ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
"26" лютого 2024 р. Справа № 924/1045/23
Господарський суд Хмельницької області у складі судді Танасюк О.Є., розглянувши заяву Приватного підприємства - фірма „Класік від 12.02.2024 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу у справі
за позовом Приватного підприємства - фірма „Класік, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе
до Товариства з обмеженою відповідальністю „МЕЛОН-В, Хмельницька область, м. Нетішин
про стягнення 751084,98 грн. заборгованості за договором поставки №01/03/2023 від 01.03.2023
Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 06.02.2024 у справі №924/1045/23 задоволено позов Приватного підприємства - фірма „Класік, присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „МЕЛОН-В (30100, Хмельницька область, м. Нетішин, вул. Солов`євська, буд. 163, ) на користь Приватного підприємства - фірма „Класік (08132, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Чорновола, буд. 52, ) 751084,98 грн. (сімсот п`ятдесят одну тисячу вісімдесят чотири гривні 98 коп.) заборгованості за договором поставки №01/03/2023 від 01.03.2023, 11266,27 грн. (одинадцять тисяч двісті шістдесят шість гривень 27 коп.) витрат по оплаті судового збору.

19.02.2024 до суду надійшла заява Приватного підприємства - фірма „Класік від 12.02.2024 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 38700,00 грн. До заяви додано договір №06/02-23 про надання правової (правничої) допомоги від 06.02.2023, додаткову угоду №1 від 01.09.2023 та акт приймання-передачі наданих послуг №1 від 08.02.2024, підписані між адвокатським бюро "Валерія Шаблія" та Приватним підприємством - фірма „Класік.

Під час розгляду заяви Приватного підприємства - фірма „Класік про стягнення витрат на правничу допомогу судом враховується наступне.

Відповідно до статті 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно із частиною першою статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (пункт 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

За приписами частини третьої статті 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У разі погодження між адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) та клієнтом фіксованого розміру гонорару такий гонорар обчислюється без прив`язки до витрат часу адвоката на надання кожної окремої послуги. Фіксований розмір гонорару не залежить від витраченого адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) часу на надання правничої допомоги клієнту (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 02.02.2023р. № 915/606/21).

Пунктом 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України установлено, що однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 124 ГПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Позивач у жовтні 2023 звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 1917754,77 грн., з яких: 751084,98 грн. заборгованість за договором поставки №01/03/2023 від 01.03.2023; 1146769,79 грн. заборгованість за договором підряду №04/08/2023 від 04.08.2023, 19900,00 грн. заборгованість за договором на надання послуг вантажним автокраном №10/08 від 10.08.2023.

Ухвалою суду від 04.10.2023 відкрито провадження у справі №924/1045/23 за правилами загального позовного провадження.

24.10.2023 у справі №924/1045/23 постановлено ухвалу про роз`єднання позовних вимог ППФ „Класік до ТОВ „МЕЛОН-В про стягнення заборгованості. Залишено у межах справи №924/1045/23 позовні вимоги про стягнення 751084,98 грн. заборгованості за договором поставки №01/03/2023 від 01.03.2023. Позовні вимоги про стягнення 1146769,79 грн. заборгованості за договором підряду №04/08/2023 від 04.08.2023 та стягнення 19900,00 грн. заборгованості за договором на надання послуг вантажним автокраном №10/08 від 10.08.2023 виділено в самостійні провадження з присвоєнням окремих номерів справ - №924/1129/23 та №924/1130/23 відповідно.

Позивач у позові повідомляв про орієнтовний розмір витрат на правову допомогу 40000,00 грн., які очікує понести та просив покласти витрати за професійну правничу допомогу на відповідача.

Враховуючи неявку сторін в судове засідання 06.02.2024, судові дебати у справі №924/1045/23 не проводилися, та зважаючи на наявність клопотань позивача та відповідача про проведення судового засідання без їх участі, 06.02.2024 судом ухвалено рішення у даній справі.

У випадку відсутності проведення судових дебатів у справах загального провадження, що наразі зумовлено ухваленням судового рішення без участі представників сторін, позивач має дотримуватися встановленого пунктом 2 частини 8 статті 129 ГПК України 5-денного строку для подання заяви про розподіл судових витрат та доказів понесення таких витрат. Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові 918/853/20 від 30.09.2021.

Заява ППФ „Класік про відшкодування витрат на правничу правову допомогу з відповідними доказами на підтвердження понесених витрат на правову допомогу направлена до суду 12.02.2024 (згідно штампу поштового відділення Укрпошти), тобто подана з урахуванням положень п. 2 ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Відповідно до частин першої - третьої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною четвертою статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Натомість у частинах п`ятій - сьомій цієї статті Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 17.01.2024 у cправі №910/2158/23.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (Аналогічний висновок викладено в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, додатковій ухвалі Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20, додатковій постанові Верховного Суду від 24.01.2023 у справі №910/6310/21).

Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як було зазначено вище під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7 та 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Висновки, аналогічні відображеним вище, викладені в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, а також у постанові Верховного Суду від 12.01.2023 у справі №910/8342/21, від 24.01.2023 у справі №910/6310/21.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16, постановах Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №379/1418/18 та від 23.11.2020 у справі №638/7748/18.

Вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі. Чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань. Чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами. Та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 09.12.2021 року у справі №904/3550/21.

06.02.2023 року між адвокатським бюро "Валерія Шаблія" (далі - Адвокатське бюро) та Приватним підприємством - фірма „Класік (далі - Клієнт) укладено договір №06/02-23 про надання правової (правничої) допомоги, відповідно до п. 1.1. якого Клієнт доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати йому правову допомогу та юридичні послуги, в тому числі консультаційного характеру, в письмовій або усній формі, в обсязі та на умовах, визначених цим договором, а Клієнт зобов`язується сплатити винагороду за надану Адвокатським бюро правову допомогу та юридичні послуги, відшкодувати фактичні витрати Адвокатського бюро, понесені у зв`язку з виконанням цього договору.

Надання правової допомоги полягає в представництві інтересів Клієнта з питань, що пов`язані з його фінансово-господарською діяльністю (п. 1.2. договору).

Згідно п. 2.1. договору, для надання правової допомоги, визначеної в п. 1.2 договору Адвокатське бюро призначає адвоката Шаблія Валерія Івановича, який займається адвокатською діяльністю відповідно до Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 1678 видане 27.06.2019 року Радою адвокатів Рівненської області на підставі рішення Ради адвокатів Рівненської області №193 від 21.05.2019 року, та здійснює свою діяльність за адресою: м. Рівне, вул. Кавказька, 7, оф. 213 (далі - Адвокат).

Відповідно до п. 4.1. договору за фактом надання послуг за цим договором Адвокатське бюро складає два примірники акту приймання-передачі наданих послуг, які надає Клієнту.

Пунктом 5.1. договору сторони погодили, що за надання правової (правничої) допомоги за цим договором Клієнт зобов`язується сплатити Адвокатському Бюро гонорар (винагороду) та оплатити фактичні витрати, необхідні для виконання договору в обсязі та на умовах, визначених в додаткових угодах до даного договору.

Відповідно до п. 5.5. договору оплата за цим договором проводиться Клієнтом протягом 5 робочих днів з моменту підписання загального акту приймання-передачі наданих послуг.

01.09.2023 між адвокатським бюро "Валерія Шаблія" (далі - Адвокатське бюро) та Приватним підприємством - фірма „Класік (далі - Клієнт) укладено додаткову угоду №1, в якій сторони погодили наступну вартість робіт:

- вивчення фінансово-господарських документів ППФ „Класік по розрахунках із ТОВ „МЕЛОН-В, попередня консультація по спірним правовідносинам, визначення правової позиції, підготовка проекту позовної заяви 25000 грн.;

- відповідь на відзив, клопотання, заперечення, письмові пояснення від 1500 грн.;

- заяви, адвокатські запити - від 400 грн.;

- участь у судових засіданнях 2500 грн. (за кожне судове засідання, в тому числі за засідання, яке не відбулося з вини відповідача ТОВ „МЕЛОН-В);

- відрядження у м. Хмельницький 3000 грн.;

- надання інших послуг (виконання робіт) від 400 грн.

08.02.2024 між адвокатським бюро "Валерія Шаблія" (далі - Адвокатське бюро) та Приватним підприємством - фірма „Класік (далі - Клієнт) підписано акт приймання-передачі наданих послуг №1, згідно якого позивачем прийнято професійну правничу допомогу у справі №924/1045/23 (за позовом ППФ„Класік до ТОВ „МЕЛОН-В про стягнення 751084,98 грн. заборгованості за договором поставки №01/03/2023 від 01.03.2023):

- вивчення фінансово-господарських документів ППФ „Класік по розрахункам із ТОВ „МЕЛОН-В" за договором поставки №01/03/2023 від 01.03.2023, попередня консультація по спірним правовідносинам, визначення правової позиції, підготовка проекту позовної заяви (з урахування роз`єднання позовних вимог) - 10000 грн.

