РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2024Справа № 910/14709/23

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К. І., при секретарі судового засідання Олексюк О. В., розглянувши у порядку загального позовного провадження господарську справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Делонгі Україна"

до ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Дієса"

про стягнення 43 630 287,01 грн.

за участю представників:

від позивача: Джаловян І.А.

від відповідача: не з`явився

від третьої особи: ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Делонгі Україна" (далі - ТОВ "Делонгі Україна", позивач) до ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення заборгованості за договором поставки № 22.03.2021 від 22.03.2021 та договором поруки від 22.03.2017 у сумі 43 630 287,01 грн.

У обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення покупцем - ТОВ «Дієса» умов договору поставки № 22.03.2021 від 22.03.2021 щодо повної та своєчасної оплати поставленого товару, внаслідок чого у відповідача, а також в силу договору поруки від 22.03.2017, виникла заборгованість перед ТОВ "Делонгі Україна".

У позові позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Делонгі Україна" заборгованість в сумі 43 630 287,01 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2023 вказаний позов був прийнятий до розгляду, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, сторонам надана можливість реалізувати процесуальні права та обов`язки. Цією ж ухвалою до розгляду справи залучено в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Дієса" (далі - ТОВ "Дієса", третя особа.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, у строк, визначений законом, відзиву не надав, його позиція щодо заявлених вимог суду невідома.

Від третьої особи (ТОВ «Дієса») надійшли пояснення по суті позову, в яких вона вважала позовні вимоги передчасними, оскільки строк оплати за договором поставки не настав, зокрема, через те, що поставка товару не могла відбутися через знищення складу, на якому здійснювалося приймання товару; покупцю (третій особі) не були надані всі документи, передбачені п. 2.9 договору поставки; а надані позивачем видаткові накладні викликають сумніви у їх достовірності. Також ТОВ «Дієса» вказало, що товариство зазнало істотної шкоди у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин через військову агресію Російської Федерації проти України, що призвело до складнощів із задоволенням вимог кредитора.

У підготовчому провадженні представник третьої особи повідомив, що ТОВ «Дієса» розпочало процедуру затвердження плану санації до відкриття провадження у справі про банкрутство, а тому заявив клопотання про зупинення провадження у даній справі до прийняття Господарським судом ухвали про затвердження плану санації у справі № 910/15087/23, в якому вимоги ТОВ «Делонгі Україна» включено до плану санації ТОВ «Дієса».

Під час розгляду вказаного клопотання судом було встановлено, що ухвалою Господарського суду м. Києва від 30.11.2023 у справі № 910/15087/23 ТОВ «Дієса» було відмовлено у затвердженні плану санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство. Тобто ухвала у справі № 910/15087/23, до прийняття якої ТОВ «Дієса» просило зупинити провадження у даній справі, на час розгляду клопотання вже була судом винесена.

За таких обставин суд ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 07.12.2023, відмовив у задоволенні клопотання третьої особи про зупинення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.12.2023, занесеною до протоколу судового засідання, підготовче провадження у справі було закрито, справу призначено до розгляду спору по суті.

Під час розгляду справи по суті представник третьої особи (ТОВ «Дієса») заявив клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження з метою залучення до участі у справі фізичної особи - дружини відповідача ОСОБА_3 та встановлення обставин погодження останньою договору від 21.09.2022 про внесення змін до договору поруки від 22.03.2017, адже розгляд даного спору впливає на її права та обов`язки.

Розглянувши вказане клопотання, суд ухвалою від 22.02.2024, занесеною до протоколу судового засідання, відмовив у його задоволенні як у необґрунтованому, виходячи з того, що правових та процесуальних підстав для повернення на стадію підготовчого провадження законом не передбачено, а у відповідача та третьої особи було достатньо часу для реалізації своїх процесуальних прав та обов`язків.

Також представник третьої особи заявив клопотання про залучення до розгляду справи ОСОБА_3 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, та до суду надійшло аналогічне клопотання від ОСОБА_3 про вступ у справу у якості третьої особи.

Проте, вказані клопотання суд ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 22.02.2024, залишив без розгляду як такі, що були подані з пропуском процесуального строку, визначеного законом, на підставі ч. 2 ст. 207 ГПК України.

Крім цього під час розгляду справи по суті ТОВ «Дієса» заявило ще одне клопотання про зупинення провадження у справі до перегляду в порядку апеляційного провадження ухвали Господарського суду м. Києва від 30.11.2023 у справі № 910/15087/23 про відмову ТОВ "Дієса" у затвердженні плану санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство.

