ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2024 р. Справа №926/1818/23

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючої судді Орищин Г.В.,

суддів Галушко Н.А.,

Желіка М.Б.

розглянув без повідомлення (виклику) представників сторін апеляційну скаргу Чернівецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 18.12.2023

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 23.11.2023 (повний текст рішення складено 29.11.2023, суддя Гушилик С.М.)

у справі № 926/1818/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України"

до відповідача Чернівецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Квартирно-експлуатаційний відділ міста Чернівці

про стягнення коштів в сумі 215844,77 грн,

ВСТАНОВИВ:

1 травня 2023 до Господарського суду Чернівецької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" до Чернівецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про стягнення заборгованості за договором постачання природного газу остання надія в розмірі 215844,77 грн, з яких: 149474,82 грн основної заборгованості, 19672,55 грн пені, 5058,41 грн 3% річних, 41638,99 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТзОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" як постачальником "останньої надії" протягом листопада - грудня 2021 року поставлено відповідачу природній газ в об`ємі 6,60890 тис. куб. м., на загальну суму 149474,82 грн, за який він не розрахувався. За порушення умов договору позивач нарахував відповідачу пеню за період з 01.01.2022 року по 28.02.2023 року в сумі 19672,55 грн, 3% річних в сумі 5058,41 грн та збитки завдані інфляцією в сумі 41638,99 грн.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 23.11.2023 у справі №926/1818/23 позовні вимоги задоволено; стягнуто з Чернівецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" 215844,77 грн: з яких сума основного боргу складає 149474,82 грн, пеня - 19672,55 грн, 3% річних в сумі 5058,41 грн, інфляційних втрат в сумі 41638,99 грн та 3237,67 грн судового збору.

При ухваленні вказаного рішення місцевий господарський суд виходив з наступного:

- між позивачем, як постачальником "останньої надії", та відповідачем виникли правовідносини щодо споживання природного газу;

- включення відповідача до реєстру споживачів постачальника «останньої надії» та віднесення газу спожитого відповідачем до портфеля постачальника «останньої надії» підтверджується листом оператора ГТС з інформацією, щодо остаточної алокації відборів споживачів з ЕІС-кодом;

- факт споживання газу відповідачем не заперечується.

Чернівецький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, не погодившись з ухваленими рішеннями місцевого господарського суду, подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом неправильно встановлено обставини спірних правовідносин, які мають значення для справи та невірно застосовано норми матеріального права, зокрема, зазначає, що з 04.11.2021 по 04.12.2021 він споживав газ ТзОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" як постачальника "останньої надії", оскільки КЕВ м. Чернівці з 01.12.2021 по 05.12.2021 не було заведено на інформаційну платформу оператора ГТС з вини ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдінг» за наявності у нього інформації, що КЕВ м. Чернівці буде споживачем природного газу з 04.11.2021, а також офіційного переліку ЕІС кодів точок обліку ще з 11.10.2021. Наголошує також про відсутність у нього асигнувань на оплату комунальних послуг та енергоносіїв, оплату природного газу.

Чернівецький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки в апеляційній скарзі просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Господарського суду Чернівецької області від 23.11.2023 у даній справі та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 25.12.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Чернівецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на рішення Господарського суду Чернівецької області від 23.11.2023 у справі №926/1818/23; постановлено здійснювати розгляд вказаної апеляційної скарги в порядку письмового провадження без виклику представників сторін в судове засідання; зобов`язано позивача подати суду обґрунтований відзив на апеляційну скаргу.

На виконання вимог вказаної ухвали суду, позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив доводи апеляційної скарги, просив залишити рішення Господарського суду Чернівецької області від 23.11.2023 у справі №926/1818/23 без змін, а апеляційну Чернівецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки - без задоволення, з огляду на наступне:

- відповідач звертався до позивача з проханням укласти мирову угоду, отже основна заборгованість визнавалась відповідачем;

- відповідач був зареєстрований в реєстрі споживачів постачальника «останньої надії»;

- позивач не має права самостійно включати споживачів до реєстру постачальника «останньої надії» та укладати з ними договори з власної ініціативи;

- КЕВ м. Чернівці є окремою юридичною особою, яка не повинна відповідати за зобов`язаннями відповідача.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення відсутні, з огляду на наступне:

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року №917-р Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" визначено постачальником "останньої надії" на ринку природного газу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу" у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

- оператор газотранспортної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників);

- постачальник "останньої надії" - визначений Кабінетом Міністрів України постачальник, який не має права відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу;

- споживач - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини.

