СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року м. Харків Справа № 913/308/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Крестьянінов О.О., суддя Шевель О.В.

за участю секретаря судового засідання Дзюби А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганськгаз Збут" (вх. №2897 Л/2) на рішення Господарського суду Луганської області від 22.11.2023 у справі №913/308/23, ухвалене суддею Корнієнком В.В. у приміщенні Господарського суду Луганської області, повне рішення складено 04.12.2023,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", м. Київ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганськгаз Збут", м.Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 578145950,61 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Луганської області від 22.11.2023 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганськгаз Збут" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" борг в сумі 465706728,93 грн, три проценти річних в сумі 18704485,02 грн, інфляційні втрати в сумі 93734736,66 грн, витрати на судовий збір в сумі 939400 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Луганськгаз Збут" звернулось 22.12.2023 засобами поштового зв`язку до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (вх.№ 2897 Л/2 від 29.12.2023), в якій просить скасувати рішення Господарського суду Луганської області від 22.11.2023 у справі №913/308/23 повністю і ухвалити нове рішення, яким відмовити ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" у задоволенні позовних вимог про стягнення з ТОВ "Луганськгаз Збут" заборгованості за рамковим договором №2рд_БГр-ЛГЗ від 20.10.2021 та індивідуальним договором до нього №БГр-21/22-ЛГЗ від 20.10.2021 у сумі 578145950,61 повністю; судові витрати покласти на позивача ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" в повному обсязі.

Також до апеляційної скарги відповідачем додано клопотання про зменшення розміру судового збору за подання апеляційної скарги.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.01.2024 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Луганськгаз Збут" у задоволенні клопотання про зменшення розміру судового збору з 1409100,00 грн до 2684,00 грн та залишено без руху апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганськгаз Збут" (вх. №2897 Л/2) на рішення Господарського суду Луганської області від 22.11.2023 у справі №913/308/23 на підставі частини 2 статті 260 ГПК України, оскільки апеляційна скарга подана з порушенням пунктів 2 частини 3 статті 258 ГПК України за відсутності доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги у встановленому законом розмірі; встановлено скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

09.01.2024 на виконання ухвали Східного апеляційного господарського суду від 03.01.2024, у межах встановленого судом строку, до суду апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги (вх. №378), до якої додано докази сплати судового збору у встановленому розмірі.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.01.2024, зокрема, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганськгаз Збут" (вх. №2897 Л/2) на рішення Господарського суду Луганської області від 22.11.2023 у справі №913/308/23; повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться 20 лютого 2024 року о 12:30 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 104, доведено до відома учасників справи, що явка їх представників в судове засідання не є обов`язковою; встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - до 05.02.2024, для подання заяв, клопотань, тощо - до 15.02.2024.

30.01.2024 до суду апеляційної інстанції через систему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" надіслано відзив на апеляційну скаргу (вх. № 1535), в якому позивач заперечує проти доводів та вимог апеляційної скарги відповідача, просить апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганськгаз Збут" на рішення Господарського суду Луганської області від 22.11.2023 у справі №913/308/23 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

13.02.2024 до суду апеляційної інстанції від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганськгаз Збут" надійшла заява в порядку вимог частини 8 статті 129 ГПК України, в якій повідомлено про те, що докази понесення витрат на правничу допомогу будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення за наслідками розгляду апеляційної скарги (вх. № 2261).

13.02.2024 до суду апеляційної інстанції від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганськгаз Збут" адвоката Руденка Андрія Олександровича надійшла засобами поштового зв`язку заява (вх. №2262) про участь у судовому засіданні в межах справи №913/308/23, призначеному на 20 лютого 2024, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (19.02.2024 зазначена заява надійшла повторно через систему "Електронний суд" вх.№ 2495 та засобами поштового зв`язку вх. №2551).

Також 15.02.2024 до суду апеляційної інстанції через систему "Електронний суд" від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" адвоката Пронюка Владислава Ярославовича надійшла заява (вх. №2346) про участь у судовому засіданні в межах справи №913/308/23, призначеному на 20 лютого 2024, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (16.02.2024 зазначена заява надійшла повторно вх.№ 2435).

Вказані заяви задоволені ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.02.2024.

19.02.2024 до суду апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганськгаз Збут" адвоката Руденка Андрія Олександровича надійшла заява про відшкодування витрат за надану професійну правничу допомогу (вх. № 2554), в якій заявник просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганськгаз Збут" 250000,00 грн витрат на надання правничої допомоги. До вказаної заяви додано копію договору про надання правничої допомоги від 12.09.2023; копію акта наданих послуг від 16.02.2024 №2.

Судове засідання Східного апеляційного господарського суду 20.02.2024 розпочалось в режимі відеоконференції за участю представника апелянта, який надав пояснення щодо обставин справи з урахуванням доводів та вимог апеляційної скарги, просив скасувати рішення Господарського суду Луганської області від 22.11.2023 у справі №913/308/23 повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Присутній в судовому засіданні в режимі відеоконференції представник позивача заперечував проти доводів та вимог апеляційної скарги, а тому просив залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду без змін.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах встановлених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду у відповідності до вимог статті 282 Господарського процесуального кодексу України зазначає про такі обставини.

З матеріалів справи вбачається, що 20.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (далі продавець, позивач, ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Луганськгаз Збут" (далі покупець, відповідач, ТОВ "Луганськгаз Збут") укладений Рамковий договір купівлі-продажу природного газу № 2рд_БГр-ЛГЗ (далі Рамковий договір), відповідно до пункту 1.1 якого цей договір (включаючи усі зміни та доповнення) регулює відносини сторін щодо купівлі-продажу, передачі та прийому природного газу за угодою, що надалі іменується «Індивідуальний договір». Форма Індивідуального договору наведена у Додатку 1, що є невід`ємною частиною договору.