За результатами розгляду вказаного клопотання суд ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 22.02.2024, вирішив відмовити у його задоволенні як у безпідставному, виходячи з наступного.

Згідно з приписами ст. 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі. Суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зі змісту наведеної норми випливає, що причиною зупинення провадження у справі є об`єктивна неможливість її розгляду до вирішення пов`язаної з нею іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства. Метою зупинення провадження у справі до розгляду пов`язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі, проте, які мають значення для конкретної справи, провадження у якій зупинено. Під об`єктивною неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі.

У даному випадку суд вважав, що оскарження ухвали Господарського суду м. Києва від 30.11.2023 у справі № 910/15087/23 про відмову ТОВ "Дієса" у затвердженні плану санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство в суді апеляційної інстанції не перешкоджає розгляду даної справи та її матеріали дозволяють суду самостійно встановити та надати правову оцінку усім фактам та обставинам, викладеним сторонами у своїх заявах по суті позову, зокрема, щодо наявності/відсутності підстав для стягнення з поручителя (відповідача) заборгованості.

При цьому суд врахував правову позицію Верховного Суду, викладену в постановах від 05.03.2019 у справі № 910/5425/18, від 20.06.2019 у справі № 910/12694/18, за якою необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покладає на національні суди обов`язок здійснювати швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Таким чином суд визнав клопотання ТОВ "Дієса" про зупинення провадження у справі безпідставним та необґрунтованим, а тому відмовив у його задоволенні.

У судовому засіданні під час розгляду справи по суті представник позивача свої вимоги підтримав та обґрунтував, просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання, призначене для розгляду справи по суті, не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без їх участі до суду не подав.

Представник третьої особи у судовому засіданні надав пояснення, згідно з якими позов вважав таким, що заявлений передчасно, а тому просив відмовити в його задоволенні. У ході своїх пояснень представник третьої особи також зазначив про нікчемність договору поруки з причин відсутності згоди дружини поручителя (відповідача) на укладення такого договору. Проте останні пояснення суд до розгляду не прийняв, оскільки наведені в них доводи не були викладені у письмових поясненнях третьої особи по суті позову, які направляються усім учасникам справи.

Отже, розглянувши заяви учасників справи по суті спору, заслухавши пояснення їх представників у судовому засіданні та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наступного.

22.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Делонгі Україна" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дієса" (покупець) був укладений договір поставки № 22.03.2021, до якого в подальшому сторони підписали протокол розбіжностей від 22.03.2021 та додаткову угоду № 2 від 27.03.2023 (далі - договір поставки).

Відповідно до п. 1.1 цього договору постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупця товари народного споживання, а саме - електропобутові товари (побутові холодильники, морозильники машини і прилади для механізації побутових робіт, побутові прилади для очищення, зволоження, кондиціонування повітря, електроосвітлювальну апаратуру і електролампи, електронагрівальні прилади, провідникові вироби і т.д. і тп.), телерадіотовари (електропрогравальну, звукозаписувальну апаратуру, апаратуру для відеозапису та відтворення зображення і звуку, носії для запису звуку, платівки, телевізійні приймачі, частини, вузли, а також деталі до них і т.д.), комп`ютерну техніку (комп`ютерна техніка та її комплектуючі, носії інформації, очищуючі засоби) - товар, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та оплатити його на умовах, визначених цим договором.

Товар поставляється партіями. Номенклатура партії товару, його кількість і ціна встановлюються за погодженням сторін на підставі заявки покупця на поставку відповідної партії товару і вказуються в розрахункових документах (рахунках-фактурах) та/або у відвантажувальних документах (видаткових накладних) на товар, які є специфікацією в розумінні ст. 266 Господарського Кодексу України (п. 2.1 договору поставки).

Відповідно до п. 2.5 договору постачання товару (партії товару) здійснюється постачальником на базисі поставки DDP (доставка з оплатою мита) - рампа складу покупця (Україна, Київська область, Броварський район, с. Квітневе, вул. Гоголівська, б. 1-А 49-Ж) Incoterms 2010, або за будь-якою іншою адресою, обумовленою сторонами за погодженням заявки.

