ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" лютого 2024 р.м. ХарківСправа № 922/5146/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз", 01021, м. Київ, вул. Кловський узвіз, 9/1
до Приватного акціонерного товариства "Завод Фрунзе", 61037, м. Харків, вул. Тарасенка Георгія, буд. 57-А
простягнення 357 961,44 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулось до Господарського суду Харківської області із позовом до Приватного акціонерного товариства "Завод Фрунзе" про стягнення суми нарахованого штрафу у розмірі 357 961,44 грн.

Також до стягнення заявлені судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням умов договору № про закупівлю товарів (матеріально - технічних ресурсів) від 07.06.2023 року.

Ухвалою суду від 11.12.2023 року позовну заяву Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (вх. 5146/23) залишено без руху. Встановлено Акціонерному товариству "Укртрансгаз" строк на усунення недоліків позовної заяви - три дні з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

14.12.2023 року від позивача через канцелярію суду надійшла заява (вх. № 34467/23) про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 18.12.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/5146/23. Розгляд справи № 922/5146/23 призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачу 15 (п`ятнадцятиденний) строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов.

12.01.2024 року від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 967/24), у якому відповідач. просить суд, прийняти відзив на позовну заяву та врахувати його при розгляді даної справи. Відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Розгляд справи проводити у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 17.01.2024 року відмовлено у клопотанні відповідача викладеного у 3 пункті прохальної частини відзиву на позовну заяву (вх. № 967 від 12.01.2024 року) клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

19.01.2024 року від позивача через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив (вх. № 1750/24), у якій останній, просить суд, поновити позивачу строк на подання відповіді на відзив у справі № 922/5146/23. Прийняти дану відповідь на відзив та врахувати її при подальшому розгляді справи № 922/5146/23. Задовольнити позовні вимоги АТ «Укртрансгаз» у справі № 922/5146/23 в повному обсязі.

Суд дослідивши матеріали справи та клопотання позивача про поновлення строку на подання відповіді на відзив на позовну заяву (викладеного у 1 пункту прохальної частини відповіді на відзив вх. № 1750/24 від 19.01.2024 року), зазначає наступне.

Частинами 1, 3, 4 статті 166 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у відповіді на відзив позивач викладає свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх визнання або відхилення. До відповіді на відзив застосовуються правила, встановлені частинами третьою - шостою статті 165 цього Кодексу. Відповідь на відзив подається в строк, встановлений судом. Суд має встановити такий строк подання відповіді на відзив, який дозволить позивачу підготувати свої міркування, аргументи та відповідні докази, іншим учасникам справи - отримати відповідь на відзив завчасно до початку розгляду справи по суті, а відповідачу - надати учасникам справи заперечення завчасно до початку розгляду справи по суті.

Згідно частин 1, 2 статті 118 Господарського процесуального кодексу України визначено, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1, 4, 5, 6 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про задоволення клопотання позивача про поновлення строку на подання відповіді на відзив на позовну заяву (викладеного у 1 пункту прохальної частини відповіді на відзив вх. № 1750/24 від 19.01.2024 року). Поновити позивачу строк на подання відповіді на відзив клопотання позивача про поновлення строку на подання відповіді на відзив на позовну заяву (викладеного у 1 пункту прохальної частини відповіді на відзив вх. № 1750/24 від 19.01.2024 року)), та долучити її до матеріалів справи.

Щодо клопотання позивача викладеного у відповіді на відзив про залишення відзиву без розгляду, суд зазначає наступне.

В обґрунтування наданого до суду, позивач зазначає, що відповідає має зареєстрований електронний кабінет, та відповідно ухвалу суду від 18.12.2023 року про відкриття провадження у справі № 922/5146/23, відповідач отримав у свій Електронний кабінет 18.12.2023 року.

Вищевикладене за твердженнями позивача свідчить про те, що відповідачем пропущено строк на подання відзиву на позовну заяву, оскільки останнім днем для подання відзиву у справі № 922/5146/23 є 02.01.2024 року. Будь яких клопотань про поновлення пропущеного строку, відповідачем до суду надано не було.

