ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2024 Справа № 917/2166/23

Суддя Киричук О.А. при секретарі судового засідання Тертичній О.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовною заявою АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО» (вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, 36022, )

до Фізичної особи - підприємця Степаненко Лілії Іванівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

про стягнення 53 387.84 грн

без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО» до Фізичної особи - підприємця Степаненко Лілії Іванівни про стягнення 53 387.84 грн., у тому числі: 3 % річних у розмірі 10 514,34 грн. та 42 873,50 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 11.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін (без проведення судового засідання), запропоновано відповідачу протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду надати суду відзив на позов.

Копію даної ухали доставлено до електронного кабінету відповідача 11.12.2023, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Суд вважає, що ним було виконано умови Господарського процесуального кодексу України стосовно належного повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи, проте своїми процесуальними правами відповідач не скористався, відзив на позов не надав.

Згідно ч. 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи те, що подані сторонами у цій справі докази, дозволяють суду встановити та оцінити конкретні обставини (факти), які мають суттєве значення для вирішення цього спору, а отже, розглянути та вирішити спір по суті й здійснити розподіл судових витрат у цій справі, що в свою чергу, вказує на можливість виконання завдань господарського судочинства та з урахуванням необхідності дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення у справі № 917/2166/23.

Судом враховано, що за ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Для забезпечення процесуальних прав сторін, прийняття рішення судом відкладалося.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

Фізична особа-підприємець Степаненко Лілія Іванівна керуючись статтями 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року №312, (далі - ПРРЕЕ) приєдналася до умов публічного Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії за особовим рахунком НОМЕР_2, шляхом підписання Заяви-приєднання до умов Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 18.12.2018 року на умовах Договору про постачання електричної енергії №144 від 18.11.2014 року.

Згідно укладеного Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії АТ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО» є Оператором системи (далі позивач), а ФОП Степаненко Л.І. - Споживачем (далі Відповідач).

За умовами договору Оператор системи взяв на себе обов`язок з 01.01.2019 року надавати послуги з розподілу електричної енергії на електроустановку споживача параметри якості якої відповідають показникам, визначеним Кодексом системи передачі, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 310, а споживач, взяв на себе обов`язок оплачувати надані послуги з розподілу електричної енергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами цього Договору та дотримуватись Правил роздрібного ринку електричної енергії.

Відповідно до п.п. 2, 5 п. 6.2 Договору, Споживач зобов`язується забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх внутрішніх електромереж, електроустановок та електроприладів та забезпечувати доступ представникам Оператора системи, які пред`явили свої службові посвідчення, до свого об`єкта для обстеження вузла вимірювання, електроустановок та електропроводки.

10.11.2021 уповноваженими представниками АТ "Полтаваобленерго" було проведено технічну перевірку на об`єкті споживача - нежитлова будівля (магазин) за адресою: вул. Воїнів Інтернаціоналістів, 6а, смт. Семенівка, Семенівського району, Полтавської області (згідно з постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807- IX тепер Кременчуцький район), за результатами якої складено акт про порушення від 10.11.2021 № 004552 (далі - акт № 004552), в якому зазначено, що перевіркою встановлено, що споживачем порушено облік електричної енергії, а саме: п. 2.3.4, п. 5.5.5.9, п. 5.5.5.25, п. 8.2.4, п.п. 3 п. 8.4.2 ПРРЕЕ, п. 11.9.1, п. 11.9.2 КСР - інші дії споживача, які призвели до зміни показів засобів вимірювальної техніки, що призвело до недообліку електричної енергії, встановлено пристрій випромінювання електромагнітних полів, внаслідок чого спожита електроенергія не враховується. Також в акті зазначено про те, що пристрій випромінювання електромагнітних полів підключено до мережі 220В, провід від пристрою через отвір для дротів в шафі обліку (зверху) розташовано на корпусі лічильника №013368, пристрій встановлено в сусідню шафу та замкнено на ключ, виявити порушення при контрольному огляді можливості не було, оскільки пристрій є мобільним, для фіксації порушення в якості третьої сторони запрошено представника ПОВ Північно-Східної філії Українського державного центру радіочастот та протокол додається.

В акті № 004552 також зазначено, що на об`єкті перевірки було вилучено оператором системи та укладено в пакети лічильник № 013368 та пристрій випромінювання електромагнітних полів. Пакет опломбовано пломбами № С67878233, № С67878232, що підтверджується актом про пломбування від 10.11.2021 б/н.