Згідно з п. 2.7 договору датою поставки вважається дата підписання сторонами відвантажувальних документів (витратних накладних, ТТН) на товар. Право власності на товар від постачальника до покупця переходить у момент підписання відвантажувальних документів (витратних накладних, ТТН) покупцем. До моменту підписання покупцем відвантажувальних документів на товар, всі ризики пов`язані з пошкодженням або втратою товару, несе постачальник (п. 2.8 договору поставки).

За умовами пункту 2.9 договору постачальник разом з товаром зобов`язується передати покупцеві наступні документи: оригінал рахунку-фактури із зазначенням товару, кількості, ціни за одиницю та вартості всієї партії товару; товарно-транспортну накладну або інший рівнозначний транспортний документ; видаткову накладну (при розбіжності у фактичній кількості прийнятого товару з кількістю товару, зазначеного в супровідній документації, невід`ємною частиною видаткової накладної є акт приймання товару, складений за формою, погодженою сторонами в додатку № 1 до договору); копію декларації відповідності та/або сертифіката відповідності продукції вимогам технічних регламентів (за кожним найменуванням товару), а при подальших поставках таких найменувань товару допускається надання додатків до товаросупровідних первинних документів, що містять відомості про реєстрацію декларації (реєстраційний номер, дата видачі, інформація про термін дії, орган видачі), паспорт якості, санітарно-гігієнічні, екологічні висновки, якщо такі документи потрібні для певного виду товару відповідно до законодавства України; інформацію про продукцію (гарантійний талон від виробника на кожну одиницю товару, інструкцію з експлуатації українською мовою на кожну одиницю товару; документи, які підтверджують якість товару та інші документи, які вимагаються відповідно до чинного законодавства України.

Згідно до п. 2.10 договору поставки загальна кількість товару, поставленого постачальником покупцеві за цим договором, визначається виходячи з фактичної кількості поставленого товару. Загальна сума цього договору визначається виходячи із вартості фактично поставленого постачальником покупцю товару та складається із сум, зазначених у видаткових накладних, підписаних обома сторонами (п. 3.2 договору).

Пунктом 3.5 договору сторони визначили, що покупець оплачує кожну партію фактично прийнятого товару протягом 60 календарних днів з дати поставки відповідної партії. Форма оплати - безготівковий розрахунок.

Відповідно до п. 9.1 договору поставки цей договір набуває чинності з моменту підписання його уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2021. У випадку, якщо жодна із сторін у строк не пізніше 14 (чотирнадцяти) календарних днів до закінчення строку дії цього договору не заявить у письмовій формі іншій стороні про відмову від пролонгації договору, договір автоматично пролонгується на кожен наступний календарний рік на тих же умовах (п. 9.4 договору поставки в редакції, узгодженій протоколом розбіжностей від 22.03.2021).

За змістом ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч. 6 вказаної статті).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Із матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору поставки, на підставі замовлень ТОВ «Дієса», постачальником ТОВ "Делонгі Україна" був поставлений товар на суму 43 794 080,63 грн, що підтверджується наданими позивачем видатковими накладними, підписаними сторонами без зауважень.

Також матеріали справи свідчать, що частина товару була повернута позивачу ТОВ «Дієса», а саме - за накладними від 27.06.2023 № 1246, № 1255, № 1259, № 1268, № 1267, № 1266, № 1265, № 1264, № 1263, № 1262, № 1261, № 1260, № 1258, № 1257, № 1256, № 1254, № 1253, № 1252, № 1251, № 1250, № 1249, № 1248, № 1247 на загальну суму 163 793,62 грн.

Поряд з цим судом встановлено, що покупець свої зобов`язання за договором поставки виконав неналежним чином, вартість поставленого товару не сплатив, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість у сумі 43 630 287,01 грн. (43 794 080,63 - 163 793,62).

Указані обставини підтверджуються наявними у справі видатковими накладними № від 10.09.2022, № від 10.09.2022, № від 10.09.2022, № від 16.09.2022, № від 16.09.2022, № від 26.09.2022, № від 26.09.2022, № від 04.10.2022, № від 04.10.2022, № від 04.10.2022, № від 04.10.2022, № від 18.10.2022, № від 31.10.2022, № від 31.10.2022, № від 08.11.2022, № від 18.11.2022, № від 18.11.2022, № від 16.11.2022, № від 16.11.2022, № від 22.11.2022, № від 22.11.2022, № від 30.11.2022, № від 30.11.2022, № від 30.11.2022, № від 23.12.2022, № від 28.03.2023, № від 30.03.2023, № від 17.04.2023, № від 17.04.2023, № від 31.05.2023.

