ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" лютого 2024 р.м. Одеса Справа № 916/3184/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М.

секретар судового засідання Арнаутова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (01133, м. Київ, б. Лесі Українки, буд. 26, оф. 411)

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Волика Олексія Юрійовича ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 178 804,76 грн

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

21.07.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Волика Олексія Юрійовича, в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість за Договором №289580-КС-003 про надання кредиту від 21.06.2021 року, що становить 178 804,76 грн та складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту 71 421,94 грн, суми прострочених платежів по процентах 105 466,53 грн, суми прострочених платежів за комісією 1 916,29 грн, а також судовий збір.

2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

У прохальній частині позовної заяви позивач також просив суд витребувати в АТ КБ "Приватбанк" інформацію, що містить банківську таємницю, а саме: чи випускалася банківська картка № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ); інформацію про руху коштів (виписку) по банківській картці № НОМЕР_1 за період з 21.06.2021 року по 15.07.2022 року включно.

Ухвалою суду від 26.07.2023 відкрито провадження у справі №916/3184/23, справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, вирішено розгляд справи здійснювати без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Крім того, вказаною ухвалою судом задоволено клопотання позивача та витребувано у Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" наступну інформацію: чи випускалася банківська картка № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ); інформацію про руху коштів (виписку) по банківській картці № НОМЕР_1 за період з 21.06.2021 року по 15.07.2022 року включно.

10.08.2023 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (т.1 а.с.77-87).

21.08.2023 до суду від Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" надійшов супровідний лист разом з витребуваною судом інформацією (т.1 а.с.109-170).

Ухвалою суду від 12.09.2023 судом вирішено здійснювати розгляд справи №916/3184/23 за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

04.10.2023 до суду від позивача надійшли додаткові пояснення (т.2 а.с.18-24).

Крім того, 04.10.2023 до суду від позивача надійшло клопотання про витребування доказів, у якому останній зазначає, що на виконання ухвали суду від 26.07.2023 у частині витребування доказів АТ КБ "Приватбанк" було надано неповну виписку, у якій не відображено банківських операції по картковому рахунку за період з 21.06.2021 до 22.06.2021 включно, тобто, фактично, вказана виписка сформована з 23.06.2021.

З огляду на невідповідність наданої банком виписки по рахунку вимогам, зазначеним в ухвалі суду про витребування доказів, для належного встановлення та підтвердження всіх фактичних обставин справи, зокрема факту отримання відповідачем кредитних коштів відповідно до умов договору № 289580-КС-003 про надання кредиту від 21.06.2021 у сумі 60 000 грн, існує необхідність в отриманні інформації, що містить банківську таємницю, а саме, інформації про рух коштів (виписку) по банківській картці № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , за період з 21.06.2021 до 22.06.2021 включно.

Крім того, позивач просив суд витребувати у АТ КБ "Приватбанк" інформацію про приналежність відповідачу банківської картки № НОМЕР_3 , на яку видавалися (перераховувались) кредитні кошти згідно з додатковою угодою №2 до договору № 289580-КС-003 про надання кредиту від 21.06.2021 у сумі 70 000 грн, а також інформацію про рух коштів (виписку) по банківській картці № НОМЕР_3 за один день, а саме за 22.02.2022.

Ухвалою суду від 04.10.2023 призначено справу №916/3184/23 до розгляду за правилами загального позовного провадження із заміною засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Крім того ухвалою суду від 04.10.2023 поновлено позивачу строк на подання клопотання про витребування доказів, витребувано у Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" інформацію про рух коштів (виписку) по банківським карткам та інформацію щодо випуску банківської картки.

23.10.2023 до суду від відповідача надійшла заява про закриття провадження у справі (т.2 а.с.70-79), оскільки дана справа не підлягає розгляду у господарському суді. Заява обґрунтована наступним: відповідач заперечує факт того, що, залишаючи власні анкетні дані для укладення договору, він виступав як фізична особа-підприємець, а грошові кошти отримувались для здійснення ним господарської діяльності.

Відповідач не зазначав жодного разу мету використання коштів - здійснення господарської діяльності, а у відносинах із позивачем виступав як фізична особа.

Таким чином, характер відносин між позивачем та відповідачем свідчить про те, що дані правовідносини є правовідносинами із звичайного споживчого кредитування фізичної особи, а тому даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Кредитні кошти перераховані на рахунок фізичній особі, а не на рахунок ФОП, що свідчить про удаваність правочину.

