ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2024 року м.Дніпро Справа № 912/1475/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач)

суддів: Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Шеліпова Юрія Володимировича на рішення господарського суду Кіровоградської області від 09.10.2023 (суддя Кабакова В.Г., повний текст рішення складено та підписано 12.10.2023) у справі № 912/1475/23

за позовом Державної служби України з безпеки на транспорті, вул. Антоновича, буд. 51, м. Київ, 03150

до відповідача Фізичної особи - підприємця Шеліпова Юрія Володимировича, АДРЕСА_1

про стягнення 33 567,63 грн

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Кіровоградської області звернулася Державна служба України з безпеки на транспорті з позовом до Фізичної особи - підприємця Шеліпова Юрія Володимировича про стягнення на користь Державного бюджету України плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні у сумі 33 567,63 грн, з покладенням судового збору.

Позов обґрунтований тим, що відповідач в порушення норм Закону України "Про автомобільний транспорт" здійснив перевезення вантажу з перевищенням габаритно-вагових норм без оформлення дозволу, як наслідок йому нарахована вказана плата за такий проїзд, внесення якої відповідачем добровільно у встановлений чинним законодавством строк не здійснено.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 09.10.2023 у справі № 912/1475/23 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Фізичної особи - підприємця Шеліпова Юрія Володимировича на користь Державного бюджету України плату за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні у сумі 33 567,63 грн.

Стягнуто з Фізичної особи - підприємця Шеліпова Юрія Володимировича на користь Державної служби України з безпеки на транспорті 2 684,00 грн судового збору.

Не погодившись із зазначеним рішенням до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся Фізична особа - підприємець Шеліпов Юрій Володимирович, в якій просить скасувати рішення та прийняти нове, яким в позові відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

- судом першої інстанції при розгляді справи не встановлено чи повідомлявся позивачем відповідач в передбаченому законодавством порядку щодо розгляду справи в досудовому порядку передбаченому п. 26 постанови КМУ № 1567 від 08.11.2006 «Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті»;

- позивачем не надано доказів здійснення перевезення вантажу Відповідачем від 19.11.2020. З копії товарно-транспортної накладної, наданої позивачем (№524501 від 19.11.2020) не можливо встановити обов`язкові реквізити ТТН, а саме: дату і місце складання, вантажовідправника, автомобільного перевізника, транспортний засіб, пункт завантаження та розвантаження. Тобто, вказана товарно-транспортна накладна є нечитабельною та такою, що може засвідчувати здійснення перевезень Відповідачем станом на 19.11.2020;

- судом першої інстанції не було встановлено чи направлялись Позивачем Відповідачу копія довідки № 030835 від 19.11.2020 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, розрахунку № 1632 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту № 034352 від 19.11.2020, акту № 034352 від 19.11.2020 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів;

- під час здійснення габаритно-вагового контролю відповідачем не дотримано вимог п. 16 постанови КМУ від 08.11.2006 № 1567 «Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті», згідно якого габаритно-ваговий контроль проводиться двома посадовими особами Укртрансбезпеки або однією посадовою особою Укртрансбезпеки із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю.

Відповідач своїм правом щодо подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що не перешкоджає перегляду рішення суду в апеляційному порядку.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.11.2023 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Іванова О.Г. (доповідач), судді Парусніков Ю.Б., Верхогляд Т.А.

З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 28.11.2023 здійснено запит матеріалів справи №912/1475/23 із Господарського суду Кіровоградської області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

07.12.2023 матеріали справи №912/1475/23 надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.12.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця Шеліпова Юрія Володимировича на рішення господарського суду Кіровоградської області від 09.10.2023 у справі № 912/1475/23; ухвалено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

Посадовими особами Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Кіровоградської області, а саме старшим державним інспектором Шинкаревичем Я.Д. 19.11.2020 на підставі направлення на рейдову перевірку № 009906 від 17.11.2020 на а/д Н-14 "Олександрівка-Кіровоград-Миколаїв" проведена рейдова перевірка додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

19.11.2020 працівниками Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Кіровоградської області проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки ІVЕСО (державний номерний знак НОМЕР_1 ) у результаті якого виявлено перевищення нормативних вагових параметрів, а саме фактичне навантаження на загальну масу складало 44,84 т при допустимих 40 т, про що зазначено у талоні про зважування № 37990 від 19.11.2020.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 власником транспортного засобу марки ІVЕСО, державний номерний знак НОМЕР_1 є ОСОБА_1 .

За результатами перевірки складено довідку №030835 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 19.11.2020; акт №034352 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 19.11.2020; акт №250005 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 19.11.2020, яким зафіксоване порушення передбачене абзацом 14 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" - перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, чим порушено норми, передбачені пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

Під час проведення рейдової перевірки ОСОБА_1 нараховано плату за проїзд великовагового транспортного засобу у розмірі 1006,2 Євро, що еквівалентно 33 567,63 грн (курс НБУ станом на 19.11.2020 за 1 євро - 33,3608 грн), про що складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № 1632 від 19.11.2020.