Зазначені видаткові накладні були підписані уповноваженими представниками сторін, скріплені відбитками печатки позивача та штампом ТОВ «Дієса».

Також 26.06.2023 сторони договору уклали угоду про залік взаємних зустрічних однорідних вимог, якою ТОВ «Дієса» визнало, що станом на 26.06.2023 товариство має заборгованість перед позивачем у вказаному розмірі.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Судом встановлено, що на забезпечення виконання зобов`язань ТОВ "Дієса" перед ТОВ "Делонгі Україна" за договором поставки, між ТОВ "Делонгі Україна" (кредитор) та ОСОБА_1 (поручителем) був укладений договір поруки від 22.03.2017, до якого в подальшому сторони вносили зміни (далі - договір поруки).

Відповідно до договору поруки (в редакції угоди про внесення змін від 21.09.2022) оскільки кредитор погодився продавати, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Дієса", юридична особа, що заснована за законодавством України, ідентифікаційний номер 36483471, місцезнаходження якої 03150, м. Київ, вул. Червоноармійська, 45 (покупець), погодилось придбавати певні товари у відповідності до умов договору № 22.03.2021, що укладений між ТОВ "Делонгі Україна" та ТОВ "Дієса" від 22.03.2021 (договір купівлі-продажу товарів), сторони уклали цей договір поруки.

Згідно з п. 1.1 договору поруки забезпечені зобов`язання означають: всі зобов`язання та обов`язки покупця в повному обсязі перед кредитором щодо сплати ціни купівлі за товар, відвантажений та не оплачений покупцем станом на 21.09.2022 і товар, що відвантажений та буде відвантажений в період з 22.09.2022 по 30.09.2023, на підставі договору купівлі-продажу товарів, а також всі зобов`язання та обов`язки покупця в повному обсязі перед кредитором щодо сплати ціни купівлі за товар, а також виконання інших грошових зобов`язань, які несе покупець на підставі договору купівлі-продажу товарів, в тому числі сплата процентів, неустойки, відшкодування збитків, тощо, на загальну суму не більше 60 000 000,00 гривень в т.ч. ПДВ.

Відповідно до п. 2 договору поруки поручитель підтверджує, що він ознайомлений з умовами договору від 22.03.2021, а також всіма додатками (протоколом розбіжностей до договору від 22.03.2021, іншими додатками до нього, які було укладено станом на день підписання сторонами цього договору). Також поручитель надає свою згоду на укладення в майбутньому будь-яких додатків (додаткових угод, договорів про внесення змін) до договору від 22.03.2021 про зміну умов договору від 22.03.2021 (в тому числі, але не виключно: про зміну ціни договору від 22.03.2021, ціни товару, строку дії договору від 22.03.2021).

Згідно з п. 3.1 договору поруки, зважаючи на те, що кредитор зобов`язався поставити товари покупцю за договором купівлі-продажу, поручитель таким чином: безвідклично та безумовно поручається перед кредитором за належне та вчасне виконання покупцем забезпечених зобов`язань; зобов`язується перед кредитором, що якщо покупець в будь-який час не сплатить будь-яку суму, що підлягає сплаті кредитору за договором купівлі-продажу товару у встановлений в такому договорі строк, поручитель сплатить таку суму негайно, але не пізніше 5 (п`яти) календарних днів після отримання вимоги таким чином, що кредитор отримає такі самі вигоди, які він отримав б у разі повного виконання такого зобов`язання покупцем; зобов`язується перед кредитором відшкодувати кредитору будь-які штрафні санкції (за несвоєчасне виконання покупцем своїх грошових зобов`язань за договором купівлі-продажу товару), витрати, збитки чи витрати, понесені кредитором:

- в результаті неспроможності покупця виконати будь-які свої зобов`язання перед кредитором за договором купівлі-продажу товарів; або

- якщо будь-яке з забезпечених поручителем зобов`язань в силу будь-яких причин стане таким, що не матиме юридичної сили, оспорюваним, таким що не може бути виконаним в примусовому порядку або недійсним.

Відповідно до п. 3.3 поруки якщо в силу будь-яких причин, як то невідповідність закону, недійсність, відсутність чи перевищення повноважень, неналежне укладання або інших обставин, покупець виявиться неспроможним сплатити кредитору ціну купівлі, то поручитель, незважаючи ні на що з зазначеного вище, буде зобов`язаний виконувати забезпечені зобов`язання за цим договором в якості основного боржника.

