ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2024 Справа № 914/2870/23

Господарський суд Львівської області у складі судді Запотічняк О.Д.

за участю секретаря судового засідання Яремко В.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група», м. Київ,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Міст експрес», м. Львів,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 , м. Черкаси

про: стягнення 73 237,81 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Сечко С.В.;

від відповідача: Бардецька Н.І.;

від третьої особи: не з`явився;

Хід розгляду справи.

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Міст експрес» про стягнення 73 237,81 грн.

Ухвалою від 03.10.2023 року суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначив розгляд справи на 07.11.2023.

24.10.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (Вх. № 2596/23).

03.11.2023 на електронну адресу суду надійшла відповідь на відзив (Вх. № 26811/23) аналогічна відповідь на відзив надійшла через систему «Електронний суд» (Вх. № 26829/23).

Ухвалою від 07.11.2023 суд відклав розгляд справи на 28.11.2023.

08.11.2023 на електронну адресу суду відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив (Вх. № 27254/23).

Ухвалою від 28.11.2023 суд залучив ОСОБА_1 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача та відклав розгляд справи на 19.12.2023.

13.12.2023 через систему «Електронний суд» позивачем подано докази надіслання розовної заяви з додатками третій особі (Вх. № 30495/23).

Ухвалою від 19.12.2023 суд відклав розгляд справи на 23.01.2024.

Судове засідання призначене на 23.01.2024 о 15:30 не відбулось, у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Львові та Львівській області повітряної тривоги, всі працівники та відвідувачі суду 23.01.2024 з 14 год. 49хв. до 17 год. 07 хв. перебували в укритті цивільного захисту адміністративної будівлі суду.

Ухвалою від 24.01.2024 суд призначив розгляд справи на 09.02.2024.

08.02.2024 від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без його участі (Вх. № 3745/24).

Ухвалами від 09.02.2024, 13.02.2024 суд відклав розгляд справи на 13.02.2024 та 23.02.2024 відповідно.

22.02.2024 позивачем подано клопотання про долучення доказів (Вх. № 5259/24).

В судове засідання 23.02.2024 з`явився представник позивача, надав пояснення по суті спору, просив позовні вимог задоволити. Представник відповідача надала заперечення по суті позовних вимог, просила в задоволенні таких відмовити. Третя особа не з`явилась, причин не явки не вказала.

В судовому засіданні 23.02.2024 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Правова позиція позивача.

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Міст експрес» 73 237,81 грн виплаченого страхового відшкодування.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що до нього, як до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-2522-20-00099 від 18.11.2020 року, в межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, перейшло право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

У відповіді на відзив зазначив, що ПРАТ «СК «АЛЬФА-СТРАХУВАННЯ» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПРАТ «СК «УСГ» в розмірі 74061 грн 94 коп, що підтверджується платіжним дорученням № 9532 від 28.02.2022 року (сума страхового відшкодування з урахуванням зносу автомобіля «BMW X5» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Покликаючись на постанову Верховного Суду у справі № 922/1436/17 зазначив, що відповідач, як особа відповідальна за завданий збиток повинен відшкодувати ПАТ «Страхова компанія «УСГ» різницю між сумою страхового відшкодування сплаченою за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-2522-20-00099 від 18.11.2020 року та сумою страхового відшкодування виплаченою за полісом № ЕР202592683, а саме 147299 грн 75 коп - 74061 грн 94 коп = 73237 грн 81 коп.

Правова позиція відповідача.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, проти позовних вимог заперечив, з огляду на наступне.

ТзОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» не є належним відповідачем по справі, оскільки, сума страхового відшкодування 147 299, 75 грн, що начебто була сплачена Позивачем на користь власника автомобіля ВМW Х5 д.н.з. НОМЕР_1 , не перевищує ліміту страхового відшкодування за завдану матеріальну шкоду згідно договору страхування, укладеного між Товариством та ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ». Відтак, належним відповідачем за відповідними вимогами є саме ПрАТ «СК «Альфа СТРАХУВАННЯ», як страховик Товариства, що відшкодовує шкоду, яка не перевищує ліміт страхового відшкодування.

Зазначив, що заявлений Позивачем розмір страхового відшкодування є необгрунтованим, оскільки, його розрахунок був проведений без врахування Позивачем коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу, якому була заподіяна шкода внаслідок ДТП, що суперечить ст. 22, 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», п.п 7.39, 8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

Вважає недопустимими, неналежними та недостовірними докази, долучені Позивачем до позовної заяви в обгрунтування суми страхового відшкодування, що начебто була сплачена Позивачем на користь власника автомобіля ВМW Х5 д.н.з. НОМЕР_1 .

Зазначив, що позивачем не доведено, що водій який керував автомобілем Renault Dokker д.н.з. НОМЕР_2 , станом на момент ДТП 08.07.2021 виконував обов`язки від імені ТОВ «Міст Експрес».

У запереченні на відповідь на відзив зазначив, що відсутні підстави для відшкодування суми, яка була на власний розсуд виплачена ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» своєму страхувальнику без урахування спеціальної норми ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», без прив`язки до суми з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу.