Також відповідач зазначає, що договір є неукладеним.

24.10.2023 до суду від позивача надійшли заперечення на заяву про закриття провадження у справі (т.2 а.с.90-94), в яких останній з урахуванням предмету договору вказує на те, що кредитні кошти були отримані не для споживчих потреб фізичної особи, а для придбання товарів та послуг або інших витрат, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності Фізичною особою-підприємцем Воликом О.Ю., а не власних потреб фізичної особи.

Посилання представника відповідача на те, що даний договір №289580- КС-003 про надання кредиту є удаваним правочином також не може бути взято до уваги, з урахуванням того, що фактично сторони досягли спільної мети та позичальник отримав те, на що розраховував, - кредитні кошти.

06.11.2023 до суду від Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" надійшла витребувана судом інформація.

Протокольною ухвалою від 17.01.2024 судом відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі з підстав відповідності суб`єктного складу положення ГПК України.

Крім того протокольною ухвалою від 17.01.2024 судом закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні 12.02.2024 представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позову.

У судове зсідання 14.02.2024 сторони не з`явилися.

3. Позиція учасників справи.

3.1. Доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика".

21.06.2021 року між ТОВ "Бізнес Позика" та Фізичною особою підприємцем Воликом Олексієм Юрійовичем укладено Договір № 289580-КС-003 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».

14.09.2021 та 22.02.2022 між ТОВ "Бізнес Позика" та Фізичною особою підприємцем Воликом О.Ю. укладено Додаткову угоду № 1 та Додаткову угоду №2 до Договору № 289580-КС-003 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, що підписані у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».

ТОВ "Бізнес Позика" свої зобов`язання за Договором кредиту повністю виконало, та надало Позичальнику грошові кошти на загальну суму 154 000,00 гривень, з яких:

60 000,00 грн 21.06.2021 року шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_1 ;

24 000,00 грн 14.09.2021 року шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_1 ;

70 000,00 грн 22.02.2022 року шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_3 .

Відповідач частково погасив тіло кредиту, залишок непогашеної суми становить 71 421,94 грн. Також у відповідача наявні заборгованість зі сплати процентів у розмірі 105 466,53 грн та комісії у розмірі 1 916,29 грн.

Позов пред`явлено на підставі ст. 525, 526, 530, 610, 626, 628, 1049, 1050 ЦК України, ст. 193, 197 ГК України, Закону України "Про банківську діяльність", з урахуванням також положень Закону України "Про електронну комерцію".

3.2. Доводи Фізичної особи-підприємця Волика Олексія Юрійовича.

Всупереч вимог ч.1 ст.13 Закону України "Про електронну комерцію", п.14 Постанови Правління Національного Банку України від 12.11.2003 № 492 "Про затвердження Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів", кредит з цільовим призначенням - для придбання товарів (робіт, послуг) для здійснення підприємницької, господарської діяльності, незалежної професійної діяльності, або будь-якої іншої не забороненої законом діяльності, видавався відповідачу - фізичній особі-підприємцю, шляхом переказу на поточний рахунок фізичної особи для власних потреб (картковий рахунок № НОМЕР_1 ) НОМЕР_4 .

Cтороною кредитного договору від 21.06.2021 №289580-КС-003 відповідач виступав як фізична особа-підприємець, а кредит мав видаватись з метою його використання у його господарській діяльності, проте в подальшому кошти були перераховані йому як фізичній особі, без використання статусу підприємця, на його власний розрахунковий рахунок, який заборонено використовувати для господарської діяльності, що унеможливило його розпорядитися коштами у належний спосіб з метою здійснення господарської діяльності, отримати прибуток та повернути позику.

Перерахування суми кредиту на рахунок фізичної особи, яка не є стороною договору кредиту, та на яку умовами договору не покладено обов`язок погашення суми кредиту, стала причиною виникнення у відповідача, як фізичної особи, обов`язку включення суми кредиту до загального річного оподаткованого доходу та подання податкової декларації з подальшою сплатою суми податку на доходи фізичних осіб, що в даному випадку є надмірним податковим тягарем.

Відповідач не отримував, а позивач не надсилав пропозиції укласти електронний договір (оферту) з істотними умовами такого договору, зокрема щодо сплати процентів за користування кредитом, а тому даний договір не є укладеним в силу ч.3 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію".