Правове регулювання технічних, організаційних, економічних та правових засад функціонування газотранспортної системи України здійснюється Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2493 (далі - Кодекс ГТС).

Відповідно до положень п.2 гл.5 роздл.4 Кодексу газотранспортної системи оператори газорозподільних систем, оператор газотранспортної системи (щодо прямих споживачів) протягом трьох діб зобов`язані надати постачальнику "останньої надії" через інформаційну платформу інформацію щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії", за формою оператора газотранспортної системи, погодженою Регулятором. Інформація скріплюється електронним підписом уповноваженої особи оператора газорозподільної системи/оператора газотранспортної системи (щодо прямих споживачів) та повинна містити: ЕІС-код споживача або ЕІС-код точки комерційного обліку споживача; назву та ЄДРПОУ (для споживачів, що не є побутовими); поштову адресу об`єкта споживача. Зазначена інформація надається через інформаційну платформу, за допомогою відправки повідомлення на поштову скриньку постачальника останньої надії в інформаційній платформі дані скриньки G_MAIL_PLR.

У зв`язку з відсутністю постачання природного газу іншим постачальником, оператором газотранспортної системи (далі - оператор ГТС) за участю операторів газорозподільних систем (далі - оператори ГРМ) об`єми природного газу, спожитого відповідачем з 01.11.2021 року автоматично включено до портфеля постачальника "останньої надії" - Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", і, відповідно, спожитий природний газ віднесено до об`ємів, поставлених позивачем.

Факт включення відповідача до реєстру споживачів постачальника «останньої надії» та віднесення газу спожитого відповідачем до портфеля постачальника «останньої надії» підтверджується листом оператора ГТС з інформацією, щодо остаточної алокації відборів споживачів з ЕІС-кодом; інформацією щодо споживачів, які були зареєстровані в реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» від оператора ГРМ (форма №10); відомостями з інформаційної платформи оператора ГТС щодо споживачів з ЕІС-кодом (надано у вигляді принтскрину з особистого кабінету позивача на інформаційній платформі оператора ГТС).

Вказані документи додано позивачем до позовної заяви (а.с. 51-69).

Згідно із п. 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС, інформаційна платформа - електронна платформа у вигляді веб-додатка в мережі Інтернет, функціонування та керування якою забезпечується оператором газотранспортної системи, яка використовується для забезпечення надання послуг транспортування природного газу відповідно до вимог цього Кодексу.

Оператор газотранспортної системи виконує функції адміністратора інформаційної платформи (п.5 гл.3 роздл.4 Кодексу ГТС).

Суб`єкти ринку природного газу (позивач та відповідач) користуються ресурсами інформаційної платформи, адміністратором якої є оператор ГТС.

Інформаційна платформа має бути доступною всім суб`єктам ринку природного газу та операторам торгових платформ у межах їх прав, визначених цим Кодексом, для забезпечення ними дій, пов`язаних із укладанням угод за короткостроковими стандартизованими продуктами, замовленням, наданням та супроводженням послуг транспортування природного газу, у тому числі для подання номінацій/реномінацій, перевірки величин грошових внесків (фінансової гарантії), а також інших дій, передбачених цим Кодексом.

Для вчинення вищезазначених дій веб-додаток інформаційної платформи має бути доступним у мережі Інтернет цілодобово, сім днів на тиждень (пункт 2 глави 3 розділу 4 Кодексу газотранспортної системи).

Позивач як суб`єкт ринку природного газу має право доступу до інформаційної платформи у межах прав на перегляд відображених відомостей.

Як вбачається із листа оператора ГТС від 08.07.2022 року №ТОВВИХ-22-7197, інформації щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕІС-кодом 56XS000083АЕU001; інформації щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" від оператора ГРМ; відомостей з інформаційної платформи Оператора ГТС щодо споживача з ЕІС-кодом 56XS000083АЕU001 відповідача було внесено до реєстру споживачів постачальника "останньої надії" та віднесення газу, спожитого відповідачем, до портфеля постачальника "останньої надії" на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

Об`єм (обсяг) спожитого споживачем природного газу передається оператором ГРМ в інформаційну платформу оператора ГТС та використовується постачальником для розрахунку вартості спожитого природного газу.