Індивідуальний договір повинен бути укладений, з урахуванням умов цього договору, у письмовій формі та підписаний уповноваженими представниками сторін, і складає невід`ємну частину цього договору (пункт 1.2 Рамкового договору).

Відповідно до пункту 1.3 Рамкового договору умовами Індивідуального договору визначається договірна ціна, договірна вартість, договірний обсяг, періоди поставки, порядок оплати, пункт поставки та інші умови, визначені згідно з цим договором. У разі якщо інше не передбачено умовами Індивідуального договору, застосовуються положення цього Рамкового договору.

За умовами пункту 1.4 Рамкового договору продавець (позивач) зобов`язується передати у власність покупцю (відповідачу) природний газ в обсягах та у строки, що погоджені сторонами у відповідному Індивідуальному договорі, а покупець зобов`язується прийняти і своєчасно сплатити вартість такого обсягу газу у розмірі, строки та у порядку, що визначені відповідним Індивідуальним договором та цим Рамковим договором.

У відповідності до пункту 2.1 Рамкового договору загальна кількість природного газу, що передається продавцем покупцю на виконання Рамкового договору, дорівнює обсягу природного газу, що передається відповідно до умов Індивідуального договору за цим договором, та визначається на підставі комерційних актів.

Продавець передає покупцеві природний газ у порядку та на умовах, визначених у Індивідуальному договорі. Перехід права власності на природний газ відбувається на умовах, передбачених цим договором, якщо інше не передбачено Індивідуальним договором (пункт 3.1. Рамкового договору).

За змістом пункту 3.9 Рамкового договору після закінчення періоду поставки, у якому була здійснена передача газу, але не пізніше 8-го числа місяця, наступного за періодом поставки, якщо інше не передбачено Індивідуальним договором, продавець складає, підписує, скріплює своєю печаткою комерційний акт та направляє на підпис покупцю його скановану копію на електронну адресу покупця, вказану у розділі 11 цього договору. Комерційний акт вважається отриманим покупцем в день направлення його продавцем на електронну адресу покупця, також продавець надсилає на підпис покупцю оригінали комерційного акту у двох примірниках, підписані та скріплені печаткою продавця на поштову адресу покупця, вказану у розділі 11 цього договору.

Відповідно до пункту 4.1 Рамкового договору загальна вартість цього договору не може перевищувати 1 528 000 600,00 грн, включаючи ПДВ.

У пунктах 4.2, 4.3 Рамкового договору передбачено, що продаж природного газу здійснюється за договірною ціною, що встановлюється між продавцем та покупцем на умовах Індивідуального договору. Договірна вартість розраховується і підлягає сплаті в українських гривнях у безготівковій формі на рахунок продавця. Договірна вартість кожного договірного обсягу газу визначається на умовах Індивідуального договору та округлюється до 2-х знаків після коми.

У відповідності до пункту 4.4 Рамкового договору покупець має здійснити оплату за природний газ на умовах, передбачених Індивідуальним договором.

Згідно з підпунктом 5.1.1 пункту 5.1 Рамкового договору покупець має право на отримання газу в обсягах, визначених Індивідуальним договором, за умови належного виконання своїх зобов`язань, у тому числі здійснення повного розрахунку, надання забезпечення в порядку, передбаченому договором та Індивідуальним договором.

Покупець зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату газу, надання забезпечення згідно з умовами договору та Індивідуального договору (підпункт 5.2.2 пункту 5.2 Рамкового договору).

За змістом підпункту 5.3.1 пункту 5.3 Рамкового договору продавець має право отримувати від покупця своєчасну оплату за природний газ відповідно до умов договору та Індивідуального договору.

У пункті 6.1 Рамкового договору зазначено, що за невиконання або неналежне виконання своїх договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України, договором та Індивідуальним договором.

Відповідно до пункту 6.3 Рамкового договору за порушення покупцем строків проведення розрахунків за природний газ, визначених договором та/або Індивідуальним договором, крім суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення, покупець зобов`язаний сплати на користь продавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, а у випадку порушення покупцем строків оплати за природний газ більше ніж на 5 робочих днів, покупець зобов`язаний сплатити на користь продавця додатково штраф, розмір якого становить 10% від суми простроченого платежу.

Сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за договором, якщо таке невиконання є наслідком дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин). Під обставинами непереборної сили сторони розуміють обставини, що мають надзвичайний та невідворотний характер, які виникли після укладення договору та виключають або частково унеможливлюють належне виконання договору. Настання таких обставин не залежить від волі та бажання сторін (пункт 7.1 Рамкового договору).

В пункті 7.2 Рамкового договору передбачено, що до обставин непереборної сили сторони відносять, зокрема суспільні явища (війни або військові дії).

Відповідно до пункту 7.3 Рамкового договору сторона, яка опинилась під впливом дії обставин непереборної сили, зобов`язана негайно (без затримки, в максимально коротший термін) як тільки стане відомо про можливість їх настання, настання чи припинення повідомити про це іншу сторону будь-якими припустимими засобами з наступним протягом 3 робочих днів письмовим повідомленням.

Достатнім доказом дії обставин непереборної сили є документ, виданий Торгово-промисловою палатою або іншим органом, уповноваженим чинним законодавством України на засвідчення обставин непереборної сили. Надання вказаного доказу іншій стороні повинно бути здійснено в розумні строки, що необхідні для його отримання від уповноваженого органу, але не пізніше 14 днів з дати виникнення таких обставин (пункт 7.4 Рамкового договору).

У відповідності до пункту 7.5 Рамкового договору строк виконання зобов`язань автоматично відкладається відповідно до часу, протягом якого будуть діяти такі обставини.