17.03.2022 за відсутності споживача відбулось засідання комісії АТ "Полтаваобленерго" по розгляду акта про порушення споживачем ПРРЕЕ №004552, на якому за результати розгляду зазначеного акта з додатками та з урахуванням висновку експерта Незалежного Інституту Судових Експертиз від 03.02.2022 №9911 прийнято рішення про проведення донарахування електроенергії за період з 16.11.2020 по 10.11.2021, визначено обсяг та вартість необлікованої електроенергії внаслідок порушення споживачем ПРРЕЕ на суму 251819,78 грн (з ПДВ). Обсяг та вартість необлікованої електричної енергії визначено комісією з посиланням на пункт 8.4.10 Правил роздрібного ринку електричної енергії за відповідною формулою, виходячи з тривалості роботи обладнання на об`єкті споживача - 24 години, за період з 16.11.2020 по 10.11.2021, а саме з дня останньої технічної перевірки по день складення акту, режим роботи цілодобовий.

Вказане рішення оформлено протоколом №004552 засідання комісії АТ "Полтаваобленерго" від 17.03.2022 по розгляду акта про порушення споживачем ПРРЕЕ.

Копія протоколу від 17.03.2022 № 004552, рахунок від 17.03.2022 № НОМЕР_2 на компенсацію вартості необлікованої електричної енергії внаслідок порушення "Правил роздрібного ринку електричної енергії" на суму 251819,78 грн, та рахунок від 16.03.2022 № 91081581 за проведення експертного дослідження на суму 13406,00 грн направлено на адресу ФОП Степаненко Л.І. листом від 21.03.2022 № 04-34/5473, який ФОП Степаненко Л.І. отримала 22.03.2022.

Всі вищевказані обставини встановлені у рішенні Господарського суду Полтавської області від 20.04.2023р. по справі №917/1229/22, яке залишене без змін Постановою Східного апеляційного господарського суду від 29.08.2023 року.

Також Господарським судом Полтавської області у рішенні від 20.04.2023р. по справі №917/1229/22 встановлено, що:

- факт споживання відповідачем необлікованої електричної енергії доводиться матеріалами справи, позивач належним чином оформив Акт про порушення та правильно застосував формулу розрахунку вартості необлікованої електроенергії.

- обсяг необлікованої електричної енергії внаслідок порушення ФО-П Степаненко Л.І. ПРРЕЕ становить 60 690 кВт/год на загальну суму 251 819,78 грн (з ПДВ).

- Нарахована позивачем вартість необлікованої електричної енергії внаслідок порушення ПРРЕЕ, відповідачем не була сплачена.

ФО-П Степаненко Л.І. зазначеної заборгованості на користь АТ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО» не сплатила, що стало приводом для звернення до суду з позовом про стягнення 251 819,78 грн заборгованості за не обліковану електричну енергію.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 20.04.2023 у справі №917/1229/22, яке залишене без змін Постановою Східного апеляційного господарського суду від 29.08.2023 року, зокрема, стягнуто з Фізичної особи-підприємця Степаненко Лілії Іванівни на користь Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" 251819,78 грн заборгованості за необліковану електричну енергію.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, §77, від 25.07.2002, Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22.11.2007 одним з основних елементів верховенства права визнано принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Відповідно до п. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Отже, наведені вище обставини, встановлені рішенням Господарського суду Полтавської області від 20.04.2023 у справі №917/1229/22 мають преюдиціальне значення та не доказуються при розгляді даної справи.

Позивач вказує, що зазначена заборгованість була сплачена ФОП Степаненко Л.І. в сумі 251 819,78 грн. 12.09.2023 року (платіжна інструкція № 1775 від 12.09.2023 року.

Враховуючи порушення відповідачем умов договору в частині порушення строку оплати виконаних робіт із посиланням ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України позивач заявив до стягнення з відповідача 10 514,34 грн. 3% річних за період з 22.04.2022 по 11.09.2023 та 42 873,50 грн. інфляційних донарахувань за період травень 2022 року - серпень 2023 року, нараховані за несвоєчасну сплату стягнутого за рішенням Господарського суду Полтавської області від 20.04.2023 у справі №917/1229/22 відшкодування вартості електроенергії у розмірі 251 819,78 грн.

Норми права, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення, та висновки господарського суду за результатами вирішення спору.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Стаття 205 ЦК України визначає, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Суд при вирішенні спору враховує, що правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються нормами про надання послуг, зокрема, послуг з розподілу електричної енергії .