Відповідно до п. 3 розділу І Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 30.09.2015 року №2496 (далі - правила) постачання природного газу постачальником "останньої надії" здійснюється на підставі договору, який має відповідати типовому договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", що затверджується регулятором. Договір постачання природного газу між іншими споживачами та їх постачальниками укладається відповідно до вимог чинного законодавства України.

Типовий договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2501.

Типовий договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу споживачу постачальником "останньої надії".

Умови цього договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" та правил, та є однаковими для всіх споживачів України.

Цей договір є договором приєднання та не потребує двостороннього підписання. Вказаний договір долучено позивачем до позовної заяви (а.с. 13-16).

Договір вважається укладеним зі споживачем з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора ГТС днем початку постачання природного газу споживачу в реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" відповідно до Кодексу газотранспортної системи (пункти 1.2, 1.3 договору).

Із витягу з інформаційної платформи реєстру споживачів останньої надії вбачається, що позивач почав постачати відповідачу природний газ з 04.11.2021 року.

Обсяг природного газу використаний споживачем у вказаний період та внесений в алокацію постачальника "остання надія" ТОВ ГК "Нафтогаз України".

Відповідно до пунктів 3.1, 3.3 договору постачання природного газу споживачу здійснюється з дня, визначеного інформаційною платформою оператора газотранспортної системи днем початку постачання в реєстрі споживачів постачальника відповідно до Кодексу газотранспортної системи. Період безперервного постачання природного газу постачальником не може перевищувати шістдесят діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, що настає за місяцем початку фактичного постачання природного газу споживачу постачальником, крім випадків дострокового розірвання договору.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що постачання природного газу здійснюється за ціною, оприлюдненою постачальником на своєму сайті. Така ціна визначається постачальником відповідно до розділу VI Правил постачання. Нова ціна є обов`язковою для сторін з дня, наступного за днем її оприлюднення постачальником на власному сайті.

З 01.10.2021 року ціна природного газу, що постачається постачальником "останньої надії" щоденно розраховувалася за формулою, наведеною в пункті 24 Порядку проведення конкурсу з визначення постачальника "останньої надії", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 року №809 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.10.2021 року №1102.

Відповідна довідка про ціну газу міститься в матеріалах справи (а.с. 44-45).

Постановою КМУ №1102 на період постачання з 1 жовтня по 30 листопада 2021 року встановлено граничний розмір ціни природного газу для бюджетних організацій, яка не може перевищувати 16,8 гривні за 1 куб. метр з урахуванням податку на додану вартість.

Протягом жовтня-листопада 2021 року розрахована за формулою ціна природного газу перевищувала 16,8 грн за 1 куб.метр, а тому у цей період застосована гранична ціна в 16,8 грн за 1 куб.метр.

Архів ціни для не побутових споживачів долучено позивачем до матеріалів справи (а.с.34-43).

Відповідно до підпункту 4.2. розділу IV договору, об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу споживачем за розрахунковий період визначається за даними оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних оператора TTC та доведені споживачу оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

Відповідачем не заперечується факт споживання газу в об`ємах зазначених позивачем, які взяті з бази даних оператора TTC та доведені споживачу оператором ГРМ.

Відповідно до пункту 4.3. договору, постачальник зобов`язаний надати споживачу рахунок на оплату природного газу за цим договором не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, в обумовлений між постачальником і споживачем спосіб (поштою за замовчуванням, через електронний кабінет споживача тощо - якщо сторонами це окремо обумовлено).

Згідно п. 4.4. договору споживач зобов`язаний оплатити вартість спожитого ним природного газу до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу.

До позовної заяви ТОВ ГК "Нафтогаз України" додано докази надсилання відповідачу акту приймання-передачі природного газу №23153 та рахунку на оплату №35892 на суму 90331,08 грн борг на 01.12.2021 (а.с. 17-22), акту приймання-передачі природного газу №31923 та рахунку на оплату №2557 на суму 149474,82 грн борг на 31.12.2021(а.с. 23-30).