Згідно з пунктом 9.1 Рамкового договору він набуває чинності з дати підписання його уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) та діє в частині здійснення розрахунків між сторонами до їх повного та належного здійснення, а в частині передачі газу покупцю по 30.04.2022 року (включно).

20.10.2021 між ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" та ТОВ "Луганськгаз Збут" укладений Індивідуальний договір № БГр-21/22-ЛГЗ до Рамкового договору купівлі-продажу природного газу № 2рд_БГр-ЛГЗ від 20.10.2021 (далі Індивідуальний договір), відповідно до умов якого:

- загальний період поставки з 01.11.2021 до 30.04.2022 (п. 1. Індивідуального договору);

- договірний обсяг природного газу за загальний період поставки, що передається на умовах Індивідуального договору, складається з суми усіх договірних обсягів за кожний період поставки, які формуються на підставі додаткових угод, укладених відповідно до пункту 7 Індивідуального договору та заявок покупця на обсяг природного газу (пункт 2);

- плановий договірний обсяг природного газу за загальний період поставки складає 205 930,000 тис.куб.м (пункт 3);

- протягом 3-х (трьох) робочих днів після отримання продавцем заявки, сторони укладають відповідну додаткову угоду до Індивідуального договору, в якій визначають договірний обсяг природного газу на період поставки, відповідно до поданої заявки та його договірну вартість (п. 7 Індивідуального договору);

- договірна вартість газу за період поставки розраховується як добуток договірного обсягу відповідно до укладеної сторонами додаткової угоди та наданої покупцем заявки та договірної ціни, визначеної в пунктом 10 Індивідуального договору (пункт 8);

- договірна ціна природного газу, який буде придбаний покупцем на умовах Індивідуального договору, за загальний період поставки буде становити 7 420 грн з ПДВ за 1 000 куб.м (пункт 10);

- оплата договірної вартості за відповідний період поставки здійснюється покупцем виключно грошовими коштами на банківський рахунок продавця протягом 45 календарних днів починаючи з дня, наступного за днем закінчення відповідного періоду поставки (пункт 12);

- покупець зобов`язується надати продавцю не пізніше ніж за 2 банківські дні до початку періоду поставки, зокрема, наступний вид забезпечення виконання своїх платіжних зобов`язань за Індивідуальним договором: укласти договір або додаткову угоду до договору банківського рахунку щодо здійснення договірного списання з рахунку покупця, на який надходять кошти від побутових споживачів (підпункт 14.2 пункту 14);

20.10.2021 на підставі заяви приєднання до договору про утворення балансуючої групи ТОВ "Луганськгаз Збут" приєдналось до договору про утворення балансуючої групи від 30.09.2021 № БГр-NGT, на підставі якого відповідача було включено до балансуючої групи.

З матеріалів справи вбачається, що сторонами підписано низку додаткових угод до Індивідуального договору, а саме:

- від 21.10.2021 №11-БГр-ЛГЗ (з врахуванням додаткової угоди від 30.11.2021 №1), відповідно до якої: обсяг природного газу, який буде прийнятий покупцем від продавця у періоді поставки "листопад 2021" складає 22365,000 тис.куб.м; договірна вартість за період поставки "листопад 2021" складає 165948300,00 грн з ПДВ;

- від 19.11.2021 №12-БГр-ЛГЗ (з врахуванням додаткової угоди від 31.12.2021 №1), відповідно до якої: обсяг природного газу, який буде прийнятий покупцем від продавця у періоді поставки "грудень 2021" складає 33310,000 тис.куб.м; договірна вартість за період поставки "грудень 2021" складає 247160200,00 грн з ПДВ;

- від 20.12.2021 №01-БГр-ЛГЗ (з врахуванням додаткової угоди від 31.01.2022 №1), відповідно до якої: обсяг природного газу, який буде прийнятий покупцем від продавця у періоді поставки "січень 2022" складає 39410,000 тис.куб.м; договірна вартість за період поставки "січень 2022" складає 292422200,00 грн з ПДВ;

- від 17.01.2022 №02-БГр-ЛГЗ (з врахуванням додаткової угоди від 28.02.2022 №1), відповідно до якої: обсяг природного газу, який буде прийнятий покупцем від продавця у періоді поставки "лютий 2022" складає 29080,000 тис.куб.м; договірна вартість за період поставки "лютий 2022" складає 215773600,00 грн з ПДВ;

- від 18.02.2022 №03-БГр-ЛГЗ (з врахуванням додаткової угоди від 31.03.2022 №1), відповідно до якої: обсяг природного газу, який буде прийнятий покупцем від продавця у періоді поставки "березень 2022" складає 11050,000 тис.куб.м; договірна вартість за період поставки "березень 2022" складає 81991000,00 грн з ПДВ.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов Індивідуального договору позивач в період з листопада 2021 року по березень 2022 року передав відповідачу природний газ на загальну суму ,00 грн, що підтверджується такими комерційними актами приймання-передачі природного газу:

- від 30.11.2021 №1_11-БГр-ЛГЗ на суму 165948300,00 грн;

- від 31.12.2021 №1_12-БГр-ЛГЗ на суму 247160200,00 грн;

- від 31.01.2022 №1_01-БГр-ЛГЗ на суму 292422200,00 грн;

- від 28.02.2022 №1_02-БГр-ЛГЗ на суму 215773600,00 грн;

- від 31.03.2022 №1_03-БГр-ЛГЗ на суму 81991000,00 грн.

Вказані комерційні акти приймання-передачі природного газу підписані представниками сторін без зауважень, підписи яких скріплені печатками сторін договору.

