ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" лютого 2024 р.м. Одеса Справа № 916/5556/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Погребна К.Ф. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи №916/5556/23

за позовом: Національного комплексу "ЕКСПОЦЕНТР УКРАЇНИ" (03127, м. Київ, прос-т Академіка Глушкова, буд. 1, )

до відповідача Фізичної особи - підприємця Рижикова Максима Сергійовича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 )

про стягнення 229 236,71грн.

ВСТАНОВИВ:

Національний комплекс "ЕКСПОЦЕНТР УКРАЇНИ" звернувся до Господарського суду Одеської області до Фізичної особи - підприємця Рижикова Максима Сергійовича про стягнення 229 236,71грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.12.2023р. за даним позовом було відкрито провадження у справі №916/5556/23 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Вказаною ухвалою суду було запропоновано сторонам надати у відповідні строки заяви по суті спору, а також роз`яснено сторонам про можливість звернення до суду з клопотанням про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч.7 ст. 252 ГПК України.

Відповідачу ухвала про відкриття провадження у справі була надіслана в межах строку, встановленого Господарським процесуальним кодексом України, на його юридичну адресу, яка зазначена у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як вбачається з матеріалів справи, надіслана судом відповідачу рекомендованим листом з позначкою "Судова повістка" ухвала про відкриття провадження у справі була повернута поштовою установою з відміткою "адресат відсутній за вказаною адерсою"

Суд зауважує, що згідно ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу вищенаведених положень законодавства, день спроби вручення поштового відправлення за адресами місцезнаходження відповідача, який зареєстрований у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу відповідної ухвали суду.

Отже, оскільки ухвала суд про відкриття провадження у справі направлена судом за належною адресою відповідача і повернута поштою, суд доходить висновку, що відповідач повідомлений про відкриття провадження у справі та прийняття позовної заяви до розгляду.

Крім того, суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії.

З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

На виконання положень названого Закону Господарським судом Одеської області вжито заходів щодо належного повідомлення відповідача про розгляд судом даної справи шляхом розміщення оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України.

Також, за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідач має доступ до судових рішень та мав можливість ознайомитись з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з ч.ч.5, 7 ст. 252 ГПК України ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учассуд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило.

Водночас суд зауважує, що відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Зі змісту ст. 165 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що свої заперечення проти позову відповідач може викласти у відзиві на позовну заяву. При цьому, згідно ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористався, жодних заперечень проти позову не надав, з огляду на що суд вважає за можливе відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Згідно положень ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи суд встановив наступне.

14 січня 2020 року між Національним комплексом «Експоцентр України» (Виконавець) та Фізичною особою-підприємцем Рижиковим Максимом Сергійовичем (Замовник) було укладено Договір № 18- 2 (далі- Договір), предметом якого є надання Виконавцем комплексу послуг (робіт), необхідних Замовнику для забезпечення організації та проведення на постійній основі навчання та змагань зі спортивних бальних танців у павільйоні № 18, надалі «заходи» на території НК «Експоцентр України» за адресою: 03127, м. Київ, проспект Академіка Глушкова, 1 (п.1.1 договору).

Пунктом 1.2. Договору передбачено, що загальний період проведення заходів з 01 липня 2020 року по 31 січня 2023 року.

Відповідно до пункту 3.1. Договору, розрахунок вартості послуг (робіт) за Договором за проведення заходів в одному місяці наведено у Кошторисі (Додаток № 1) та становить 50 681,65 грн.

Пунктом 2.1.4. Договору визначено, зокрема, що заїзд на територію автотранспорту учасників заходу оплачується відповідно до діючих тарифів на в`їзд та перебування автотранспорту на території НК «Експоцентр України».

Згідно пункту 3.4. Договору, Замовник здійснює оплату послуг за цим Договором на підставі рахунків Виконавця щомісяця до 20 числа поточного місяця за наступний місяць.

Відповідно до п 3.6. Договору, витрати електроенергії і води Замовник компенсує на підставі рахунків Виконавця впродовж 3-х банківських днів відповідно до актів показників електролічильників та лічильника витрат води (водоміру). Крім того, Замовник сплачує додатково до спожитої електроенергії та води плату за обслуговування електромереж, системи водопостачання та водовідведення у розмірі 40,3%.

Остаточний розрахунок за підсумками проведення заходів (в т.ч. послуги/роботи що були замовлені додатково під час проведення заходів) Замовник здійснює на підставі Акта наданих послуг впродовж 3-х банківських днів. Акт наданих послуг Сторони підписують в останній день місяця, в якому надавалися послуги (п.3.7 договору).