Спір у справі виник у зв`язку з несплатою відповідачем плати за проїзд автомобільним дорогами транспортним засобом у розмірі 33 567,63 грн., яка нарахована позивачем внаслідок перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень, встановлених п. 22.5 Правил дорожнього руху України, і залишенням без задоволення вимоги позивача про сплату коштів.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд виходив з того, що позивачем доведено обстави щодо виявлених позивачем порушень. Оскільки відповідач у встановленому порядку не сплатив нараховану йому плату за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, вагові або габаритні параметри якого перевищують нормативні, суд першої інстанції дійшов висновку, що така плата є заборгованістю перед Державним бюджетом України і підлягає примусовому стягненню.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до абзацу 4 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №442 від 10.09.2014 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті.

Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Положення).

Відповідно до п. 1 Положення Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Пунктом 4 Положення передбачено, що основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, міському, електричному, залізничному транспорті.

Згідно пп. 15, 27 п. 5 Положення Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування, а також здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно- вагового контролю.

У відповідності до абзацу першого п. 8 Положення, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Частиною 7 статті 5 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», абз. 2 п. 12 Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1074 від 20.10.2011, визначено, що орган виконавчої влади, щодо якого набрав чинності акт Кабінету Міністрів України про його припинення, продовжує виконувати повноваження та виконувати функції з формування і реалізації Державної політики у визначеній Кабінетом Міністрів України сфері до набрання чинності актом Кабінету Міністрів України щодо можливості забезпечення утвореним органом виконавчої влади його повноважень та виконання функцій.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1378-р від 16.12.2015 «Питання Державної служби з безпеки на транспорті» здійснення функцій і повноважень, покладених на Укртрансінспекцію, припинено та забезпечено можливість їх виконання Укртрансбезпекою.

Відповідно до п. 3 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006, органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

З огляду на викладене, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) під час здійснення своїх повноважень діє як суб`єкт владних повноважень, а також є органом, наділеним спеціальною компетенцією, якому надано повноваження щодо реалізації політики держави з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування.

Законом України «Про автомобільний транспорт», а саме статтею 6, передбачено повноваження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, яким, як зазначалося вище, є Укртрансбезпека.

Пунктом 5 Положення передбачено, Укртрансбезпека здійснює стягнення, у тому числі в судовому порядку, плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування з транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Так, зокрема, Укртрансбезпека з поміж іншого наділена повноваженням не лише здійснювати габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування та нарахування, у разі виявлення порушень, плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, але й вживати заходів щодо стягнення такої плати за проїзд.

Процедуру здійснення державного контролю визначено постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 «Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті» (далі - Порядок №1567).

Процедура здійснення габаритно-вагового контролю регламентується Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 (далі - Порядок №879).

Частиною 7 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що плата за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів у та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, зараховується до державного дорожнього фонду.

Пунктом 26 Порядку №879 передбачено, що кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету.

Частиною 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.

За визначенням, наведеним у пп. 4 п. 2 Порядку №879, габаритно-ваговим контролем є контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Підпунктом 4 пункту 2 Порядку №879 наведене визначення поняття «документальний габаритно-ваговий контроль» - визначення загальної маси транспортного засобу, шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу.

Відповідно до п. 4 Порядку №1567, державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

За результатами здійснення габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних. (п. 20 Порядку №879)

Судом встановлено, що позивач здійснює функції габаритно-вагового контролю транспортних засобів та вправі нараховувати плату за перевищення нормативів допустимої ваги транспортного засобу.

З аналізу вищевказаних норм законодавства вбачається, що у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру плату за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу має вносити саме перевізник.

Матеріали справи містять усі передбачені Порядком № 879 документи, зокрема, довідку №030835 від 19.11.2020 про результати здійснення габаритно-вагового контролю; акт №034352 про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів та розрахунок № 1632 плати за проїзд до цього акта, які були складені посадовими особами Центрального міжрегіонального управління Державної служби України з безпеки на транспорті, у зв`язку з виявленням 19.11.2020 під час габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових параметрів нормам і правилам перевезення вантажу відповідачем.

Відповідачем, в свою чергою, вказаних обставин належним чином не спростовано і не надано доказів оплати нарахованої внаслідок перевищення нормативних параметрів навантаження плати за проїзд з перевищенням нормативних параметрів навантаження в розмірі 1006,2 Євро, яка на дату проведення розрахунку за офіційним курсом, встановленим Національним банком України становила 33 567,63 грн.

За таких обставин справи нарахована сума плати за проїзд правомірно задоволена судом першої інстанції в повному обсязі.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. (ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. (ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Наведені скаржником доводи не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

Апеляційна скарга є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм статті 277 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції не виявлено.

Судові витрати за подання апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Шеліпова Юрія Володимировича на рішення господарського судуКіровоградської області від 09.10.2023 у справі № 912/1475/23 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 09.10.2023 у справі № 912/1475/23 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покласти на апелянта Фізичну особу - підприємця Шеліпова Юрія Володимировича.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду лише у випадках, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 01.03.2024.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Ю.Б. Парусніков