Також, з матеріалів справи вбачається, що 24.12.2021, 24.01.2022 та 23.02.2022 між позивачем (сторона 3), відповідачем (клієнт, сторона 2) та АТ "Ощадбанк" (Банк, сторона 1) укладені договори про договірне списання № 3, № 4 та № 5) згідно з якими клієнт доручає Банку та надає йому право здійснювати договірне списання коштів з рахунку клієнта № НОМЕР_1 , відкритий в ФЛОУ АТ "Ощадбанк" на рахунок сторони 3: з 01 березня 2022 року і до повного виконання грошових зобов`язань клієнта, що виникли на підставі укладеної між клієнтом та стороною 3 додаткової угоди №01-БГр-ЛГЗ від 20.12.2021 до Індивідуального договору №БГр-21/22-ЛГЗ від 20.10.2021 до Рамкового договору №2рд_БГр-ЛГЗ від 20.10.2021; з 01квітня 2022 року і до повного виконання грошових зобов`язань клієнта, що виникли на підставі укладеної між клієнтом та стороною 3 додаткової угоди №02-БГр-ЛГЗ від 17.01.2022 до Індивідуального договору №БГр-21/22-ЛГЗ від 20.10.2021 до Рамкового договору №2рд_БГр-ЛГЗ від 20.10.2021; з 01 травня 2022 року і до повного виконання грошових зобов`язань клієнта, що виникли на підставі укладеної між клієнтом та стороною 3 додаткової угоди №03-БГр-ЛГЗ від 18.02.2022 до Індивідуального договору №БГр-21/22-ЛГЗ від 20.10.2021 до Рамкового договору №2рд_БГр-ЛГЗ від 20.10.2021 (т.1, а.с.196-201).

Згідно наданого позивачем розрахунку відповідач своєчасно повністю розрахувався з позивачем за природний газ, поставлений листопаді та грудні 2021 року (413108500,00 грн), проте за природний газ, поставлений позивачем у січні березні 2022 року (на суму 590186800,00 грн) відповідач розрахувався частково, його борг складає 465706728,93 грн.

Враховуючи, що за умовами договору купівлі-продажу природного газу граничним строком виконання зобов`язань з оплати придбаного природного газу є 45 календарних днів після останнього дня місяця поставки газу, то останнім днем розрахунку за переданий у січні 2022 року газ є 17.03.2022, у лютому 2022 року 14.04.2022, у березні 2022 року 15.05.2022.

Проте, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 від 24.02.2022 № 64/2022 з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.

Відповідач листом від 28.02.2022 № 636 повідомив позивача про те, що ним оформлено договір про договірне списання коштів № 5 від 23.02.2022, три примірника цього договору перебувають у філії Ощадбанку у м. Сєвєродонецьк, однак враховуючи обставини непереборної сили (військова агресія Російської Федерації проти України) фізично неможливо надати цей договір на адресу позивача в терміни, передбачені Індивідуальним договором; цим же листом відповідач просив позивача погодити продаж газу в межах раніше підписаних договорів (т.1, а.с.231).

Листом від 08.07.2022 № 708 відповідач відповідно до пункту 7.3 Рамкового договору повідомив позивача про форс-мажорні обставини, передбачені пунктом 7.2 Рамкового договору, а саме введений 24 лютого 2022 року відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" на території України військовий стан. Вказав, що відповідно до пункту 7.4 Рамкового договору такі обставини підтверджені сертифікатом (листом) Торгово-промислової палати України (далі - ТПП) №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022. Крім того, посилаючись на те, що до 24.02.2022 Товариство здійснювало, зокрема господарську діяльність з постачання природного газу побутовим споживачам на території Луганської області, а станом на дату надання цієї інформації майже вся територія Луганської області перебуває під тимчасовою окупацією або на таких територіях проводяться воєнні (бойові) дії, що підтверджено наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 01.07.2022 №142, відповідач повідомив про неможливість здійснення господарської діяльності на території України, що тимчасово не контролюються органами державної влади (т.1, а.с.234).

До вказаного листа додано лист ТПП України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1, яким повідомлялося «Всім кого це стосується» про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою для введення воєнного стану з 24.02.2022 (т.1, а.с.239).

Листом від 28.11.2022 № 755 відповідач в доповнення до листів від 28.02.2022 №636, від 07.07.2022 №708 повідомив позивача про форс-мажорні обставини, передбачені пунктом 7.2 Рамкового договору, а також зазначив, що відповідно до пункту 7.4 Рамкового договору такі обставини підтверджені сертифікатом ТПП України від 25.11.2022 № 3100-22-1547 (т.1, а.с.236).

До цього листа додано сертифікат ТПП України від 25.11.2022 № 3100-22-1547, виданий ТОВ "Луганськгаз Збут", яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військова агресія Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану; протиправні дії третіх осіб, зокрема захоплення структурних підрозділів ТОВ "Луганськгаз Збут" (т.1, а.с.240-242).

Листом від 14.06.2023 №53 у відповідь на лист позивача від 02.06.2023 №125/7-4610 стосовно виконання зобов`язань за Рамковим договором та Індивідуальним договором до нього відповідач повідомив щодо здійснення заходів з погашення заборгованості, а саме: 1) Товариством станом на дату надання цього листа вчинено підготовчі дії щодо участі у процедурі врегулювання заборгованостей, передбачених статтею 2 Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" № 1639-ІХ від 14.07.2021, очікується, що в межах зазначеного закону буде врегульована заборгованість у сумі 135052847,48 грн (без ПДВ); 2) щодо виконання залишку зобов`язання за договором Товариство повідомило, що наразі діють обставини непереборної сили (військова агресія Російської Федерації проти України, що засвідчено Торгово-промисловою палатою України на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні"), які стали підставою для введення воєнного стану із 24 лютого 2022 року, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні"; у результаті воєнних дій, спричинених державою агресором, відбулась тимчасова окупація територій Луганської області, яка підтверджена наказом Мінреінтеграції №309 від 22.12.2022; основним джерелом погашення заборгованості за договором є дебіторська заборгованість населення за природний газ, яка станом на 01.06.2023 становить 849885461,98 грн (з ПДВ), при цьому наразі існують обставини, що унеможливлюють вчинення Товариством заходів, направлених на стягнення такої заборгованості (т.1, а.с.243-246).