Згідно п. 3.9. Договору, у разі не підписання Замовником Акту наданих послуг та не надання ним впродовж семи днів, від дати надання такого Акта, вмотивованої відмови від підписання Акта, Акт вважається підписаним, а послуги наданими (роботи виконаними) в повному обсязі.

01 травня 2022 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Додаткову угоду № 4 до Договору № 18-2 від 14 січня 2020 року, відповідно до умов якої Сторони дійшли згоди про внесення змін та доповнень до умов цього Договору з 24.02.2022 року, а саме: Пункт 3.1. Договору викласти в наступній редакції: «Розрахунок вартості послуг (робіт) за Договором про надання послуг з організації та/або проведення заходів наведено у Кошторисах (Додаток № 1, Додаток № 1/1, Додаток № 1/2, Додаток № 1/3) та Орієнтровному Регламенті (Додаток № 2) до даного Договору. З 24.02.2022 року вважати такими, що втратили чинність Кошториси (Додаток № 1, Додаток № 1/1, Додаток № 1/2) та прийняти і використовувати Кошторис (Додаток № 1/3) та Орієнтовний регламент (Додаток № 2), додаються»

Як вказує позивач, свої зобов`язання за договором виконав належним чином, що підтверджується Актами надання послуг № 780 від 31 березня 2021 року, № 5515 від 31 грудня 2021 року, № 139 від 31 січня 2022 року, № 248 від 31 січня 2022 року, № 460 від 23 лютого 2022 року, № 661 від 28 лютого 2022 року, № 1097 від 31 березня 2022 року, № 1290 від 30 квітня 2022 року, № 1658 від 01 травня 2022 року, № 1681 від 31 травня 2022 року та № 2006 від 30 червня 2022 року.

На оплату вартості наданих послуг, позивачем було виставлено рахунки: № 1378 від 31 березня 2021 року на загальну суму 56 676,23 грн., № 7176 від 31 грудня 2021 року на загальну суму 11 130,00 грн.; № 216 від 31 січня 2022 року на загальну суму 11 430,00 грн.; № 384 від 31 січня 2022 року на загальну суму 5 068,17 грн.; № 430 від 31 січня 2022 року на загальну суму 38 874,18 грн.; № 847 від 23 лютого 2022 року на загальну суму 43 410,37 грн.; № 985 від 28 лютого 2022 року на загальну суму 10 230,00 грн.; № 1450 від 28 лютого 2022 року на загальну суму 5 068,17 грн.; № 1001 від 31 березня 2022 року на загальну суму 565,70 грн.; № 1774 від 01 квітня 2022 року на загальну суму 163,49 грн.; № 1576 від 30 квітня 2022 року на загальну суму 773,64 грн.; № 1942 від 31 травня 2022 року на загальну суму 423,17 грн.; № 2503 від 30 червня 2022 року на загальну суму 1 441,55 грн.

Відповідно до п. 4.17. Договору, сторони домовилися про те, що будуть здійснювати електронний документообіг для підтвердження господарських операцій, що виникають під час виконання цього Договору, з використанням системи «М.Е.Doc». Підтвердження цих господарських операцій здійснюється з використанням наступних документів, складених у електронній формі: рахунків, актів наданих послуг.

Згідно п. 4.23. Договору, отриманий з використанням системи «М.Е.Doc» Замовником від Виконавця електронний рахунок та/або акт вважається прийнятий Замовником і набирає чинності, у разі якщо протягом 5 (п`яти) робочих днів від його отримання або іншого, передбаченого договором строку, Замовник не надіслав Виконавцю мотивованої відповіді від даного електронного документу. Мотивована відповідь від електронних документів надсилається Замовником через механізм відхилення електронного документа з обов`язковим наданням коментарів про обґрунтування причини такого відхилення.

Позивач вказує, що мотивованої відповіді від електронних документів від Замовником через механізм відхилення електронного документа не надходило, з урахуванням чого акти та рахунки вважаються прийнятими відповідачем.

Проте відповідачем, як зазначає позивач, вартість наданих послуг була сплачена частково в сумі 19 046,97грн. з урахуванням чого у останнього утворилась заборгованість в сумі 166 207,70грн.

За посиланнями позивача 28 квітня 2023 року на адресу Відповідача направлялась досудова претензія про сплату боргу за надані послуги № 11/23672/8 від 28 квітня 2023 року із вимогою погасити вищезазначену заборгованість, що підтверджується фіскальним чеком № 328 від 28 квітня 2023 року та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 328, яка була залишена останнім без відповіді та задоволення.

Крім того, у зв`язку з порушенням Відповідачем зобов`язань за договором Позивачем було нараховано Відповідачу 3% річних у розмірі 10 404,41 грн. та інфляційних втрати у розмірі 52 624,60грн.

