УХВАЛА

м. Київ

01.03.2024Справа № 761/16609/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., дослідивши у нарадчій кімнаті скаргу б/н від 23 лютого 2024 року (вх. №07.10/1914/24 від 26 лютого 2024 року) ОСОБА_1 на дії державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стужук Катерини Віталіївни у справі №761/16609/20 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Аграрний фонд" в інтересах якого діє Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: 1. ОСОБА_2 2. Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України 3. Кабінет Міністрів України про визнання недійсним і скасування наказу та стягнення коштів, без виклику сторін,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16 березня 2023 року задоволено повністю позов ОСОБА_1 , визнано недійсним і скасовано наказ ПАТ "Аграрний фонд" від 18.05.2020 №183-к "Про внесення змін до наказу про звільнення від 14.05.2020 №169-к" та учинений на його підставі запис від 13.05.2020 №45 у трудовій книжці ОСОБА_1 , стягнуто з Акціонерного товариства "Аграрний фонд" в інтересах якого діє Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України на користь ОСОБА_1 1 521 162,00 грн вихідної допомоги та 1 000 грн середнього заробітку за період 20.05.2020 по 25.01.2021 вихідної допомоги та 22 832,42 грн судового збору.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 05 грудня 2023 року скасовано постанову Північного апеляційного господарського суду від 29 червня 2023 року, залишено в силі рішення Господарського суду міста Києва від 16 березня 2023 року.

06 лютого 2024 року Господарським судом міста Києва видано наказ про примусове виконання рішення.

26 лютого 2024 року через систему «Електронний суд» до суду від ОСОБА_1 надійшла скарга на дії державного виконавця, яка мотивована тим, що Солом`янським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) здійснювалось виконавче провадження №74133847 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 06 лютого 2024 року.

Постановою державного виконавця від 20 лютого 2024 року закінчено вказане виконавче провадження з підстав фактичного повного виконання рішення суду, проте, як стверджує скаржник, нестягнутою з боржника залишилась сума у розмірі 292 870, 23 грн. При цьому скаржник зазначає, що жодних зауважень про вирахування із суми 1 521 162,00 грн вихідної допомоги будь-яких коштів та утримання їх з позивача суди всіх інстанцій не передбачали.

За наведених обставин скаржник просить суд визнати неправомірними дії державного виконавця та скасувати постанову Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 20.02.2024 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання ВП№74133847, зобов`язати виконати рішення суду у частині стягнення 292 870,23 грн на користь стягувача. Також ОСОБА_1 просить суд стягнути із Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) судові витрати на користь стягувача.

Відповідно до частини 1 статті 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Частиною 1 статті 342 Господарського процесуального кодексу України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

У зв`язку з викладеним суд приймає скаргу до розгляду та призначає судове засідання з розгляду скарги.

Разом із тим суд звертає увагу скаржника на наступне.

У пункті 9 частини 3 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод 1950 року.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку врегульовані Законом України «Про виконавче провадження».

Так, у статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

У статті 67Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пункту 168.1.1 статті 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, оскільки справляння і сплата податку з доходів фізичних осіб є обов`язком працівника, податковим агентом якого в силу закону виступає роботодавець, суд, задовольняючи вимоги про оплату праці, визначає суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів (Постанова КЦС ВС від 23 грудня 2021 року).

Базою оподаткування відповідно до статті 164 Податкового кодексу України є загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Виключний перелік доходів які не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, передбачений статтею 165 Податкового кодексу України та не включає виплату заробітної плати, грошової (вихідної) допомоги при виході на пенсію (у відставку) та виплату, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності.

Так відповідно до пункту 164.2.20 статті 164 Податкового кодексу України вихідна допомога включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку на доходи фізичних осіб та оподатковується за ставкою 18 %.

Також відповідно до п.п. 1.2, 1.3. п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України розмір вихідної допомоги при звільненні підлягає оподаткуванню військовим збором за ставкою 1,5 %.

Таким чином, системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як заборгованість із заробітної плати та/або середній заробіток за час вимушеного прогулу, грошова (вихідна) допомога при виході на пенсію (у відставку) обраховуються без віднімання сум податків та зборів.

Податки і збори із суми вихідної допомоги, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума зменшується на суму податків і зборів.

Таким чином під час виконання рішення суду та нарахування до виплати належних позивачу грошових коштів, роботодавець як податковий агент повинен сплатити за позивача до бюджету податки і збори без перерахування таких сум податків і зборів на користь звільненого працівника, що б і відбувалось за умов перебування працівника на посаді. Працівник отримував би заробітну плату, із якої також відраховувались податки і збори без попереднього перерахування таких грошових коштів працівникові.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 339 - 342 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Прийняти скаргу до розгляду та призначити судове засідання для розгляду скарги 05.03.24 о 13:45 год. Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду міста Києва за адресою: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 44- Б, зал № 1 .

1.1. В порядку частини 2 статті 340 Господарського процесуального кодексу України повідомити Солом`янський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про подання скарги на дії державного виконавця.

1.2. Про дату та час судового засідання повідомити ОСОБА_1 (стягувача), Акціонерне товариство "Аграрний фонд" в інтересах якого діє Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (боржника), державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стужук Катерину Віталіївну.

2. Звернути увагу учасників процесу, що за приписами ч.2 ст.342 Господарського процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

3. Запропонувати боржнику та державному виконавцю надати суду письмові пояснення щодо поданої стягувачем скарги.

Якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Судове рішення є врученим з дня отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи в модулі "Електронний суд" ЄСІТС (п.2ч.6ст.242 ГПК України), вказану такою особою під час подання документів до суду.

Ухвала набрала законної сили 01.03.2024 та не може бути оскаржена.

Суддя Ігор Курдельчук