- підготовка і подача до суду заперечення на клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи - 1500 грн.;

- підготовка і подача до суду клопотання про витребування у Головного Управління ДПС у Хмельницькій області доказів - 1500 грн.;

- підготовка і подача до суду письмових пояснень - 1500 грн.;

- підготовка і подача до суду заяв на проведення відеоконференцій (від 02.11.2023 р., 30.11.2023 р., 14.12.2023 р., 21.12.2023 р., 29.12.2023 р., 25.01.2024 р.) - 2400 грн. (6 заяв х 400 грн. = 2 400);

- підготовка і подача до суду заяви на проведення засідання 06.02.2024 р. без участі позивача і представника - 400 грн. (одна заява);

- участь у судових засіданнях 02.11.2023, 30.11.2023 р., 14.12.2023р., 21.12.2023 р., 28.01.2024 р., 25.01.2024 р. - 15000 грн. (2500 за кожне засідання х 6 судових засідань = 15000);

- відрядження у м. Хмельницький 02.11.2023 та 25.01.2023 - 6000 грн. (1 відрядження х 3000 за кожне відрядження = 6000);

- підготовка і відправка до суду оригіналів витребуваних доказів - 400 грн.

Загальна вартість наданої правничої допомоги (гонорар) у справі №924/1045/23 згідно акту становить 38700 грн.

Адвокат Шаблій В.І. представляв інтереси ППФ „Класік у Господарському судді Хмельницької області у справі №924/1045/23 згідно ордеру №1108805 від 01.11.2023, виданого на підставі договору №06/02-23 про надання правової (правничої) допомоги від 06.02.2023. Також в матеріалах справи наявне свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 1678 видане 27.06.2019 року Радою адвокатів Рівненської області на підставі рішення Ради адвокатів Рівненської області №193 від 21.05.2019.

При розгляді заяви позивача про стягнення витрат на надання професійної правничої допомоги суд враховує, що згідно з пунктом 1 частини 2 статті 126 ГПК України витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Тобто, із наведеного слідує, що відшкодуванню підлягають не тільки витрати на професійну правничу допомогу, що вже фактично понесені відповідачем, але й такі, що будуть понесені у майбутньому.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019р. у справі № 910/906/18.

Оцінюючи обґрунтованість розміру заявлених позивачем до стягнення з відповідача витрат на правничу правову допомогу, судом враховується, що за своєю категорією (стягнення заборгованості за договором поставки) дана справа не є спором значної складності, не характеризується наявністю виключної правової проблеми або значним суспільним інтересом, обмежується аналізом невеликої кількості доказів, чітко врегульована нормами права, умовами договору і не потребує великого обсягу юридичної та технічної роботи. При цьому, розмір ціни позову не впливає на складність справи. Також суд вважає завищеною вартість послуг адвоката в розмірі 2500 грн. за кожне засідання.

До складу витрат на правничу допомогу включено витрати на відрядження у м. Хмельницький, що узгоджується з правовою позицію Верховного Суду, викладеною, зокрема у постанові від 25.05.2021 у справі №910/7586/19.

Однак, 25.01.2023 судом не призначалося судове засідання у справі №924/1045/23. Станом на 25.01.2023 провадження у даній справі ще не було відкрито.

Згідно із ст.11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як передбачено ст.15 Господарського процесуального кодексу України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Отже, з врахуванням викладеного, виходячи зі змісту норм статей 3, 11, 15 Господарського процесуального кодексу України, питання про співмірність заявлених позивачем до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу має вирішуватись із застосуванням критеріїв пропорційності та розумності, керуючись принципом верховенства права.

Під час розгляду заяви позивача про стягнення витрат на правничу допомогу судом враховується, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання сторін від подачі безпідставних заяв, скарг і своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів юридичних осіб. Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Аналогічні висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 04.10.2021 № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19, від 17.01.2024 у cправі №910/2158/23.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням характеру спірних правовідносин, критеріїв пропорційності та реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справ, суд дійшов висновку, що заява позивача про відшкодування з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи №924/1045/23 підлягає частковому задоволенню у сумі 25000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 123, 124, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву Приватного підприємства - фірма „Класік від 12.02.2024 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу у справі №924/1045/23 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „МЕЛОН-В (30100, Хмельницька область, м. Нетішин, вул. Солов`євська, буд. 163, ) на користь Приватного підприємства - фірма „Класік (08132, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Чорновола, буд. 52, ) 25000,00 грн. (двадцять п`ять тисяч гривень 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

В іншій частині заяви відмовити.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 ГПК України)

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку визначеному ст. 257 ГПК України до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Повний текст додаткового рішення складено 26.02.2024.

Суддя О.Є. Танасюк

Виготовлено примірників:

1 - до справи,

2 Приватне підприємство - фірма „Класік - надісл. до ел.кабінету;

3 - ТОВ МЕЛОН-В надісл. до ел.кабінету.