Відповідач також заперечує факт відправки договору та правил кредитування на електронну пошту та ознайомлення з їх змістом, у підтвердження чого надає фотографії з електронної пошти відповідача.

4. Фактичні обставини, встановлені судом.

На підтвердження наявності між сторонами договірних відносин позивачем надано суду копію договору про надання кредиту №289580-КС-003 від 21.06.2021 (т.1 а.с.23), відповідно до умов якого ТОВ "Бізнес Позика" (Кредитодавець) надає ФОП Волику О.Ю. (Позичальнику) грошові кошти в розмірі 60 000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту, та Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям.

Пунктом 1 договору передбачено: строк кредиту - 24 тижнів; процентна ставка - в день 0,88245834 (фіксована); комісія за надання кредиту 9 000 грн; загальний розмір наданого кредиту 60 000 грн; термін дії договору - до 06.12.2021; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 132 000.

Відповідно до п.2 договору протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом (надалі - проценти за користування кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів.

У п.3 договору визначено графік платежів, який містить інформацію щодо дат, сум погашення кредиту, процентів, комісії та розміру загальних платежів.

Згідно з п.5 договору позичальник підтверджує, що він ознайомлений з договором про надання кредиту та Правилами, текст яких розміщено на сайті кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх, та, відповідно, укладає договір.

Договір містить відмітку про підписання останнього електронним підписом одноразовим ідентифікатором G-9580.

Також позивачем надано суду копію пропозиції укласти договір (оферта) та прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) (т.1 а.с.24-25), зміст яких відображає умови договору.

Матеріали справи також містять додаткову угоду №1 до договору №289580-КС-003 від 14.09.2021 (т.1 а.с.26), згідно п.1 якої кредитодавець та позичальник підтверджують, що станом на 14.09.2021 суми неповернутого позичальником кредиту отриманого відповідно до договору про надання кредиту №289580-КС-003 від 21.06.2021 становить 41 150,15 грн.

У п. 2.1. названої додаткової угоди сторони погодили збільшення розміру кредиту на 24 000 грн, продовження строку кредиту на 85 днів, продовження терміну дії договору до 01.03.2022.

Також у додатковій угоди №1 сторони визначили, що загальна сума кредиту становить 65 150,15 грн, а комісія за зміну умов 3 600 грн.

Означена додаткова угода також містить графік платежів, який містить інформацію щодо дат, сум погашення кредиту, процентів, комісії та розміру загальних платежів.

Додаткова угода містить відмітку про підписання останньої електронним підписом одноразовим ідентифікатором G-2284.

Також позивачем надано суду копію пропозиції укласти додаткову угоду №1 (оферта) та прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) (т.1 а.с.27-28), зміст яких відображає умови додаткової угоди.

Матеріали справи також містять додаткову угоду №2 до договору №289580-КС-003 від 22.02.2022 (т.1 а.с.29), згідно п.1 якої кредитодавець та позичальник підтверджують, що станом на 22.02.2022 суми неповернутого позичальником кредиту отриманого відповідно до договору про надання кредиту №289580-КС-003 від 21.06.2021 становить 5 415 грн.

У п. 2.1. названої додаткової угоди сторони погодили збільшення розміру кредиту на 70 000 грн, продовження строку кредиту на 161 днів, продовження терміну дії договору до 09.08.2022.

Також у додатковій угоди №1 сторони визначили, що загальна сума кредиту становить 75 415 грн, а комісія за зміну умов 10 500 грн.

Означена додаткова угода також містить графік платежів, який містить інформацію щодо дат, сум погашення кредиту, процентів, комісії та розміру загальних платежів.

Додаткова угода містить відмітку про підписання останньої електронним підписом одноразовим ідентифікатором G-2891.

Також позивачем надано суду копію пропозиції укласти додаткову угоду №2 (оферта) та прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) (т.1 а.с.30-31), зміст яких відображає умови додаткової угоди.

З метою доведення правової позиції позивачем також надано суду візуальні форми послідовності дій клієнта (т.1 а.с.38-41), які містять, зокрема інформацію щодо входу в особистий кабінет з використанням номеру телефону, формування шаблону оферти, створення запиту на формування одноразового ідентифікатора для підписання угоди, підписання угоди одноразовим ідентифікатором, направлення документів на електронну пошту та їх відображення у особистому кабінеті.