Відповідно до статті 118 Господарського процесуального кодексу України, відзив відповідача на позовну заяву у справі № 922/5146/23 має бути залишений без розгляду.

Суд не приймає вищевикладені заперечення позивача з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач 05.12.2023 року звернувся із відповідною позовною заявою вх. № 5146/23.

У позовній заяві, позивачем на виконання вимог Господарського процесуального кодексу України було зазначено, що у відповідача відсутній зареєстрований електронний кабінет.

Крім того, як вбачається із Комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» оскільки станом на 18.12.2023 року у відповідача був відсутній зареєстрований електронний кабінет, ухвалу суду від 18.12.2023 року про відкриття провадження у справі, судом було направлено на поштову адресу відповідача, проте 27.12.2023 року поштовим відділенням «Укрпошта» ухвалу суду було повернута на адресу суду. Крім того, судом було встановлено, що відповідачем зареєстровано електронний кабінет - 25.12.2023 року.

За розрахунком суду, строк на подання відповідачем відзиву на позовну заяву (із урахуванням поштового перебігу) закінчився 16.01.2024 року, у зв`язку із чим, помилковим є твердження позивача. що відповідачем пропущено строк на подання відзиву на позовну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем відзив на позовну заяву було подано до суду 12.01.2024 року, тобто в межах визначеного Господарським процесуальним кодексом України строку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання позивача, про залишення відзиву без розгляду у зв`язку із пропущенням відповідачем строку на його подання.

Згідно вимог статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до наказу Господарського суду Харківської області від 29.01.2024 року № 11-в суддя Ємельянова О.О. з 19 по 22.02.2024 року перебувала у відпустці.

Згідно із наказом Господарського суду Харківської області від 16.02.2024 року № 02-вд суддя Ємельянова О.О. з 22 по 24.02.2024 перебувала у відрядженні до м. Києва до касаційного господарського суду у складі Верховного суду.

Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

При цьому, будь-яких клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до вимог статті 252 Господарського процесуального кодексу України від учасників справи не надходило.

Разом з тим, за висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

Як зазначає позивач, 07.06.2023 року між Акціонерним товариством "Укртрансгаз" (позивач, покупець) та Приватним акціонерним товариством "Завод Фрунзе" (відповідач, постачальник) було укладено договір № про закупівлю товарів (матеріально - технічних ресурсів).

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє по 31.12.2023 року, а в частині розрахунків до їх повного виконання (пункт 12.1. договору).

Пунктом 1.1. договору, сторони погодили, що постачальник зобов`язується у визначений цим договором строк передати у власність покупця «Конструкції та їх частини (огорожа та комплектуючі)», зазначені у специфікації, яка наведена у додатку 1 до цього договору, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити такі товари.

Згідно пункту 3.1. договору, ціна цього договору становить 5 112 030,00 грн.

Розрахунки здійснюються у безготівковій формі шляхом перерахування покупцем на зазначений у розділі 15 цього договору рахунок постачальника грошових коштів на умовах, визначених цим договором (пункт 4.2. договору).

Пунктом 4.2. договору сторони визначили порядок оплати товарів:

4.2.1. Покупець здійснює авансовий платіж шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника, зазначений у розділі 15 цього договору, у сумі 1 533 609,00 грн., що складає 30 % від ціни договору, зазначеної у пункті 3.1. цього договору, протягом 5 робочих днів з дати отримання від постачальника оригіналу рахунку фактури, за умови надання постачальником та прийняття покупцем безумовної безвідкличної банківської гарантії забезпечення повернення авансового платежу на суму не меншу від суми авансового платежу. Вимоги до банківської гарантії забезпечення повернення авансового платежу наведені в додатку 3 до договору. Банківська гарантія забезпечення повернення авансового платежу забезпечує повернення авансового платежу у разі порушення постачальником зобов`язання за договором.

