакції додаткової угоди №3 від 06.02.2022) договору датою оплати є дата зарахування коштів на рахунок позивача або дата зарахування однорідних зустрічних вимог. Відповідач зобов`язався оплачувати вартість отриманого вугілля протягом п`яти календарних днів з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі вугілля.

Сторонами у справі специфікаціями №1 від 21.06.2022, №2 від 19.07.2022, №3 від 07.12.2022, №4 від 12.12.2022, №5 від 23.01.2022, №6 від 03.02.2022 та №7 від 02.03.2023 погоджено поставку вугілля загальною базовою вартістю 130 230 840,00 грн., при цьому специфікаціями визначено, що остаточна ціна буде розраховуватись з урахуванням показників зольності та вологості поставленого товару.

За актами приймання-передачі вугільної продукції, підписаними сторонами у справі в період часу з 05.07.2022 до 15.03.2023, загалом (з урахуванням вартості доставки) позивачем поставлено відповідачу вугілля на суму 165 249 170, 86 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач частково розрахувався за поставлений товар. Сума невиконаного грошового зобов`язання відповідача перед позивачем на час звернення з позовом складала 25 236 906, 52 грн.

Наявність простроченого зобов`язання у зазначеному вище розмірі підтверджено актом звірки взаєморозрахунків за травень 2023 року.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідачем погашено суму боргу за поставлене вугілля повністю, що мало наслідком зменшення позивачем розміру позовних вимог в частині стягнення суми основного боргу за поставлений товар.

Посилаючись на те, що відповідач невчасно розрахувався за поставлений товар, позивачем було нараховано 889 781,18 грн 3 % річних, 14 829 686,52 грн пені та 3 705 411,58 грн інфляційних втрат.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вказав, що повна оплата вартості отриманого від позивача товару була здійснена з суттєвим порушенням строків, які встановлені пунктом 5.1 (у редакції додаткової угоди №1 від 06.12.2022) договору №09/2022-ЕН від 21.06.2022.

Суд першої інстанції погодився із здійсненими нарахуваннями пені, 3 % річних та інфляційних втрат. Водночас, дійшов до висновку про задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру неустойки на 90% та відмовив у задоволенні клопотання про зменшення інфляційних втрат та 3 % річних, оскільки ці нарахування не є штрафними санкціями і мають компенсаційний характер.

Як вбачається з вимог та доводів апеляційної скарги, апелянт не погоджується із рішенням суду першої інстанції в частині зменшення розміру неустойки на 90 %.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (частина 6 вказаної статті).

Згідно з частиною 1 статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не установлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Як було встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, повна оплата вартості отриманого від позивача товару була здійснена з суттєвим порушенням строків, які встановлені пунктом 5.1 (у редакції додаткової угоди №1 від 06.12.2022) договору №09/2022-ЕН від 21.06.2022.

Згідно зі статтями 230, 231 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, яку відповідач зобов`язаний сплатити за невиконання чи неналежне виконання господарського зобов`язання. Якщо розмір штрафних санкцій не визначено, санкції застосовуються у розмірі, передбаченому договором.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пунктом 6.4 договору №09/2022-ЕН від 21.06.2022 встановлено, що у випадку затримки проведення розрахунків за поставлений товар понад встановлений договором строк, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від загальної суми заборгованості за кожен день прострочення.

Перевіривши здійснений судом першої інстанції розрахунок пені, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність нарахувань пені в сумі 14 829 686,52 грн.

Згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Аналогічні приписи наведено у статті 233 ГК України, за змістом якої у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Аналіз приписів статей 551 ЦК України, 233 ГК України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.09.2019 зі справи № 904/4685/18 від 21.11.2019 зі справи № 916/553/19).

Неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора (рішення Конституційного Суду від 11.07.2013 року № 7-рп/2013).

Отже, у випадку нарахування неустойки, яка є завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати.

Судом першої інстанції вірно враховані доводи відповідача, викладені у клопотанні про зменшення розміру неустойки, що ТОВ "Євро-Реконструкція" здійснює діяльність у галузі енергозабезпечення (у тому числі постачання теплової енергії), що у відповідності до Закону України «Про критичну інфраструктуру» від 16 листопада 2021 року №1882-IX віднесено до життєво важливих функцій та/або послуг, порушення яких призводить до негативних наслідків для національної безпеки України.

Як вказує відповідач та не заперечує позивач, ТОВ "Євро-Реконструкція" включено до секторального переліку об`єктів критичної інфраструктури (міститься у матеріалах справи).

Відповідно до інформації розміщеною на сайті Департаменту житлово-комунальної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) ТОВ "Євро-Реконструкція" є виконавцем комунальної послуги (https://dzki.kyivcity.gov.ua/content/vykonavci-komunalnyhposlug.html).

Колегією суддів враховано доводи відповідача, що останній перебуває у ситуації складного фінансово-економічного становища, однією із основних причиною якого є значна заборгованість споживачів та їх неплатоспроможність, у тому числі бюджетних установ/організацій.

Судом першої інстанції також вірно прийнято до уваги пояснення відповідача в частині наявності об`єктивних обставин, що фактично зумовили неможливість своєчасного проведення розрахунків, у тому числі невідповідність тарифів на теплопостачання затратам на виробництво енергії, неодноразові обстріли виробництва відповідача засобами дистанційного ураження.

Як вбачається зі звіту про фінансові результати за перше півріччя 2023 року підприємство відповідача отримало 82 220 тис. грн. прибутку, однак товариство має інші операційні доходи у сумі 59 056 тис. грн. (нарахована компенсація з різниці в тарифах, яка не профінансована з державного бюджету), інші доходи у сумі 136 730 тис. грн. - дохід від дисконтування (дисконт) довгострокової заборгованості, нарахований у травні 2023 року після заключення угод про відтермінування поточної заборгованості на 5 років.

Колегією суддів враховано, що відповідачем під час розгляду справи повністю погашено заборгованість за договором, що підтверджує поведінку відповідача, яка направлена на вжиття ним всіх можливих заходів до виконання зобов`язання та погашення основаного боргу під час розгляду справи.

Оцінивши доводи, на які вказує відповідач, в тому числі щодо загальної суми нарахованих позивачем пені, 3% річних та інфляційних втрат за прострочення оплати товару, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про можливість зменшення розміру пені, що підлягає стягненню з відповідача на 90 %, що становить 1 482 968,64 грн.

Колегією суддів також враховано, що позивач погоджується із можливістю зменшення пені, однак не погодився лише із розміром її зменшення, просивши змінити процент зменшення з 90 % на 85 %.

Водночас, апелянтом не зазначено, з наданням відповідних доказів, що зменшення розміру пені до 85 % запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін.

Колегія суддів зазначає, що зменшення розміру пені до 90 % є оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та таким, що запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін. При цьому, судом першої інстанції правомірно враховано: збитковість відповідача, що підтверджується звітом про фінансові результати діяльності підприємства; відсутність доказів понесення позивачем збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором або погіршення матеріального стану підприємства, саме у зв`язку з порушенням відповідачем умов договору в частині строків оплати товару; стягнення судом з відповідача 3% річних, інфляційних втрат, що забезпечує інтереси позивача у зв`язку з вчиненим порушенням іншою стороною договору.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення 3 % річних та інфляційних втрат апелянтом не оскаржується.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2023 року у справі № 910/9674/23 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування чи зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Укрвугілля" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2023 у справі № 910/9674/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2023 у справі № 910/9674/23 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 920/557/23 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 27.02.2024

Головуючий суддя М.А. Барсук

Судді Л.В. Кропивна

Є.Ю. Пономаренко