РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.03.2024Справа № 910/19534/23

Господарський суд міста Києва в складі судді Коткова О.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/19534/23

за позовом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України»

до Приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот»

про стягнення грошових коштів

Без виклику учасників судового процесу.

СУТЬ СПОРУ:

21 грудня 2023 року через систему «Електронний суд» до Господарського суду міста Києва від Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (позивач) надійшла позовна заява б/н від 21.12.2023 року до Приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» (відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 4710,61 грн., з них: основного боргу - 2833,20 грн. (дві тисячі вісімсот тридцять три гривні 20 копійок), 3% річних - 361,17 грн. (триста шістдесят одна гривня 17 копійок) та втрат від інфляції - 1516,24 грн. (одна тисяча п`ятсот шістнадцять гривень 24 копійки).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач у період з 17.09.2019 по 21.09.2019 року здійснював розвантаження у морському порту Миколаїв товару з морського іноземного судна GULIZAR ANA з використанням майна позивача, а саме рейдового портового пункту РПП № 2 в районі «Дідової хати», проте відповідачем не сплачено суму корабельного збору в загальному розмірі 2662,72 грн. та суму адміністративного збору в загальному розмірі 170,48 грн. За порушення виконання зобов`язання по сплаті зазначених цим позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 361,17 грн. та втрати від інфляції у розмірі 1516,24 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.12.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи № 910/19534/23 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу.

Відповідно до повідомлення про доставку електронного листа, вищевказана ухвала суду була доставлена до електронного кабінету Приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» 27.12.2023 року о 17:19.

Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Отже, ухвала суду вважається врученою Приватному акціонерному товариству «Судноплавна компанія «Укррічфлот» 28.12.2023 року.

Тобто, строк для надання відзиву на позовну заяву до 12.01.2024 року (включно).

30.01.2024 року через систему «Електронний суд» від Приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» надійшов відзив на позовну заяву б/н від 30.01.2024 року (сформований в системі «Електронний суд» 30.01.2024 року).

У пункті 1 прохальної частини відзиву на позовну заяву відповідач просить поновити строк на подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Зі змісту наведеної норми випливає, що за заявою учасника може бути продовжений тільки строк, який встановлений судом і який не сплив на час звернення учасника справи із заявою.

Отже, відповідач помилково просить поновити, а не продовжити процесуальний строк, встановлений судом, що є підставою для відмови в задоволенні відповідного клопотання.

Відтак, суд не приймає до уваги відзив на позовну заяву, як такий, що поданий до суду з порушення строку.

05.02.2024 року через систему «Електронний суд» від Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» надійшла відповідь на відзив б/н від 05.02.2024 року.

12.02.2024 року через систему «Електронний суд» від Приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як зазначає позивач у своїй позовній заяві, у період з 17.09.2019 по 21.09.2019 року відповідач здійснював розвантаження у морському порту Миколаїв товару з морського іноземного судна GULIZAR ANA з використанням майна позивача, а саме рейдового портового пункту РПП № 2 в районі «Дідової хати» (надалі - РПП-2).

З метою розвантаження судна GULIZAR ANA річкові судна відповідача (буксири з баржами) здійснили 4 суднозаходи у порт - до РПП-2, зокрема баржами: УРФ-1 (1 захід), а також 3 суднозаходи буксирами: ВОЛОДЯ ДУБИНИН (1 захід), САША ЧЕКАЛИН (2 заходи).

Вказане підтверджується листом обліку руху барж та загальними деклараціями про прихід/вихід буксирів та буксирів з баржами, загальними деклараціями (GENERAL DECLARATION) прихід 17.09.2019 року з 3050,000 т вантажу та про вихід 21.09.2019 року судна GULIZAR ANA без вантажу, стейтментом (Statement Of Facts) від 21.09.2019 року судна GULIZAR ANA.

Відповідач є власником річкових суден, які заходили в порт, а саме баржі УРФ-1 та буксирів ВОЛОДЯ ДУБИНИН, САША ЧЕКАЛИН, що підтверджується документами Регістра судноплавства України.

За фактом кожного з 4 суднозаходів річкових суден відповідача (буксири з баржами) позивачем було розраховано корабельний та адміністративний збори, складено акти виконаних робіт (послуг) та виставлені рахунки на оплату, які в подальшому були направлені відповідачеві листом.

У відповідь на отримання таких документів листом від 04.12.2019 року № 292 відповідач відмовився від підписання і повернув акти виконаних робіт (послуг), а також відмовився погасити заборгованість.

У вказаному листі зазначається, що підставою справляння адміністративного та корабельного зборів є настання певної події, а саме, заходження судна у морський порт або вихід судна з морського порту, проте, на переконання відповідача, підстави для оплати відсутні, оскільки РПП-2 знаходиться поза межами акваторії морського порту Миколаїв, які визначені постановою Кабінету Міністрів України від 22.10.2008 № 934 "Про межі акваторії морського порту Миколаїв".