Строк дії поруки встановлюється до дати припинення забезпеченого зобов`язання. Ця порука є триваючим зобов`язанням, відповідно будь-яке із зобов`язань, що містяться в цій поруці: зберігають свою повну силу та чинність в якості триваючих зобов`язань; не вважатимуться повністю виконаними, знятими чи здійсненими в результаті будь-якого проміжного платежу, оплати чи виконання лише частини забезпечених зобов`язань; повністю покривають забезпечені зобов`язання зі всіма змінами, що такі забезпеченні зобов`язання можуть час від часу зазнавати (п. 4.1, 4.2 договору поруки).

Приписами статті 553 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовґязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Зі змісту наведених норм вбачається, що порука є спеціальним заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання, чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобов`язання. Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким встановлено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

За таких обставин, виходячи з умов договору поруки та договору поставки, суд дійшов висновку, що у поручителя - ОСОБА_1 існує солідарний обов`язок зі сплати ТОВ «Делонгі Україна» заборгованості в сумі 43 630 287,01 грн, що виникла у ТОВ "Дієса" за договором поставки № 22.03.2021 від 22.03.2021.

Матеріали справи свідчать, що 11.08.2023 ТОВ "Делонгі України" направило на адреси ТОВ "Дієса" (боржника) та ОСОБА_1 (поручителя) вимоги щодо сплати заборгованості за договором № 22.03.2021 від 22.03.2021 на суму 43 630 287,01 грн. Проте, такі вимоги були залишені відповідачем та третьою особою без відповіді та задоволення.

Отже, судом встановлено, що обов`язок зі сплати заборгованості за договором поставки ні боржник, ні поручитель не виконали.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Суд відхиляє твердження третьої особи про передчасність заявлених вимог позивача до поручителя з огляду на наступне.

Так, зокрема, ТОВ «Дієса» зазначало, що строк оплати за поставлений товар не настав, оскільки позивач не надав покупцю передбачених п. 2.9 договору поставки документів на товар.

Згідно з приписами ч. 1, 2 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 666 Цивільного кодексу України якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Як вбачається з матеріалів справи, обумовлений договором товар був прийнятий третьою особою без жодних зауважень, що підтверджується наявними в матеріалах справи підписаними з її боку видатковими накладними та товарно-транспортними накладними. При цьому умовами договору не вимагається будь-яке письмове оформлення факту передання покупцю документів за переліком, визначеним п. 2.9 договору.

Також матеріали справи не містять доказів наявності спору між сторонами з приводу якості та кількості переданого товару, як і не містять будь-яких доказів відмови третьої особи від приймання товару або ж претензій останньої до позивача стосовно відсутності будь-яких документів на товар.

На підставі викладеного та враховуючи, що пунктом 3.5 договору сторони визначили безумовний обов`язок покупця сплатити кожну партію фактично прийнятого товару протягом 60 календарних днів з дати поставки цього товару, доводи ТОВ «Дієса» у цій частині є необґрунтованими.

У своїх поясненнях на позовну заяву третя особа також вказує на знищення центрального складу ТОВ «Дієса» через обстріл с. Квітневе Броварського району Київської області, що відбувся 12.03.2022, та посилається на відповідний індивідуальний сертифікат № 3000-23-3577, внаслідок чого поставка товару не могла відбутися.

У той же час судом встановлено, що вже після вказаних подій, а саме;

- 27.03.2023 ТОВ «Дієса» уклало додаткову угоду № 2 про внесення змін до п. 3.5 договору поставки в частині строку оплати товару, що свідчить при виконання договору позивачем після вказаного обстрілу;

- 26.06.2023 між позивачем та третьою особою (ТОВ Дієса) була укладена угода про залік взаємних зустрічних вимог, відповідно до якої ТОВ "Дієса" визнало заборгованість за непоставлений товар, а значить - визнало факт належної поставки позивачем у заявленому періоді;

- 21.09.2022 відповідач підписав договір про внесення змін до договору поруки від 22.03.2017, яким визначалась його відповідальність, як поручителя, за неналежне виконання зобов`язань ТОВ "Дієса" за договором поставки, що також вказує на відсутність зауважень покупця до здійсненої продавцем поставки товару.