Також з посиланням на те, що в підтвердження виникнення форс-мажорних обставин Товариством було отримано сертифікат ТПП від 25.11.2022 №3100-22-1547 у порядку передбаченому розділом 7 договору, Товариство зазначило про те, що у зв`язку з неодноразовим продовженням дії воєнного стану на території України, на даний час дія форс-мажорних обставин триває.

У цьому листі Товариство також посилалось на повне виконання зобов`язань, які мали бути виконані до настання форс-мажорних обставин, тоді як термін виконання зобов`язання з оплати за придбаний газ у січні-березні 2022 року припадає на період дії форс-мажорних обставин.

Як зазначено у листі, сукупність наведених факторів та причин унеможливили повноцінно здійснювати Товариством свою господарську діяльність та на даний час повністю позбавило джерел поповнення обігових коштів, необхідних для фінансування господарських зобов`язань Товариства; значна частина абонентів (населення)-дебіторів Товариства (за оціночними даними) або залишилась на тимчасово непідконтрольних Україні територіях або знаходиться поза межами країни у статусі біженців. З цих підстав, запропоновано здійснити розгляд питання щодо виконання Товариством зобов`язань за договором після завершення воєнного стану та деокупації території Луганської області.

У вересні 2023 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", посилаючись на те, що відповідач у порушення своїх договірних зобов`язань у встановлений договором строк в повному обсязі не сплатив вартість одержаного природного газу, звернувся до господарського суду з даним позовом про стягнення з відповідача боргу в сумі 465706728,93 грн по оплаті природного газу, поставленого позивачем відповідачу в період січень березень 2022 року на підставі Рамкового договору купівлі-продажу природного газу від 20.10.2021 №2рд_БГр-ЛГЗ та Індивідуального договору від 20.10.2021 № БГр-21/22-ЛГЗ до нього, а також трьох процентів річних в сумі 18704485,02 грн та інфляційних втрат в сумі 93734736,66 грн за прострочення платежів.

В свою чергу, відповідач заперечуючи проти позовних вимог посилався на такі обставини:

- у межах Рамкового договору №2рд_БГр-ЛГЗ від 20.10.2021 та Індивідуального договору до нього №БГр-22/22-ЛГЗ від 20.10.2021, укладеного між сторонами, обсяги природного газу передані ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" на адресу ТОВ "Луганськгаз Збут" були здійснені виключно для задоволення потреб побутових споживачів (населення) Луганської області;

- щодо виконання умов Рамкового договору та Індивідуального договору, то граничним строком виконання зобов`язань з оплати придбаного природного газу у січні 2022 року є 17.03.2022, у лютому 2022 року 14.04.2022, у березні 2022 року 15.05.2022, тобто припадає на період дії форс-мажорних обставин (війни);

- можливість виконання зобов`язань Товариством за Рамковим договором та Індивідуальним договором до нього напряму залежить від надходження грошових коштів від побутових Споживачів Луганської області;

- відповідно до умов п.14.2 Індивідуального договору, який є невід`ємною частиною Рамкового договору, та на виконання умов п.2.1 договорів про договірне списання приймання коштів за природний газ здійснюється Товариством виключно на поточний рахунок, відкритий в ФЛОУ АТ "Ощадбанк", проте незначний обсяг надходжень від побутових споживачів (населення) Луганської області на поточний рахунок зумовлене сукупністю наступних факторів: вимушене переселення побутових споживачів (фізичних осіб) та відсутність доступу до приладів обліку, які розташовані на тимчасово окупованій території Луганської області; припинення роботи банківських установ та відділень АТ "Укрпошта" на тимчасово окупованій території; відсутність телефонії та інтернет-зв`язку, що перешкоджає проведенню безготівкових операцій через платіжну систему; існування на законодавчому рівні заборони щодо стягнення заборгованостей із побутових споживачів природного газу (населення) Луганської області;

- у бухгалтерському обліку Товариства дебіторська заборгованість населення за природний газ станом на 31.07.2023 становить 849847723,75 грн (з ПДВ), що підтверджено бухгалтерською довідкою від 22.09.2023 № 127 та балансом (звітом про фінансовий результат) ТОВ "Луганськгаз Збут" станом на 30.06.2023. Вказане свідчить про те, що населення не мало можливості розрахуватись за надані послуги, а у ТОВ "Луганськгаз Збут" відповідно не було можливості розрахуватись за договором;

- щодо виконання зобов`язань за Рамковим договором та Індивідуальним договором до нього зазначає про те, що про існування на території України загальновідомих та нормативно-врегульованих надзвичайних обставши, а саме введення воєнного стану та неможливість виконання Товариством умов Індивідуального договору до Рамкового договору купівлі-продажу природного газу відповідачем було повідомлено позивача листами: від 28.02.2022 № 636; від 08.07.2022 №708; від 28.11.2022 №755 та від 14.06.2023 №53;