Відповідно до приписів ст. 75 ГПК України судом приймаються як преюдиційні факти встановлені у рішенні Господарського суду Полтавської області від 20.04.2023 у справі №917/1229/22, а саме :

- факт укладання між сторонами Договору про надання послуг з розподілу електричної енергії за особовим рахунком НОМЕР_2, шляхом підписання Заяви-приєднання до умов Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 18.12.2018 року на умовах Договору про постачання електричної енергії №144 від 18.11.2014 року.

- факт споживання відповідачем необлікованої електричної енергії та неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо своєчасного відшкодування вартості електроенергії у розмірі 251 819,78 грн;

- розмір заборгованості відповідача перед позивачем (251 819,78 грн грн).

Виходячи зі змісту частини 1 статті 598, статей 599, 600, 604-609 ЦК України, саме по собі судове рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною 2 статті 625 цього Кодексу.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.04.2018 року по справі № 908/1394/17 та постанові Верховного Суду від 17.02.2016 року у справі № 905/3137/14-908/5775/14, постанові Великої Палати Верховного Суду 04.06.2019 року у справі № 916/190/18.

Відповідно до ч. 1 статті 530ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Суд враховує, що пунктом 8.2.7. ПРРЕЕ визначено, що кошти за необліковану електричну енергію та суми збитків перераховуються споживачем на поточний рахунок оператора системи.

Споживач має оплатити розрахункові документи за необліковану електричну енергію протягом 30 календарних днів від дня отримання рахунка (у випадку неотримання споживачем рахунка у поштовому відділенні упродовж 5 робочих днів з дня надходження рахунка до поштового відділення споживача рахунок вважається отриманим споживачем на 5 робочий день).

Як встановлено вище, Протокол № 004552 від 17.03.2022 року, рахунок № НОМЕР_2 від 17.03.2022 року на компенсацію вартості необлікованої електричної енергії внаслідок порушень ПРРЕЕ на суму 251 819,78 грн. направлено Відповідачу поштою листом № 04-34/5473 від 21.03.2022 року, який ФОП Степаненко Л.І. отримала 22.03.2022 року.

З огляду на зазначене вище, Споживач в даному випадку мав оплатити розрахункові документи за необліковану електричну енергію протягом 30 календарних днів від дня отримання рахунка, тобто до 21.04.2022 року включно.

Матеріалами справи підтверджено, що зазначена заборгованість була сплачена ФОП Степаненко Л.І. в сумі 251 819,78 грн. 12.09.2023 року (платіжна інструкція № 1775 від 12.09.2023 року

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Ст. 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не почав його виконувати або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач заявив до стягнення 10 514,34 грн. 3% річних за період з 22.04.2022 по 11.09.2023 та 42 873,50 грн. інфляційних донарахувань за період травень 2022 року - серпень 2023 року.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Суми, які кредитор може стягнути з боржника відповідно до ст.625 ЦК України носять компенсаторний характер, а право на їх стягнення з`являється у кредитора після прострочення боржника, тобто у разі неправомірного користування боржником грошовими коштами кредитора.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 у справі №127/15672/16-ц зробила висновок, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18, від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, відтак визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, незалежно від підстав їх виникнення (наведену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц).

Частиною 4 ст. 236 ГПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Здійснивши перерахунок інфляційних втрат та трьох процентів річних, суд встановив, що розмір позовних вимог не перевищує розрахований судом.

Перевірка правильності розрахунку річних та інфляційних здійснена за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій інформаційної системи "Ліга. Закон Еліт".

Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України).

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

Допустимих доказів в спростування зазначеного чи будь-яких інших обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Отже, з аналізу наведених норм права та поданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 10 514,34 грн. 3% річних за період з 22.04.2022 по 11.09.2023 та 42 873,50 грн. інфляційних донарахувань за період травень 2022 року - серпень 2023 року, підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходив із наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позовних вимог у повному обсязі, судові витрати відповідно до п. 2 ч. 1 ст.129 ГПК України покладаються на відповідача в сумі 2 684,00 грн.

Керуючись ст. ст. 129, 232-233, 237-238 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Степаненко Лілії Іванівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО» (вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, 36022, ) 3 % річних у розмірі 10 514,34 грн. та 42 873,50 грн. інфляційних втрат, а також 2684,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. Копію рішення надіслати учасникам справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 23.02.2024р.

Суддя Киричук О.А.