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що РПП-2 є гідротехнічною спорудою порту та оголошено якірною стоянкою, РПП-2 належить до меж акваторії Миколаївського морського порту і на РПП-2 позивач зобов`язаний виконувати функції, які оплачуються портовими зборами - організація та забезпечення безпеки судноплавства, утримання, організації та забезпечення безпечної експлуатації судноплавних шляхів, гідротехнічних споруд відповідно до вимог законодавства, а відтак заходження в морський порт Миколаїв і вихід з нього річкових суден відповідача (буксири та баржі) є підставою для сплати корабельного та адміністративного портових зборів.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У частині 1 статті 1 Закону України "Про морські порти України" наведено визначення термінів, які вживаються у цьому Законі, а саме:

акваторія морського порту (портова акваторія) - визначена межами частина водного об`єкта (об`єктів), крім суднового ходу, призначена для безпечного підходу, маневрування, стоянки і відходу суден;

гідротехнічні споруди морських портів (гідротехнічні споруди) - інженерно-технічні споруди (портова акваторія, причали, пірси, інші види причальних споруд, моли, дамби, хвилеломи, інші берегозахисні споруди, підводні споруди штучного та природного походження, у тому числі канали, операційні акваторії причалів, якірні стоянки), розташовані в межах території та акваторії морського порту і призначені для забезпечення безпеки мореплавства, маневрування та стоянки суден;

морський порт - визначені межами територія та акваторія, обладнані для обслуговування суден і пасажирів, проведення вантажних, транспортних та експедиційних робіт, а також інших пов`язаних з цим видів господарської діяльності;

морський термінал - розташований у межах морського порту єдиний майновий комплекс, що включає технологічно пов`язані об`єкти портової інфраструктури, у тому числі причали, підйомно-транспортне та інше устаткування, які забезпечують навантаження-розвантаження та зберігання вантажів, безпечну стоянку та обслуговування суден і пасажирів;

рейд - частина акваторії морського порту, що використовується для стоянки суден на якорі, у тому числі для ремонту суден, посадки (висадки) пасажирів, проведення вантажно-розвантажувальних робіт, в її незахищеній частині (зовнішній рейд) або в частині, захищеній повністю або частково огороджувальними гідротехнічними спорудами чи об`єктами природного походження (внутрішній рейд).

Відповідно до положень статті 8 Закону України "Про морські порти України" межами морського порту є межі його території та акваторії. Межі акваторій морських портів визначаються і змінюються Кабінетом Міністрів України без порушення меж акваторій суміжних морських рибних портів та річкових портів. Відведення акваторії морського порту (надання в користування) адміністрації морських портів України здійснюється на підставі рішення Кабінету Міністрів України відповідно до закону.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про межі акваторії морського порту Миколаїв" від 22.10.2008 № 934 визначено, що акваторія порту включає:

- водний простір р. Південний Буг, обмежений береговою лінією, лінією кордонів причалів та лініями, що з`єднують точки з такими координатами...;

- водний простір тринадцятого коліна Бузько-Дніпровсько-Лиманського каналу (підхідний канал порту) та першого коліна каналу акваторії порту Миколаїв;

- водний простір територіального моря в районі банки Трутаєва для відстою суден, що прямують у порт, та проведення вантажних робіт, обмежений лініями, що з`єднують точки за такими координатами…;

- водний простір територіального моря (акваторія приписаного портового збору пункту Очаків), обмежений береговими гідротехнічними спорудами та лініями, що з`єднують точки з такими координатами…:

- акваторію підхідного каналу портового пункту Очаків завширшки 200 метрів та охоронну зону 100 метрів від бровок каналу у напрямку 30*-210* між лініями, що з`єднують точки з такими координатами …;

- акваторію портового пункту Очаківського каналу завширшки 100 метрів та охоронну зону 100 метрів від бровок каналу.

Згідно Лоції Чорного та Азовського морів на води України Миколаївський морський порт розташовано біля лівого берега річки східніше Каботажного молу. Акваторія порту поділена на зовнішній та внутрішній рейди. Акваторія порту охоплює водний простір річки Південний Буг, обмежений береговою лінією причалів, тринадцятим коліном Бузько-Дніпровсько-Лиманського каналу (підхідний канал порту) та першим коліном каналу акваторії порту Миколаїв, що є внутрішнім рейдом порту; акваторію приписаного портового пункту Очаків і підхідного каналу портового пункту Очаків; а також водний простір в районі банки Трутаєва, що є зовнішнім рейдом порту.