- ТОВ "Луганськгаз Збут" розуміючи настання обставин непереборної сили (військова агресія Російської Федерації проти України), які призвели до проведення активних бойових дій на території Луганської області та/або тимчасову окупацію територій Луганської області, що підтверджено наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій № 75 від 25.04.2022 (був дійсний на час спірних взаємовідносин), здійснило усі можливі заходи щодо направлення повідомлень на адресу ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" про виникнення форс-мажорних обставин, а саме: лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 щодо підтвердження загальновідомого факту настання форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) в Україні; копію сертифікату Торгово-промисловій палаті України від 25.11.2022 № 3100-22-1547, отриманого Товариством в підтвердження неможливості щодо обов`язку (зобов`язання) належним чином виконувати умови Індивідуального договору до Рамкового договору купівлі-продажу природного газу;

- вважає, що строк виконання зобов`язань з урахуванням пунктів 7.1, 7.2, 7.3, 7.4, 7.5 та 7.6 Рамкового договору купівлі-продажу природного газу відкладається до закінчення терміну дії обставин непереборної сили, а позивач передчасно звернувся до Господарського суду Луганської області з відповідною позовною заявою про стягнення заборгованості за Рамковим договором та Індивідуальним договором у розмірі 578.145.950,61 грн (т.1, а.с.153-160).

До того ж, з метою підтвердження триваючої дії форс-мажорних обставин ТОВ "Луганськгаз Збут" звернулось до Торгово-промислової палати України щодо підтвердження дії форс-мажорних обставин, за результатами такого звернення Товариство отримало оновлений сертифікат від 27.09.2023 №3100-23-4045, яким підтверджено продовження дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що тривають на дату його видання.

Відповідач листом від 29.09.2023 № 137 повідомив позивача про форс-мажорні обставини введення воєнного стану та неможливість виконання Індивідуального та Рамкового договорів, та повідомив про отримання оновленого сертифіката ТТП України від 27.09.2023 № 3100-23-4045. До вказаного листа додано сертифікат ТПП України від 27.09.2023 № 3100-23-4045, яким Торгово-промислова палати України засвідчила відповідачу наявність форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою для введення воєнного стану, активні бойові дії на території Луганської області, протиправні дії третіх осіб, зокрема, захоплення структурних підрозділів ТОВ "Луганськгаз Збут", щодо обов`язку (зобов`язань) відповідача проводити розрахунки з позивачем за Індивідуальним договором до Рамкового договору; дата настання 09.03.2022, тривають на 27.09.2023 (т.2, а.с.27-29).

В свою чергу позивач відповіддю на відзив проти доводів відповідача заперечив посилаючись на таке:

- відповідач не був обмежений здійснювати розрахунки за отриманий природний газ поза межами механізму автоматичного списання коштів, а відтак міг впливати на порядок і строк здійснення розрахунків;

- відповідач у відзиві на позовну заяву посилається на лист від 28.02.2022 вих. № 636 щодо повідомлення про форс-мажорні обставини з доказами направлення, однак дане твердження не відповідає обставинам справи, оскільки, у вищезазначеному листі міститься інформація про надання відомостей по договору на договірне списання, а також погодження продажу газу в межах підписаної додаткової угоди № 03-Бгр-ЛГЗ до Індивідуального договору №БГр-21/22-ЛГЗ (період постачання природного газу березень 2023 рік);

- форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку; в разі наявності певних обставин (фор-мажорних), які засвідчені для конкретної особи відповідним сертифікатом ТПП України, суд має оцінити зазначений доказ у сукупності з іншими доказами відповідно до статті 86 ГПК України (постанови Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 910/9258/20 та від 14.06.2022 у справі № 922/2394/21);

- тільки 08.07.2023 листом № 708 відповідач повідомив позивача про форс-мажорні обставини з посиланням на сертифікат ТПП № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2023;

- відповідачем не надано доказів дотримання порядку повідомлення позивача про виникнення форс-мажору та, як наслідок, неможливість своєчасного виконання свої зобов`язань за Рамковим договором та Індивідуальним договором;

- посилання відповідача про існування форс-мажорних обставин, засвідчених листом ТПП №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 як на доказ, жодним чином не підтверджує ту обставину, що саме внаслідок військової агресії російської федерації проти України, в зв`язку із чим було введено воєнний стан, відповідач не мав можливості виконати свої зобов`язання за договором;

- відповідачем не надано належних доказів того, що саме введення військового стану стало причиною неможливості проведення покупцем своєчасного розрахунку за поставлений природний газ згідно Індивідуального договору;

- введення воєнного стану самі по собі не є абсолютними форс-мажорними обставинами, які позбавляють позивача виконати свої грошові зобов`язання; факт військової агресії російської федерації проти України не може бути беззаперечним доказом наявності форс-мажору, за відсутності безпосереднього впливу на можливість здійснення оплати за договором; матеріали справи не містять доказів в підтвердження наявності причино-наслідкового зв`язку неможливості виконання позивачем зобов`язань за договором із фактом військової агресії;

- саме сертифікат ТПП є документом на засвідчення обставин непереборної сили та відповідач лише листом від 28.11.2022 №755 повідомив позивача про виникнення форс-мажорних обставин, передбачених п.7.2 Рамкового договором з посиланням на сертифікат № 3100-22-1547 від 25.11.2022, а тому вважає, що відповідач не виконав вимоги Рамкового договору щодо своєчасного повідомлення про настання форс-мажорних обставин та не підтвердив доказами, передбаченими Рамковим договором, наявність цих обставин та вплив цих обставин на можливість виконання ним грошового зобов`язання, що позбавляє його права вимагати застосування наслідків, передбачених п.7.5 Рамкового договору (автоматичне відкладення строку виконання зобов`язань). До того ж, стверджує про те, що оскільки купівля природного газу у березні 2022 здійснювалась відповідачем також після настання вказаних обставин, то останній мав відмовитись від прийнятих на себе зобов`язань у березні 2022, заздалегідь розуміючи, що не зможе їх виконати (т.2, а.с.19-24).