Фактичні обставини встановлені судом.

08.07.2021 року у м. Черкаси по вул. Шевченка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки « Renault Dokker», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «ВМW Х5» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 .

Вина водія ОСОБА_1 у скоєнні ДТП була встановлена у судовому порядку, що підтверджується Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.07.2021 року у справі про адміністративне правопорушення № 712/7583/21/

Крім того, у даній Постанові Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.07.2021 року у справі про адміністративне правопорушення № 712/7583/21 встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 працював на посаді водія в ТОВ «Торговий Дім Міст Експрес».

На момент дорожньо - транспортної пригоди, майнові інтереси власника автомобіля ВМW Х5 д.н.з. НОМЕР_1 були застраховані в ПРАТ «СК «УСГ» договором добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-2522-20-00099 від 18.11.2020 року.

Власник пошкодженого автомобіля ВМW Х5 д.н.з. НОМЕР_1 звернувся до ПРАТ "СК «Українська страхова група" із заявою про настання страхової події та виплату страхового відшкодування.

Дана заява була розглянута позивачем, пошкодження автомобіля визнано страховим випадком, у зв`язку з чим, на підставі Акту огляду колісного транспортного засобу від 12.07.2021 року; Ремонтної калькуляції № ЦРКА-4259 від 20.09.2021 року; Рахунку № 156 від 28.07.2021 року; Рахунку № 194 від 15.07.2021 року; Рахунку № 194 від 09.09.2021 року; Рахунку № 194 від 15.09.2021 року; Страхового акту № ЦРКА-4250/1 від 21.09.2021 року та Страхового акту № ЦРКА-4259 від 01.12.2021 року ПРАТ «СК «УСГ» здійснило виплату суми страхового відшкодування в розмірі 147 299 грн 75 коп, що підтверджується платіжними дорученнями № 20156 від 03.08.2021 року (на суму 114583 грн 75 коп), № 20144 від 03.08.2021 року (на суму 11403 грн 00 коп); № 62796 від 23.09.2021 року (на суму 20300 грн 00 коп), № 62795 від 23.09.2021 року (на суму 1013 грн 00 коп).

Судом встановлено, що на момент дорожньо - транспортної пригоди, цивільно правова відповідальність власника транспортного засобу Renault Dokker д.н.з. НОМЕР_2 була застрахована в ПрАТ «СК «Альфа СТРАХУВАННЯ» полісом обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР202592683. зв`язку з чим ПРАТ «СК «АЛЬФА-СТРАХУВАННЯ» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПРАТ «СК «УСГ» в розмірі 74061 грн 94 коп, що підтверджується платіжним дорученням № 9532 від 28.02.2022 року (сума страхового відшкодування з урахуванням зносу автомобіля ВМW Х5 д.н.з. НОМЕР_1 /

Вважаючи свої права порушеними, посилаючись на приписи ст. 1166, ст. 1172, ст. 1194 ЦКУкраїни, позивач просить суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування (різницю між фактичним розміром відшкодування і виплатою (страховим відшкодуванням) в розмірі 73 237,81 грн.

Оцінка суду.

Згідно з частинами першою та другою статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з вимогами статті 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

За змістом статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Стаття 1191 Цивільного кодексу України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 Цивільного кодексу України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі статтями 993 Цивільного кодексу України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц.

Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за Договором відповідно до його умов, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі, а саме у розмірі 147 299,75 грн.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, в порядку суброгації.

Відносини ж між відповідачем та його страховиком (ПрАТ «СК «Альфа Страхування») регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зокрема полісом №202592683, та правилами статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно з частиною першою зазначеної статті у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

За твердженням ПрАТ «Страхова група «УСГ», страхове відшкодування було виплачено ПрАТ «СК «Альфа Страхування» (страхувальник автомобіля Renault Dokker д.н.з. НОМЕР_2 ) застосувавши п. 7.39 Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів здійснило позивачу виплату страхового відшкодування з урахуванням зносу тз «ВМW Х5» д.н.з. НОМЕР_1 в розмірі 74 061,94 грн.

Згідно зі статтею 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У зв`язку із заміною сторони кредитора у деліктному правовідношенні у межах фактичних витрат до позивача перейшло право вимоги у відповідній частині до відповідача, оскільки страхова виплата страховика відповідача є недостатньою для повного відшкодування завданої ним шкоди.

Отже, за змістом статті 993 Цивільного кодексу України у системному зв`язку зі статтею 990 цього Кодексу та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди у межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 03.09.2018 у справі №464/1937/16-ц.

Різниця між сплатою страхового відшкодування по договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-2522-20-00099 в розмірі 147 299,75 грн та страховим відшкодуванням сплаченим за полісом ОСЦПВВНТЗ 202592683 в розмірі 74 061,94 грн становить 73 237,81 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача.

Разом з тим, суд звертає увагу що за змістом ремонтної калькуляції від 20.09.2021 вартість ремонту пошкодженого автомобіля ВМW Х5 складає 147 503,32 грн.