Зовнішній рейд порту використовується для відстою суден, що прямують у порт, та проведення вантажних робіт.

У пункті 3 Прикінцевих положень Закону України "Про морські порти України" зазначено, що підприємства морського транспорту, на які на день набрання чинності цим Законом поширюється визначення терміну "морський термінал", незалежно від їх місця знаходження в межах або за межами існуючих державних підприємств - морських портів, підлягають включенню до меж морського порту, акваторією якого вони користуються, або до меж найближчого морського порту. Територія таких морських терміналів, у тому числі територіально відокремлена від основної території морського порту, включається в межі відповідного морського порту.

Згідно пунктів 1.5., 1.6. Порядку ведення Реєстру гідротехнічних споруд морських портів України, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України 18.02.2013 № 9, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.03.2013 за № 363/22895, адміністратором указаного Реєстру є адміністрація морських портів України, яка забезпечує технічне і технологічне створення та супроводження програмного забезпечення Реєстру, його ведення, збір відомостей, внесення їх до Реєстру, систематизацію, надання доступу до Реєстру, збереження і захист даних, що містяться в Реєстрі, виключення даних з Реєстру, а також внесення змін до відомостей, що містяться в Реєстрі.

Відповідно до інформації з Реєстру гідротехнічних споруд морських портів України, рейдовий портовий пункт РПП № 2 зареєстровано за № ГТС-2060; призначення ГТС - вантажний; місце розташування - розташований на південь другого коліна каналу акваторії порту Миколаїв та першого коліна Спаського каналу; власник (балансоутримувач) ГТС та організація, що експлуатує ГТС - ДП "АМПУ" в особі Миколаївської філії.

Згідно відомостей, наведених у додатках № 5 "Відомості про якірні стоянки морського порту Миколаїв" 5 та № 6 "Схеми якірних стоянок" до Обов`язкових постанов по морському порту Миколаїв, затверджених наказом ДП "АМПУ" від 13.12.2016 № 451 та зареєстрованих у Головному територіальному управлінні юстиції у м. Києві 29.12.2016 за № 279/1592, РПП-2 є якірною стоянкою морського порту Миколаїв.

Отже, на РПП-2 поширюється наведене вище визначення гідротехнічної споруди морського порту.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що РПП-2, як гідротехнічна споруда, входить до меж Миколаївського морського порту і, здійснивши суднозахід на РПП-2, судно GULIZAR ANA здійснило суднозахід саме до Миколаївського морського порту.

Крім того, належність РПП-2 до меж акваторії Миколаївського морського порту встановлена в рішенні Господарського суду Миколаївської області від 26.02.2020 року у справі № 915/1829/19, а також в рішенні Господарського суду міста Києва від 17.06.2021 року у справі № 910/17897/20. Вказані судові рішення набрали законної сили.

До того ж, суд зазначає, що відомості про РПП-2 внесені до Реєстру морських портів України та Реєстру гідротехнічних споруд морських портів України як гідротехнічної споруди Миколаївського морського порту.

Відповідно до пунктів 1.3., 1.4. держателем Реєстру є Міністерство інфраструктури України.

Держатель забезпечує функціонування та ведення Реєстру, здійснює керівництво та безпосередній контроль за створенням Реєстру та дотриманням цього Порядку.

Статтею 22 Закону "Про морські порти України" передбачено, що у морському порту справляються такі портові збори: корабельний, причальний, якірний, канальний, маяковий, адміністративний та санітарний.

Наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 № 316 затверджено Порядок справляння та розміри ставок портових зборів (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 1.2 Порядку згідно з частинами третьою - п`ятою статті 22 Закону України "Про морські порти України" портові збори сплачуються адміністрації морських портів України, крім випадків, визначених цим Законом, зокрема, корабельний збір справляється на користь користувача портової акваторії, а також власника операційної акваторії причалу (причалів), збудованої до набрання чинності Законом України "Про морські порти України".

Портові збори (корабельний, причальний, якірний, канальний, маяковий, адміністративний та санітарний) справляються в морських портах із суден і плавучих споруд, що плавають під Державним Прапором України та іноземними прапорами, за групами згідно з додатком 1 до цього Порядку (п. 1.3. Порядку).

Пунктом 1.4. Порядку передбачено, що сплата портових зборів у морських портах здійснюється до виходу судна з морського порту, а за транзитний прохід каналами - шляхом попередньої оплати або безпосередньо на вході у канал.

За документами Регістру судноплавства України судна відповідача, які заходили в порт є річковими буксирами або річковими баржами. Такі судна згідно Додатку № 1 до Порядку належать до групи В.