Позивач здійснив нарахування вартості спожитого споживачем природного газу виключно на підставі даних оператора ГРМ про об`єм (обсяг) розподіленого/спожитого споживачем природного газу, які отримує в процесі доступу до інформаційної платформи оператора ГTC.

Відповідно до п. 8.1. за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством.

Відповідач не виконав своїх зобов`язань за договором в частині оплати позивачу за отриманий природній газ відповідно до рахунку на оплату №2557 від 10.01.2022 року, в результаті чого сума заборгованості за листопада 2021 року по грудень 2021 року становить 149474,82 грн, що стало підставою для нарахування відповідачу пені в розмірі 19672,55 грн за період від 01.01.2022 року по 28.02.2023 року, інфляційних втрат в сумі 41638,99 грн та 3% річних в сумі 5058,41 грн за аналогічний період.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст.627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Укладений між сторонами публічний типовий договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України (далі ГК України), статей 11, 202, 509 ЦК України, і згідно статті 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 2 ст. 714 ЦК України до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до ч. 2 статті 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За правовою природною типовий договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу споживачу постачальником "останньої надії", а також є договором приєднання, відтак до нього застосовуються положення статей 633 та 634 ЦК України.

Відповідно до ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

В силу ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відносини між споживачем та постачальником після укладання договору регулюються Цивільним кодексом та іншими нормативними актами, а саме, Законом України "Про ринок природного газу", Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2496, Типовим договором постачання природного газу постачальником "останньої надії", затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2501.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Позивачем доведено належними та допустимими доказами, що згідно з даними інформаційної платформи оператора ГТС в заявлений період позивач, як постачальник "останньої надії", здійснював постачання природного газу саме відповідачу.

Відповідач мав доступ до усієї необхідної інформації та був повідомлений про найменування постачальника.

Відповідач-апелянт факт отримання газу не заперечує, докази оплати отриманого газу не надав.

Враховуючи те, що позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі, а відповідачем не оплачено спожитий газ, позовна вимога про стягнення заборгованості за поставлений природній газ в листопаді - грудні 2021 року на суму 149474,82 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 230 ГК України санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 6 ст.231 ГК України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до вимог ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) с грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з приписами ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до пункту 4.5. Типового договору постачання природного газу постачальником "останньої надії" у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Вказаний пункт типового договору узгоджується із положеннями ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

Позивачем здійснений розрахунок пені за період з 01.01.2022 року по 28.02.2023 року на підставі вказаних норм законодавства та згідно умов договору, а тому колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що вимоги щодо стягнення пені в сумі 19672,55 грн підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Твердження апелянта про те, що КЕВ м. Чернівці з 01.12.2021 по 05.12.2021 не було заведено на платформу з вини ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдінг» відхиляються апеляційним судом за безпідставністю, оскільки в даному випадку правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем не спростовують факт споживання останнім газу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" як постачальника «останньої надії» та відсутність оплати за вказаний газ.

Відсутність відповідних асигнувань у відповідача на оплату спожитого газу також не беруться колегією суддів до уваги.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з Чернівецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" 215844,77 грн: з яких сума основного боргу складає 149474,82 грн, пеня - 19672,55 грн, 3% річних в сумі 5058,41 грн, інфляційних втрат в сумі 41638,99 грн.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відхиляючи доводи скаржника, суд враховує висновки в рішенні ЄСПЛ у справі Проніна проти України, в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Лише той факт, що суд окремо та детально не відповів на кожний аргумент, представлений сторонами, не є свідченням несправедливості процесу (рішення ЄСПЛ у справі Шевельов проти України).

З врахуванням викладеного вище в сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм чинного законодавства, наведених правових позицій Верховного Суду та встановлених обставин справи.

Арґументи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, не доводять порушення або неправильного застосування судом під час розгляду справи норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для зміни чи скасування ухваленого у цій справі рішення.

Судові витрати, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 129, 269, 273, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні апеляційної скарги Чернівецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки відмовити.

Рішення Господарського суду Чернівецької області від 23.11.2023 у справі №926/1818/23 залишити без змін.

Судові витрати покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Справу повернути в Господарський суд Чернівецької області.

Повний текст постанови складено 28.02.2024

Головуючий суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя М.Б. Желік