Посилаючись на порушення відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати вартості наданих послуг, Національний комплекс "ЕКСПОЦЕНТР УКРАЇНИ" звернулося до Господарського суду Одеської області з відповідним позовом за захистом свого порушеного права.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що в силу зобов`язання одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Як встановлено судом 14 січня 2020 року між Національним комплексом «Експоцентр України» (Виконавець) та Фізичною особою-підприємцем Рижиковим Максимом Сергійовичем (Замовник) було укладено Договір № 18- 2 (далі- Договір), предметом якого є надання Виконавцем комплексу послуг (робіт), необхідних Замовнику для забезпечення організації та проведення на постійній основі навчання та змагань зі спортивних бальних танців у павільйоні № 18, надалі «заходи» на території НК «Експоцентр України» за адресою: 03127, м. Київ, проспект Академіка Глушкова, 1 (п.1.1 договору).

Положеннями ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно зі ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором про надання послуг.

Згідно пункту 3.4. Договору, Замовник здійснює оплату послуг за цим Договором на підставі рахунків Виконавця щомісяця до 20 числа поточного місяця за наступний місяць.

Відповідно до п 3.6. Договору, витрати електроенергії і води Замовник компенсує на підставі рахунків Виконавця впродовж 3-х банківських днів відповідно до актів показників електролічильників та лічильника витрат води (водоміру). Крім того, Замовник сплачує додатково до спожитої електроенергії та води плату за обслуговування електромереж, системи водопостачання та водовідведення у розмірі 40,3%.

Остаточний розрахунок за підсумками проведення заходів (в т.ч. послуги/роботи що були замовлені додатково під час проведення заходів) Замовник здійснює на підставі Акта наданих послуг впродовж 3-х банківських днів. Акт наданих послуг Сторони підписують в останній день місяця, в якому надавалися послуги (п.3.7 договору).

Позивач свої зобов`язання договором виконав належним чином, надав відповідачу послуги на загальну суму 185 254,67 грн., що підтверджується актом наданих послуг, копії яких містяться в матеріалах справи. При цьому відповідачем будь яких заперечень щодо актів не надано.

Оскільки відповідачем не надано доказів обґрунтованої відмови від підписання направлених йому позивачем актів, так само як і відсутні заяви щодо розбіжності в обсязі послуг або їх вартості, у суду відсутні підстави вважати, що відповідні послуги не були надані позивачем, а акти непогодженими замовником.

За приписами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Як встановлено судом вартість наданих послуг була сплачена частково в сумі 19 046,97грн. з урахуванням чого у останнього утворилась заборгованість в сумі 166 207,70грн. При цьому відповідачем відповідні обставини належними та допустимими доказами не спростовані.

Згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача вартість наданих послуг в сумі 166 207,70грн. є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Щодо вимог Позивача про стягнення 3% річних у розмірі 10 404,41 грн. та інфляційних втрат у розмірі 52 624,60грн. суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, індекс інфляції це додаткова сума, яка сплачується боржником і за своєю правовою природою є самостійним засобом захисту цивільного права кредитора у грошових зобов`язань і спрямована на відшкодування його збитків, заподіяних знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів в державі. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державною службою статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Проаналізувавши здійснений Позивачем розрахунки трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань, господарський суд дійшов висновку про правильність та обґрунтованість здійснених Позивачем розрахунків. Наведене має наслідком необхідність задоволення заявлених Національним комплексом "ЕКСПОЦЕНТР УКРАЇНИ" позовних вимог у названій частині шляхом присудження до стягнення на користь Позивача 3% річних у розмірі 10 404,41 грн. та інфляційних втрат у розмірі 52 624,60грн.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги Національного комплексу "ЕКСПОЦЕНТР УКРАЇНИ" є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, наявними в матеріалах справи, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

1. Позов Національного комплексу "ЕКСПОЦЕНТР УКРАЇНИ" (03127, м. Київ, прос-т Академіка Глушкова, буд. 1, ) до Національного комплексу "ЕКСПОЦЕНТР УКРАЇНИ" (03127, м. Київ, прос-т Академіка Глушкова, буд. 1, ) - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Рижикова Максима Сергійовича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Національного комплексу "ЕКСПОЦЕНТР УКРАЇНИ" (03127, м. Київ, прос-т Академіка Глушкова, буд. 1, ) основний борг в сумі 166 207 (сто шісдесят шість тисяч двісті сім)грн. 70коп., 3% річних в розмірі 10 404 (десять тисяч чотириста чотири)грн. 41коп., інфляційні витрати в сумі 52 624 (п`ятдесят дві тисячі шістсот двадцять чотири)грн. 60коп. та судовий збір в сумі 3 438 ( три тисячі чотириста тридцять вісім)грн. 55коп.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 23 лютого 2024 р.

Суддя К.Ф. Погребна