У постанові від 03.07.2019 року у справі № 910/12722/18 Верховний Суд вказав, що звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.07.2018 року в справі № 922/4013/17.

При цьому, слід враховувати, що Верховний Суд у постанові від 20.03.2018 у справі № 911/482/17 відзначив, що у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, суди повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Відповідно до п. 15.6 Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-2522-20-00099 від 18.11.2020 страховик протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати отримання від Страхувальника всіх необхідних документів, передбачених Розділом 11 Частини 2 цього Договору, приймає рішення (складає Страховий акт) про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування.

До матеріалів справи долучені страхові акти № ЦРКА-4259/1 від 21.09.2021 на суму 21 313,00 грн складений на підставі рах. факт. 194 від 15.09.2021 та 194 від 09.09.2021 та № ЦРКА-4259 від 01.12.2021 на суму 125 986,75 грн складений на підставі рах. 194 від 15.07.2021 та 156 від 28.07.2021. Відтак суд зазначає, що вказані страхові акти було складено з порушенням терміну визначеного п. 15.6 Договору.

Згідно п. 15.8 Договору № 28-2522-20-00099 від 18.11.2020 протягом 14 робочих днів від дати складання страхового акту Страховик повинен здійснити виплату страхового відшкодування (страхової виплати).

Як вбачається із матеріалів позовної заяви, Позивачем долучено платіжні доручення:

- № 20156 від 03.08.2021 року на підтвердження сплати ПрАТ «СК «УСГ» на рахунок ТОВ «Автосток» 114 583, 75 грн, згідно страхового акту ЦРКА-4259 від 02.08.2021 та рахунку фактури № 194 від 15.07.2021 року;

- № 20144 від 03.08.2021 року на підтвердження сплати ПрАТ «СК «УСГ» на рахунок ПП Плащенков А.Л. 11 403,00 грн, згідно страхового акту ЦРКА-4259 від 02.08.2021 та рахунку фактури № 194 від 15.07.2021 року;

- № 62796 від 23.09.2021 року на підтвердження сплати ПрАТ «СК «УСГ» на рахунок ТОВ «Автосток» 20 300,00 грн, згідно страхового акту ЦРКА-4259 від 02.08.2021 та рахунку фактури № 194 від 15.07.2021 року;

- № 62795 від 23.09.2021 року на підтвердження сплати ПрАТ «СК «УСГ» на рахунок ПП Плащенков А.Л. 1 013,00 грн згідно страхового акту ЦРКА-4259 від 02.08.2021 та рахунку на оплату № 194 від 15.07.2021 року.

Суд зазначає, що страховий акт ЦРКА-4259 від 02.08.2021, у відповідності до якого здійснено позивачем виплати на суму 147 299,75 грн, в матеріалах справи відсутній. Представник позивача у судовому засіданні стверджував, що було складено 2 страхові акти від 21.09.2021 та у грудні, однак пояснити підставу складення другого акту не зміг.

Також, беручи до уваги страхові акти долучені до матеріалів справи, то страхові відшкодування від 03.08.2021 здійснено до складання страхового акту.

Разом з тим, долучений до матеріалів справи рахунок фактура виставлений ФОП Плащенков А.Л. № 194 від 15.07.2021, згідно з яким позивач здійснив всі перерахування коштів, виставлено на суму лише 11 403,00 грн.

При цьому, долучені до матеріалів позовної заяви рахунки на оплату № 156 від 28.07.2021 та № 194 від 09.09.2021 року виставлені ТОВ «Автосток» не є належними доказами понесених витрат, оскільки, не містять жодної вказівки про те, що наведений в них перелік запчастин стосується конкретно ВМW Х5 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Позивачем не надано допустимих доказів, які підтверджують розмір завданої шкоди ТЗ ВМW Х5 д.н. НОМЕР_1 на суму 147 299,75 грн зокрема ним не долучено ні Актів виконаних робіт які підтверджували б виконання робіт з проведення відновлювального ремонту ТЗ ВМW Х5 д.н. НОМЕР_1 на загальну суму 147 299,75 грн ні рахунків виставлених СТО щодо реального відновлювального ремонту ТЗ. ПАТ «СК «УСГ» долучено до матеріалів справи страхові акти та платіжні доручення які жодним чином між собою не повязані, складені з порушенням Договору № 28-2522-20-00099 від 18.11.2020 та є взаємосуперечливими.

З огляду на викладене, суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні належні докази, які дозволяються встановити та оцінити розмір шкоди, заподіяної внаслідок ДТП власнику транспортного засобу ВМW Х5 д.н. НОМЕР_1 .

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

З огляду на наведені вище норми, враховуючи не доведення позивачем своїх позовних вимог, суд дійшов до висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, у зв`язку з чим відмовляє у їх задоволенні повністю.

Судові витрати.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на Позивача.

Керуючись статтями 10, 13, 20, 76-78, 123, 129, 237, 238 - 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 28.02.2024 р.

Суддя Запотічняк О.Д.