Більш того, з протоколу зборів кредиторів ТОВ "Дієса" № 1 від 22.09.2023, яким було схвалено план санації, на який посилалася третя особа під час розгляду справи, товариство затвердило (визнало) вимоги ТОВ «Делонгі Україна» у розмірі 43 630 285, 55 грн. з переліку незабезпечених кредиторів, що приймають участь у санації боржника (п. 5).

Отже зазначені обставини спростовують твердження третьої особи про неможливість поставки товару позивачем після 12.03.2022.

З наведених підстав суд також відхиляє доводи ТОВ "Дієса" щодо сумнівності наданих позивачем видаткових накладних, враховуючи ще той факт, що частина поставленого товару була повернута покупцем постачальнику 27.06.2023.

Щодо долучених відповідачем доказів неможливості використання для господарської діяльності об`єктів оренди та приміщень під склади та магазини внаслідок їхнього повного або часткового руйнування чи перебування на тимчасово окупованій території (сертифікати Київської торгово-промислової палати №№ 3000-22-0752, 3000-22-0461, 3000-22-0460, 3000-22-0556, 3000-23-0062, 3000-23-0018, 3000-22-1397, 3000-22-1398, 3000-22-1394, 3000-22-0752, 3000-22-0457, 3000-23-3433, 3000-22-0457, 3000-22-0654, а також заяв про вчинення кримінального правопорушення до Національної поліції України, витягів з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, суд зазначає, що такі докази не свідчать про неналежну поставку товару позивачем та не можуть бути підставою для звільнення покупця від його обов`язку зі сплати вартості цього товару, а тим більше відповідача - у відносинах поруки.

Окрім усього суд вважає необґрунтованими твердження ТОВ «Дієса» про те, що прострочення виконання зобов`язання сталося не з його вини.

Так, третя особа зазначила, що порушення договору відбулося у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, яка є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили), що підтверджується листом Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022.

Згідно зі ст. 218 ГК України, ст. 617 ЦК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до п. 7.6 договору поставки сторони не несуть відповідальності за непередбачені збитки, які можуть настати в результаті набрання законної сили актами державних та місцевих органів влади, що змінили чинне законодавство в порівнянні з тим, яке діяло на момент укладення цього договору, або форс-мажорних обставин за умови, якщо зазначені обставини безпосередньо вплинули на виконання відповідною стороною своїх договірних зобов`язань.

У той же час слід зазначити, що згідно зі ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами.

За змістом ч. 3 ст. 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, засвідчує Торгово-промислова палата України за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Верховний Суд у постановах від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та від 09.11.2021 у справі № 913/20/21 неодноразово наголошував на тому, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. У кожному випадку, для визначення чи справді невиконання зобов`язання сталося внаслідок дії форс-мажору, необхідно встановлювати наявність усіх елементів форс мажорних обставин: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; і найголовніше - унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності (постанова ВС від 25.01.2022 № 904/3886/21).

При цьому зі змісту листа ТПП № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, на який посилається третя особа, вбачається, що він не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, контракту, угоди тощо, виконання яких стало неможливим через наявність форс-мажорних обставин (введення військового стану в Україні). Також вказаний лист ТПП видано без дослідження наявності причинно-наслідкового зв`язку між настанням вказаних обставин та неможливістю виконання відповідачем конкретного зобов`язання (оплати товару в строк).

Таким чином суд вважає, що третьою особою не доведено настання форс-мажорних обставин які можуть бути підставою для звільнення відповідача від виконання зобов`язання за договором поставки.

Отже з урахуванням встановлених обставин у справі та наведених приписів чинного законодавства, за відсутності доказів сплати відповідачем встановленої суми заборгованості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ "Делонгі Україна" є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 73-79, 129, 236-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Делонгі Україна" до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Дієса".

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Дарницьким РУ ГУ МВС України в м. Київ 25.10.2001, ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Делонгі Україна" (01010, м. Київ, вул. Острозьких Князів, буд. 8, ідентифікаційний код 37448134) заборгованість у сумі 43 630 287 (сорок три мільйони шістсот тридцять тисяч двісті вісімдесят одна) грн 01 коп. та судовий збір у сумі 656 911 (шістсот п`ятдесят шість тисяч дев`ятсот одинадцять) грн. 21 коп.

Рішення ухвалене в нарадчій кімнаті, його вступна та резолютивна частини оголошені в судовому засіданні 22 лютого 2024 року.

Повний текст рішення складений 04 березня 2024 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.