В матеріалах справи також наявні анкета клієнта ФОП Волика О.Ю., яка містить інформацію щодо РНОКПП, дати народження, документа, що посвідчує особу, вид підприємницької діяльності, номер телефону, електрону пошту, номер банківської карти та інше. Крім того позивачем надано копію паспорта та коду РНОКПП відповідача.

На підтвердження надання кредитних коштів позивачем надано суду довідки фінансової компанії "Елаєнс", які засвідчують перерахування позивачем відповідачу 21.06.2021 та 22.02.2022 грошових коштів у сумі 130 000 грн на рахунки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_3 (а.с.43-46) та довідку, сформовану у платіжній системі "ТАС Рау" (т.1 а.с.47), на суму 24 000 грн, яка містить номер договору 289580-КС-003, номер рахунку НОМЕР_5 .

Обставина перерахування грошових коштів у сумі 24 000 грн, 60 000 грн на рахунок НОМЕР_1 та 70 000 грн на рахунок НОМЕР_3 підтверджується виписками АТ КБ "Приват Банк" (т.1 а.с.110, 102-103), що були надані на вимогу суду.

На підтвердження належності відповідачу банківської карти № НОМЕР_1 позивачем надано скріншот з системи Приват24 (т.1 а.с.53).

Також позивачем надано копію заяви Волика О.Ю. від 22.02.2022 (т.2 а.с.29), в якій останній зазначив про укладання між сторонами договору №289580-КС-003 та просив для здійснення переказу кредитних коштів використовувати картку № НОМЕР_3 .

Наданий позивачем розрахунок підтверджує обставину проведення відповідачем платежів з метою погашення кредиту. Станом на момент звернення до суду з відповідним позовом згідно означеного розрахунку заборгованість за тілом кредиту становить 71 421,94 грн, за процентами 105 466,53 грн та комісії 1 916,29 грн.

Доказів оплати відповідних сум заборгованості матеріали справи не містять.

5. Позиція суду.

5.1. Щодо виникнення між сторонами договірних правовідносин.

У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно положень ч. 1 та ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За умовами ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію".

За змістом статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (частина 3).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (частина 4).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним (частина 5).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6).

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з п. 6, 12 ч.1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію").

Отже із змісту названих положень Закону випливає, що електронний договір може бути підписаний стороною за допомогою одноразового ідентифікатора, отримання якого є неможливим без прийняття особою пропозиції укласти електронний договір.

Згідно з частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно до ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Надані позивачем докази на підтвердження обставини укладання між сторонами електронного договору та додаткових угод до нього за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, є більш вірогідними, ніж доводи відповідача на спростування обставини укладання договору та додаткових угод.

При цьому суд зауважує, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

Слід зауважити, що відповідач жодним чином не заперечує обставину:

- перерахування йому грошових коштів, зазначає лише про те, що грошові кошти були перераховані на картку фізичної особи, а не ФОП,

- часткового повернення ним кредитних коштів,

- надання персональних даних щодо паспорту, коду, електронної пошти, а також вказання номеру банківського рахунку для перерахування грошових коштів та в подальшому звернення до позивача із заявою про зміну реквізитів банківської карти.

Доводи відповідача щодо неукладеності договору внаслідок неотримання оферти не заслуговують на увагу з огляду на конструкцію ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", яка визначає поняття одноразового ідентифікатора, який може бути отриманий особою лише після прийняття оферти, а також з урахуванням часткового повернення відповідачем кредитних коштів, що останнім не заперечується, а також з урахуванням надання відповідачем скріншоту особистого кабінету, в якому відображені такі файли, як договір, додаткові угоди №1 та №2.

За наявності скріншоту кабінету відповідача на сайті ТОВ "Бізнес позика", який містить фали договору та додаткових угод, суд також не приймає до уваги надані позивачем скріншоти електронної пошти, в тому числі з підстав того, що з останніх жодним чином неможливо встановити належність електронної пошти відповідачу та взагалі її реквізити.

Враховуючи встановлення судом обставини підписання відповідачем договору у відповідності до положень Закону України "Про електронну комерцію", з урахуванням також надання самим відповідачем доказів направлення до його електронного кабінету кредитного договору, а також недоведення останнім вчинення з боку позивача дій, направлених на односторонню зміну умов укладеного між сторонами договору, доводи відповідача щодо істотного порушення положень ч.2 ст.7 Закону України "Про електронну комерцію" не заслуговують на увагу.