4.2.2. У разі ненадання постачальником. протягом 5 робочих днів з дати укладення договору безумовної безвідкличної банківської гарантії повернення авансового платежу або не прийняття її покупцем через невідповідність умовам додатку 3 цього договору авансовий платіж покупцем не здійснюється. В цьому випадку несплата покупцем авансу не звільняє постачальника від виконання своїх зобов?язань за цим договором. а оплата поставлених товарів здійснюється покупцем на умовах п.п. 4.2.3 цього договору.

4.2.3. Покупець зобов?язаний оплатити постачальнику вартість переданих товарів, з урахуванням суми авансового платежу, у разі його здійснення, не раніше 7 та не пізніше 15 календарних днів з дати поставки, визначеної за правилами пункті 5.8 цього договору.

Пунктом 5.2. договору сторони погодили, що постачальник зобов`язується передати покупцю товар в кількості, строки та у місці поставки відповідно до специфікації.

Також, між сторонами було підписано додаток № 1 до договору, специфікацію.

Як зазначає позивач, за результатами проведення позивачем вхідного контролю товарів, поставлених відповідачем за видатковими накладними, а саме:

№ 101999 від 10.08.2023 року на суму 722 352,00 грн.,

№ 102426 від 15.08.2023 року на суму 721 620,00 грн.;

№ 102581 від 16.08.2023 року на суму 180 475,20 грн.;

№ 105240 від 13.09.2023 року на суму 165 360,00 грн. було встановлено невідповідність поставлених товарів умовам договору та специфікації, про що було складено акти: № 3108 від 31.08.2023 року; № 300 від 31.08.2023 року; № 2209 від 22.09.2023 року, у яких зазначено, що виявлені недоліки щодо якості (комплектності) товарів.

Листом від 30.08.2023 року № 1001ВИХ-23-6909 позивачем було повідомлено відповідача про недоліки в поставленій продукції, зокрема зазначено, щодо видаткових накладних № 101999 від 10.08.2023 року, № 102426 від 15.08.2023 року, та № 102581 від 16.08.2023 року, та просили направити уповноважених представників (протягом 96 годин) для участі у роботі комісій по прийманню продукції за кількістю та якістю.

Відповідачем листом № 70/23 у відповідь на лист від 30.08.2023 року № 1001ВИХ-23-6909, повідомлено позивача про наміри проведення комісії ТМЦ та огляду продукції у м. Полтава та Львівській обл., смт. Угерського (склад БМУ -4) без участі представників відповідача.

Позивачем на адресу відповідача було направлено лист від 07.09.2023 року № 1001ВИХ-23-7090 про недоліки в поставленій продукції, зокрема зазначено, щодо видаткових накладних № 101999 від 10.08.2023 року, № 102426 від 15.08.2023 року, та № 102581 від 16.08.2023 року, та просили у найкоротший термін усунути відповідні недоліки.

Позивачем на адресу відповідача було направлено лист від 11.10.2023 року № 1001ВИХ-23-8026 про недоліки в поставленій продукції, зокрема зазначено, щодо видаткової накладної № 105240 від 13.09.2023 року, та просили у найкоротший термін усунути відповідні недоліки.

Відповідачем листом від 03.10.2023 року вих. № 72/23 було повідомлено, що відповідач ознайомився із недоліками, та готовий до їх усунення в найближчі терміни цього місяця.

Відповідачем листом від 25.10.2023 року вих. № 85/23 було повідомлено, що відповідач ознайомився із недоліками, та готовий до їх усунення в найближчі терміни цього місяця.

Вищевказане за твердженнями позивача, підтверджує факт поставки відповідачем за договором товарів неналежної якості на суму 1 789 807,20 грн.

У зв`язку із чим, за твердженнями позивача, вищевказані обставини, є підставою для застосування до відповідача відповідальності у вигляді штрафу визначеного умовами договору у розмірі 357 961,44 грн.