У запереченнях відповідач стверджував про наявність підстав для застосування пункту 7.5 Рамкового договору (щодо відкладення строку виконання зобов`язань). При цьому, зазначив про те, що пункт 1.4 Рамкового договору містить зустрічні зобов`язання у продавця - це зобов`язання щодо поставки газу, у покупця - це зобов`язання щодо оплати поставленого газу, отже, пунктами 7.2 та 7.5 Рамкового договору сторони погодили, що у разі настання війни га/або військових дій в Луганській області зобов`язання ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафгогаз Трейдинг" щодо поставки газу автоматично відкладається, так само як і зобов`язання ТОВ "Луганськгаз Збут" щодо оплати газу. З цих підстав, відповідач просив застосувати пункт 7.5 Рамкового договору та відмовити у задоволенні позову у зв`язку з його передчасністю. Також відповідачем зазначено особливості діяльності ТОВ "Луганськгаз Збут" після 24 лютого 2022 року, що вплинули на можливість виконання господарської діяльності відповідачем та здійснення розрахунків за договором купівлі-продажу природного газу (т.2, а.с.48-60).

22.11.2023 місцевим господарським судом ухвалено оскаржуване рішення про задоволення позову.

Вказане рішення суду першої інстанції з посиланням на приписи статей 526, 625, 714 ЦК України, статті 193 ГК України мотивоване тим, що у період з 01.11.2021 по 31.03.2022 позивач поставив відповідачу, а останній прийняв природний газ на суму ,00 грн, що підтверджується комерційними актами приймання-передачі природного газу, які підписані повноважними представниками сторін за договорами та скріплені печатками товариств, проте за природний газ, поставлений позивачем у січні-березні 2022 року відповідач в повному обсязі у встановлений договором строк не розрахувався, його борг складає 465706728,93 грн, а тому дійшов висновку про задоволення вимог про стягнення з відповідача боргу в сумі 465706728,93 грн; враховуючи, що відповідач допустив прострочення розрахунків, то суд дійшов висновку про те, що вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 18704485,02 грн та інфляційних втрат у розмірі 93734736,66 грн підлягають задоволенню.

Водночас, судом першої інстанції відхилені доводи відповідача про застосування до спірних відносин форс-мажорних обставин, оскільки відповідач не довів, що військова агресія Російської Федерації проти України та протиправні дії третіх осіб, з урахуванням положень ч. 2 ст. 218 ГК України (про те, що не вважаються обставинами непереборної сили порушення зобов`язань контрагентами правопорушника та відсутність у боржника необхідних коштів) є форс-мажорними обставинами, що об`єктивно унеможливлювали виконання відповідачем зобов`язань, передбачених умовами Індивідуального та Рамкового договорів щодо проведення розрахунків з позивачем за природний газ.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається, зокрема, на те, що суд першої інстанції не дослідив доводи відповідача у справі щодо необхідності застосування розділу 7 Рамкового договору купівлі-продажу природного газу № 2рд_БГр- ЛГЗ від 20.10.2021 та не навів мотиви їх відхилення в оскаржуваному рішенні; не вказав, чому не повинні були застосовані до спірних правовідносин пункти 7.1, 7.2, 7.4 та 7.5 вказаного Рамкового договору купівлі-продажу природного газу.

Скаржник вважає, що зі змісту оскаржуваного рішення вбачається суттєве не з`ясування та недоведеність обставин, що мають значення для даної справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, результатом чого стало неправильне застосування норм матеріального права, а саме незастосування норми, яка підлягала застосуванню, зокрема, положення частини 1 статті 526 ЦК України (зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору), частини 1 статті 509 ЦК України, частини 1 статті 193 ГК України (господарське зобов`язання повинне виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору) частини 1 статті 173 ГК України та пункту 7.5. Рамкового договору щодо автоматичного відкладення виконання зобов`язання.

Також, в апеляційній скарзі заявник посилається на особливість статусу Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганськгаз Збут" в умовах воєнного стану, вважає, що суд першої інстанції не з`ясував обставини, що мають значення для справи, не надав належну правову оцінку вищезазначеним доказам та аргументам, які разом зі сертифікатами ТПП підтверджували настання форс-мажорних обставин для ТОВ "Луганськгаз Збут" за рамковим договором №2рд БГр-ЛГЗ від 20.10.2021 та Індивідуальним договором до нього №БГр-21/22-ЛГЗ від 20.10.2021; стверджує, що відповідачем надано всі належні та допустимі докази, які у своїй сукупності об`єктивно підтверджували неможливість виконання зобов`язань за Індивідуальним договором №БГр-21/22-ЛГЗ від 20.10.2021 до рамкового договору №2рд_БГр-ЛГЗ від 20.10.2021 та обґрунтовували настання форс-мажорних обставин, які судом не були враховані.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи у апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, зазначає таке.

Предметом позову в цій справі є матеріально-правові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганськгаз Збут" заборгованості за Індивідуальним договором №БГр-21/22-ЛГЗ від 20.10.2021 до Рамкового договору купівлі-продажу природного газу №2рд_БГр-ЛГЗ від 20.10.2021 у зв`язку з неналежним виконанням договірних зобов`язань в частині оплати за переданий природний газ, а також 3% річних та інфляційних втрат.

Статтею 174 Господарського кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення господарських зобов`язань є укладення господарського договору та інших угод. Зі змістом зазначеної норми кореспондуються приписи частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, відповідно до яких підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до положень статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За змістом положень статей 626, 627, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України встановлено обов`язковість виконання договору сторонами.

Так, статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

До правовідносин у сфері купівлі-продажу та постачання природного газу застосовуються, зокрема, положення Закону України "Про ринок природного газу".