Відповідно до п. 2.7 Порядку із суден групи В корабельний збір справляється за кожне заходження в морський порт і вихід з нього у каботажному плаванні за такими ставками: 16 доларів США - із судна, буксира; 8 доларів США - з одиниці (баржа, ліхтер).

Згідно пункту 7.1 Порядку із суден груп А, Б, В і Г адміністративний збір справляється під час кожного заходження судна у порт за такими ставками: 0,022 долара США за 1 куб. м умовного об`єму судна - із суден у закордонному плаванні; 0,0022 долара США за 1 куб. м умовного об`єму судна - із суден у каботажному плаванні.

Таким чином, для справляння адміністративного збору значення має факт заходження судна у порт, а для справляння корабельного збору - вхід/вихід в/з акваторії морського порту, операційної акваторії причалу (причалів).

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 02 травня 2018 року у справі № 915/525/17.

Загальними деклараціями про прихід 18.09.2019 року судна GULIZAR ANA та про вихід 18.09.2019 року судна без вантажу, а також листом обліку руху барж з вантажем при розвантаженні судна GULIZAR ANA підтверджується факти входу та виходу конкретних суден відповідача з порту.

За таких обставин, несплачені відповідачем суми адміністративного збору у розмірі 170,48 грн. та корабельного збору у розмірі 2662,72 грн. визнаються обґрунтованими, підтвердженими відповідними доказами та такими, що підлягають до стягнення.

Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3% річних від простроченої суми.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку втрат від інфляції, в межах заявленого позивачем періоду, суд встановив, що він виконаний арифметично вірно, відтак, сума втрат від інфляції, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, не виходячи за межі визначеного позивачем періоду, за розрахунком позивача, становить 1516,24 грн.

Дослідивши наведений позивачем розрахунок 3% річних, суд встановив, що він виконаний арифметично вірно, відтак, сума 3% річних, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, не виходячи за межі визначеного позивачем періоду, за розрахунком позивача, становить 361,17 грн.

Щодо строку позовної давності на звернення до суду з даним позовом суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Отже, початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно з частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за грошовим зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, з-поміж іншого, до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу).

Згідно з пунктом 12 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину (в редакції чинній на момент звернення позивача до суду з даним позовом).

11.03.2020 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", відповідно до якої, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, і з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 року установлено карантин на всій території України з 12.03.2020 року.

У подальшому дія карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211, продовжувалася. Так, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року № 1236 (з урахуванням внесених до неї змін) дія карантину на всій території України, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211, була продовжена до 30.06.2023 року.

Отже, з наведеного вбачається, що карантин діяв на всій території України з 12.03.2020 року по 30.06.2023 року включно, у зв`язку з чим строк позовної давності, закінчення якого припав на цей період було продовжено до 30.06.2023 року включно.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 № 2120-IX внесено зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України та доповнено в тому числі пунктом 19 такого змісту: « 19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії» (в редакції чинній на момент звернення позивача до суду з даним позовом).

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 року №2119-ІХ, зі змінами, внесеними Указом від 18.04.2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 року №2212-ІХ, Указом від 17.05.2022 року №341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 року №2263-ІХ, Указом від 12.08.2022 року №573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 року №2500-ІХ, Указом від 07.11.2022 року №757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 року №2738-ІХ, Указом від 06.02.2023 року №58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 року №2915-IX, Указом від 01.05.2023 року №254/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 року №3057-IX, Указом від 26.07.2023 року №451/2023, затвердженим Законом України від 27.07.2023 року №3275-IX, Указом від 06.11.2023 року №734/2023, затвердженим Законом України від 08.11.2023 року №3429-IX, Указом від 05.02.2024 року №49/2024, затвердженим Законом України від 06.02.2024 року №3565-IX продовжено строк дії воєнного стану в Україні до 14 травня 2024 року.

Тобто, на дату звернення позивача до суду з розглядуваним позовом строки позовної давності за заявленими вимогами продовжені, у зв`язку з чим цей позов пред`явлено в межах строку позовної давності.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 2147,20 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» (ідентифікаційний код 00017733, адреса: 04071, м. Київ, вул. Електриків, 8) на користь Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (ідентифікаційний код 38727770, адреса: 01135, м. Київ, проспект Берестейський, 14) в особі Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (ідентифікаційний код 38728444, адреса: 54020, м. Миколаїв, вул. Заводська, 23) грошові кошти: основного боргу - 2833,20 грн. (дві тисячі вісімсот тридцять три гривні 20 копійок), 3% річних - 361,17 грн. (триста шістдесят одна гривня 17 копійок), втрат від інфляції - 1516,24 грн. (одна тисяча п`ятсот шістнадцять гривень 24 копійки) та судовий збір - 2147,20 грн. (дві тисячі сто сорок сім гривень 20 копійок).

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 04.03.2024р.

Суддя О.В. Котков