Позивачем на адресу відповідача було направлено претензію № 1 (№ 1001ВИХ-23-8271 від 20.10.2023 року) на суму 357 961,44 грн. у якій останній, вимагав перерахувати на розрахунковий рахунок позивача грошові кошти у розмірі 357 961,44 грн. штрафу, нарахованого на підставі пункту 7.3. договору за порушення постачальником умов договору.

Проте, вищевказана вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення, що стало причиною звернення позивача із відповідним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (стаття 11 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За приписами частини 1 статті 675 Цивільного кодексу України товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

Відповідно до частини 1 статті 268 Господарського кодексу України, якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів.

Частиною 1 статті 673 Цивільного кодексу України визначено, що продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Згідно з статтею 675 Цивільного кодексу України товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк). Гарантія якості товару поширюється на всі комплектуючі вироби, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається із матеріалів справи, та про зазначає позивач, останнім за результатами проведення вхідного контролю товарів, поставлених відповідачем за видатковими накладними, а саме: № 101999 від 10.08.2023 року на суму 722 352,00 грн., № 102426 від 15.08.2023 року на суму 721 620,00 грн.; № 102581 від 16.08.2023 року на суму 180 475,20 грн.; № 105240 від 13.09.2023 року на суму 165 360,00 грн. було встановлено невідповідність поставлених товарів умовам договору та специфікації, про що було складено акти: № 3108 від 31.08.2023 року; № 300 від 31.08.2023 року; № 2209 від 22.09.2023 року, у яких зазначено, що виявлені недоліки щодо якості (комплектності) товарів.

Листом від 30.08.2023 року № 1001ВИХ-23-6909 позивачем було повідомлено відповідача про недоліки в поставленій продукції, зокрема зазначено, щодо видаткових накладних № 101999 від 10.08.2023 року, № 102426 від 15.08.2023 року, та № 102581 від 16.08.2023 року, та просили направити уповноважених представників (протягом 96 годин) для участі у роботі комісій по прийманню продукції за кількістю та якістю..

Відповідачем листом № 70/23 у відповідь на лист від 30.08.2023 року № 1001ВИХ-23-6909, повідомлено позивача про наміри проведення комісії ТМЦ та огляду продукції у м. Полтава та Львівській обл., смт. Угерського (склад БМУ -4) без участі представників відповідача.

Позивачем на адресу відповідача було направлено лист від 07.09.2023 року № 1001ВИХ-23-7090 про недоліки в поставленій продукції, зокрема зазначено, щодо видаткових накладних № 101999 від 10.08.2023 року, № 102426 від 15.08.2023 року, та № 102581 від 16.08.2023 року, та просили у найкоротший термін усунути відповідні недоліки.

Позивачем на адресу відповідача було направлено лист від 11.10.2023 року № 1001ВИХ-23-8026 про недоліки в поставленій продукції, зокрема зазначено, щодо видаткової накладної № 105240 від 13.09.2023 року, та просили у найкоротший термін усунути відповідні недоліки.

Відповідачем листом від 03.10.2023 року вих. № 72/23 було повідомлено, що відповідач ознайомився із недоліками, та готовий до їх усунення в найближчі терміни цього місяця.

Відповідачем листом від 25.10.2023 року вих. № 85/23 було повідомлено, що відповідач ознайомився із недоліками, та готовий до їх усунення в найближчі терміни цього місяця.

Вищевказане за твердженнями позивача, підтверджує факт поставки відповідачем за договором товарів неналежної якості на суму 1 789 807,20 грн.

У зв`язку із чим, за твердженнями позивача, вищевказані обставини, є підставою для застосування до відповідача відповідальності у вигляді штрафу визначеного умовами договору у розмірі 357 961,44 грн.

Позивачем на адресу відповідача було направлено претензію № 1 (№ 1001ВИХ-23-8271 від 20.10.2023 року) на суму 357 961,44 грн. у якій останній, вимагав перерахувати на розрахунковий рахунок позивача грошові кошти у розмірі 357 961,44 грн. штрафу, нарахованого на підставі пункту 7.3. договору за порушення постачальником умов договору.