Таким чином, установивши, що спірний договір та додаткові угоди до нього укладені сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам статті 12 Закону України "Про електронну комерцію", при укладенні таких угод сторони досягли згоди щодо всіх їх істотних умов, а також з урахуванням доведення матеріалами справи обставини перерахування на рахунок ОСОБА_1 грошових коштів, суд зазначає про наявність у відповідача обов`язку з повернення кредитних коштів у сумі 71 421,94 грн.

Обставина переказу кредитних коштів на картку фізичної особи не спростовує факту виконання позивачем своїх договірних зобов`язань за договором, укладеним з фізичною особою - підприємцем, оскільки номери карток було вказано самим позичальником. Крім того, частковими оплатами згідно договору, відповідач визнав наявність у нього зобов`язання з повернення наданого кредиту.

При цьому суд також зауважує, що як власник банківського рахунку ОСОБА_1 самостійно несе відповідальність за здійснення операцій по такому рахунку. Крім того відповідач жодним чином не був позбавлений можливості перерахувати відповідні кошти на інший рахунок.

Суд також враховує, що на позивача не покладено обов`язок перевірки обставини належності вказаного позичальником рахунку фізичній особі-підприємцю чи фізичні особі.

З урахуванням висновків щодо укладання договору з фізичною особою-підприємцем та виникнення саме у відповідача обов`язку з повернення кредитних коштів, суд зазначає про відсутність підстав для закриття провадження у справі.

Не заслуговують на увагу також доводи відповідача щодо удаваності правочину у зв`язку із недоведеністю таких тверджень. При цьому з урахуванням положень ч.4 ст.165 ГПК України, суд зауважує, що такі доводи відповідачем були викладені у заяві про закриття провадження у справі, а не у відзиві.

Суд також зауважує, що виникнення у Волика О.Ю., як вказує останній, надмірного податкового тягаря, по перше, не доведено жодними доказами, а, по друге, фактично є наслідком дій саме відповідача щодо зазначення реквізитів банківських карток, відкритих на ім`я фізичної особи.

За частиною першою ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Враховуючи підтвердження матеріалами справи обставини укладання між сторонами договору у письмовій формі та обставини надання позивачем кредитних коштів, з огляду на те, що належних доказів, які б спростовували наявність заборгованості по тілу кредиту, відповідач, згідно приписів ст. 74, 76-77 ГПК України, не надав, суд доходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача суми заборгованості по тілу кредиту у сумі 71 421,94 грн.

5.2. Щодо вимог про стягнення процентів та комісії.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частинами 1 та 2 ст. 1056-1 встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Як вже було зазначено судом, процентна ставка а також розмір комісії сторонами погоджено умовами укладеного між ними договору.

За результатами перевірки розрахунку процентів та комісії з урахуванням визначеного позивачем періоду її нарахування судом не виявлено помилок розрахунку.

Суд виходить з того, що позивачем проведено нарахування у межах строку кредитування, а сума вимог зі сплати комісії не перевищує її розмір, який визначений умовами договору та додаткових угод.

Позивачем не нараховано на прострочені платежі відсотки річні або інфляційні втрати, чим дотримано вимог п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України.

При цьому суд також враховує, що відповідачем жодних заперечень щодо правильності розрахунку процентів та комісії ані у заявах по суті справи, ані усно під час розгляду справи не заявлено, контррозрахунку не надано.

Таким чином, позовні вимоги ТОВ "Бізнес Позика" підлягають задоволенню у заявленому розмірі: 105 466,53 грн - прострочених платежів по процентах, 1 916,29 грн- прострочених платежів за комісією.

Приймаючи до уваги задоволення позовних вимог в повному обсязі, витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.129, 232, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Волика Олексія Юрійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (01133, м. Київ, б.Лесі Українки, буд.26, оф. 411, ) тіло кредиту у сумі 71 421 /сімдесят одна тисяча чотириста двадцять одна/ грн 94 коп., проценти у сумі 105 466 /сто п`ять тисяч чотириста шістдесят шість/ грн 53 коп., комісію у сумі 1 916 /одна тисяча дев`ятсот шістнадцять/ грн 29 коп., а також судовий збір у сумі 2 147 /дві тисячі сто сорок сім/ грн 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 26 лютого 2024 р.

Суддя Ю.М. Щавинська