Вищевказане на думку позивача свідчить про порушення відповідачем умов договору, оскільки здійснено поставку товарів неналежної якості на суму 1 789 807,20 грн., у зв`язку із чим, позивач просить суд стягнути із відповідача штраф у розмірі 357 961,44 грн.

Частиною 7 статті 269 Господарського кодексу України визначено, що у разі поставки товарів неналежної якості покупець (одержувач) має право стягнути з виготовлювача (постачальника) штраф у розмірі, передбаченому статтею 231 цього Кодексу, якщо інший розмір не передбачено законом або договором.

Згідно статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За частиною 2 статті 216 Господарського кодексу України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Статтею 231 Господарського кодексу України визначено, що законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Пунктом 7.3. договору сторони погодили, за порушення постачальником умов договору щодо якості (комплектності) товарів постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 20 відсотків вартості неякісного (некомплектних) товарів. Сплата штрафу не звільняє постачальника від обов`язку замінити неякісні (некомплектні) товари на належні у випадках, визначених договором.

Судом здійснено перевірку заявленої до стягнення суми 357 961,44 грн. штрафу відповідно до умов пункту 7.3. договору (1 789 807,20 грн.*20%), та встановлено, що відповідні нарахування здійснено арифметично вірно.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач у наданому до суду відзиві на позовну заяву (вх. № 967/24 від 12.01.2024 року) зазначив, що в обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що пунктом 5.13 договору визначено, що приймання товарів за кількістю та якістю здійснюється за умови надання документів вказаних у пункті 5.8 цього договору. Постачальник здійснює передачу товарів покупцю на умовах цього договору на підставі акта приймання товарів за кількістю та якістю, складеному в 3-х примірниках щодо приймання товарів. Покупець при отриманні товарів на склад, проводить вхідний контроль. У випадку виявлення відхилень від вимог договору та/або технічної документації, що наявна в покупця та/або супровідної документації до товарів, наданої постачальником, товари вважаються такими, що не відповідають вимогам по якості та підлягають заміні постачальником на товари належної якості. В свою чергу, відповідно до пункту 7.3 договору за порушення постачальником умов цього договору щодо якості (комплектності) товарів, постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 20 відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів.

Як зазначає позивач, за результатами проведеного вхідного контролю товарів, поставлених відповідачем за видатковими накладними №101999 від 10.08.2023 року на суму 722 352,00 грн., №102426 від 15.08.2023 року на суму 721 620,00 грн., №102581 від 16.08.2023 року на суму 180 475,20 грн. та №105240 від 13.09.2023 року на суму 165 360,00 грн., було встановлено невідповідність поставлених товарів умовам договору та специфікації, про що було складено акти №3108 від 31.08.2023 року, №300 від 30.08.2023 року та №2209 від 22.09.2023 року, у яких вказано виявлені недоліки щодо якості (комплектності) товарів.

Проте, вказані акти було складено внаслідок недобросовісної поведінки позивача, яка полягає в тому, що позивач листом від 30.08.2023 року спочатку надає можливість представникам відповідача прибути для участі в огляді товару протягом 96 годин, а вже наступного дня складає вказані акти про невідповідність поставленого товару. Таким чином, на думку відповідача, заявлені у актах позивача начебто виявлені недоліки було встановлено позивачем в односторонньому порядку, без участі представників відповідача чи інших експертних чи незаінтересованих осіб, тобто без об`єктивної можливості підтвердити чи спростувати заявлені недоліки.

Що надані позивачем до позовної заяви листів від відповідача вих. № 70/23 від 30.08.2023 року, вих.№72/23 від 03.10.2023 року та вих.85/23 від 25.10.2023 року, останній зазначає, що їх не можна вважати належними, допустимими та достатніми доказами начебто підтвердження факту поставки відповідачем товарів неналежної якості (кількості), оскільки вони підписані керівником тендерного відділу Пахомовим Максимом Станіславовичем, який ані положеннями договору, ані відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ані іншими документами не уповноважений підписувати будь-які документи, листи, в т.ч. щодо виконання/невиконання зобов`язань по договору, зокрема, в частині підтвердження якості (кількості) поставлених за договором товарів. За твердженнями відповідача, єдиною уповноваженою особою по договору від відповідача, у т.ч. на підписання будь-яких листів-відповідей чи інших документів щодо заявлених претензій з боку позивача, є Голова правління ПАТ «Завод Фрунзе» Василенко Олександр Іванович. Враховуючи вищевикладене, відповідач не визнавав факту поставки товарів неналежної якості (кількості), зокрема в листах, на які посилається та надає до суду позивач, у зв`язку із чим, просить суд, відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позивач у наданій до суду відповіді на позовну заяву (вх. № 1750/24 від 19.01.2024 року) зокрема зазначив, про безпідставність та необґрунтованість позиції відповідача викладеної у відзиві на позовну заяву, та зазначено, що відповідачем не надано суду жодного доказу на підтвердження обставин, якими він заперечує проти позовних вимог, а доводи, аргументи (міркування, припущення) Відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не спростовують позовні вимоги.

Частиною 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (стаття 74 Господарського процесуального кодексу України).

Суд не приймає заперечення відповідача викладені у наданому до суду відзиві на позовну заяву (вх. № 967/24 від 12.01.2024 року), оскільки останнім в порушення вимог Господарського процесуального кодексу України не надано до суду жодного доказу у підтвердження викладених у відзиві обставин, самі лише посилання без надання належних доказів, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Крім того, відповідно до статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається із умов пункту 5.7. договору сторони погодили. що приймання покупцем товарів за видатковою накладною не є підтвердженням належного виконання постачальником його обов`язку з поставки товарів за цим договором та відсутністю у покупця претензій до постачальника щодо якості та комплектності товарів. Такі претензії можуть бути заявлені покупцем постачальнику у порядку, визначеному цим договором та чинним законодавством України.

Вищевикладене спростовує твердження відповідача викладені у відзиві на позовну заяву.

Будь-яких інших доказів у підтвердження викладених у відзиві на позовну заяву заперечень, відповідачем до суду надано не було.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

При цьому, решта доводів учасників процесу, їх письмових пояснень, заперечень, поданих до матеріалів справи документів були ретельно досліджені судом, і наведених вище висновків суду не спростовують.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а саме про стягнення із відповідача суму нарахованого штрафу у розмірі 357 961,44 грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на відповідача у розмірі 5 369,42 грн.

Керуючись статтями 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 236-238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити клопотання позивача про поновлення строку на подання відповіді на відзив на позовну заяву (викладеного у 1 пункту прохальної частини відповіді на відзив вх. № 1750/24 від 19.01.2024 року).

Поновити позивачу строк на подання відповіді на відзив клопотання позивача про поновлення строку на подання відповіді на відзив на позовну заяву (викладеного у 1 пункту прохальної частини відповіді на відзив вх. № 1750/24 від 19.01.2024 року)), та долучити її до матеріалів справи.

У клопотанні позивача викладеному у відповіді на відзив (вх. № 1750/24 від 19.01.2024 року) про залишення відзиву без розгляду відмовити.

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Завод Фрунзе" (61037, м. Харків, вул. Тарасенка Георгія, буд. 57-А, ) на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, вул. Кловський узвіз, 9/1, ) суми нарахованого штрафу у розмірі 357 961,44 грн. та 5 369,42 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду, у межах апеляційного округу, протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Інформацію щодо роботи суду та щодо розгляду конкретних судових справ можна отримати на сайті суду, а також за допомогою Телеграм-бота Господарського суду Харківської області https://t.me/GospSud_kh_b

Реквізити сторін:

позивач: Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, вул. Кловський узвіз, 9/1, );

відповідач: Приватне акціонерне товариство "Завод Фрунзе" (61037, м. Харків, вул. Тарасенка Георгія, буд. 57-А, ).

Повне рішення складено "29" лютого 2024 р.

Суддя О.О. Ємельянова