Частинами 1, 2 статті 12 Закону України "Про ринок природного газу" (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) унормовано, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами. Постачання природного газу здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відтак, положення частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Таким чином, двосторонній характер договору купівлі-продажу зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. У таких правовідносинах обов`язку продавця з передачі у власність покупцю товару відповідає обов`язок покупця з прийняття та оплати цього товару.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що безпосередньо підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами, що на підставі Рамкового договору та Індивідуального договору до нього відповідач в період з січня по березень 2022 року без жодних зауважень прийняв від позивача природний газ вартістю 590 186 800,00 грн, про що сторони склали вказані комерційні акти приймання-передачі природного газу.

Проте, відповідач частково розрахувався за отриманий природний газ за вказаний період, що визнається позивачем та не заперечується відповідачем. У свою чергу, матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем коштів за отриманий природний газ за періоди поставки січень 2022 року на суму 167942128,93 грн, лютий 2022 року на суму 215773600,00 грн, березень 2022 року на суму 81991000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд дійшов висновку щодо наявності у відповідача заборгованості перед позивачем за Індивідуальним договором №БГр-21/22-ЛГЗ від 20.10.2021 (з урахуванням додаткових угод до нього) до Рамкового договору купівлі-продажу природного газу №2рд_БГр-ЛГЗ від 20.10.2021 у загальному розмірі 465706728,93 грн.

Вищенаведене не спростовується скаржником під час апеляційного провадження.

За приписами пункту 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, установлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України) виникає обов`язок сплатити кредитору разом із сумою основного боргу суму інфляційних втрат як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

У постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19 (провадження № 12-189гс19) Велика Палата Верховного Суду, аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень статті 625 Цивільного кодексу України, зробила висновок про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3 % річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю.

Велика Палата Верховного Суду також неодноразово зазначала, що у статті 625 Цивільного кодексу України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц, від 31.10.2018 у справі № 161/12771/15-ц, від 19.06.2019 у справі № 646/14523/15-ц, від 18.03.2020 у справі № 711/4010/13, від 23.06.2020 у справі № 536/1841/15-ц, від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17, від 22.09.2020 у справі № 918/631/19, від 09.11.2021 у справі № 320/5115/17.

Перевіривши надані позивачем до позовної заяви розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, посилаючись на порушення відповідачем виконання грошового зобов`язання внаслідок несплати за отриманий природний газ за період з січня 2022 року по березень 2022 року у строки, передбачені договором, суд першої інстанції дійшов висновку, що надані позивачем розрахунки є вірними, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат у сумі 93734736,66 грн та 3% процентів річних у сумі 18704485,02 грн є правомірними та підлягають задоволенню.

Спір у цій справі виник у зв`язку з наявністю чи відсутністю підстав для стягнення з відповідача заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу, а також інфляційних втрат, 3% річних з урахуванням форс-мажорних обставин.

Відповідно до частини першої, другої статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Положеннями статті 617 Цивільного кодексу України, що кореспондується зі статтею 218 Господарського кодексу України, передбачено можливість звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо сторона договору доведе, що таке порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (форс-мажору).

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відтак, за загальним правилом, неможливість виконати зобов`язання внаслідок дії обставин непереборної сили відповідно до вимог законодавства є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (частина перша статті 617 ЦК).

Таким чином, із зазначених норм вбачається, що чинним законодавством України передбачена можливість звільнення сторін зобов`язання від господарської відповідальності, передбаченої законом або умовами договору за часткове або повне невиконання договірних зобов`язань у зв`язку з форс-мажорними обставинами, а не від виконання цих зобов`язань в цілому, на що помилково посилається апелянт.

У частині першій статті 14-1 Закону України "Про Торгово-промислові палати в Україні" вказано, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

За змістом частини другої статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Відповідно до приписів частини1 статті 617 ЦК України, частини 2 статті 218 ГК України та статті 14-1 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні і невідворотні обставини за даних умов здійснення господарської діяльності, що об`єктивно унеможливлюють виконання особою зобов`язань за умовами договору, обов`язків, передбачених законодавством.

В свою чергу надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості.

Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (п.38 постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №912/3323/20), а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним.

У постанові від 25.01.2022 у справі №904/3886/21 Верховний Суд щодо застосування статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" зазначив, що:

- ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності;

- форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом;

- наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до статей 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України" шляхом видачі сертифіката.

Наявність форс-мажорних обставин у цій справі відповідачем обумовлено повномасштабною військовою агресією російської федерації проти України, що стало підставою для введення в Україні воєнного стану.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 за №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, який триває до теперішнього часу.

Торгово-промислова палата України (далі - ТПП) оприлюднила лист № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, яким на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України, засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". Враховуючи це, ТПП України підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Вказаний лист ТПП України адресований "Всім, кого це стосується", тобто необмеженому колу суб`єктів, його зміст носить загальний інформаційний характер та констатує абстрактний факт наявності форс-мажорних обставин без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні.

У постанові від 15.06.2023 у справі № 910/8580/22 Верховний Суд виклав наступні висновки:

- лист ТПП України від 28.02.2022 є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин;

- форс-мажор, або ж обставини непереборної сили, - це надзвичайні та невідворотні обставини, настання яких призвело до об`єктивної неможливості виконати зобов`язання. Водночас сама по собі, зокрема, збройна агресія проти України, девальвація гривні, воєнний стан, не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Воєнний стан, девальвація гривні, як обставини непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання;

- наявність сертифікату ТПП України про форс-мажор суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами, тобто дані обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

У постанові Верховного Суду від 07.06.2023 у справі №912/750/22 викладено висновок про те, що лист ТПП України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не можна вважати сертифікатом у розумінні статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", а також такий лист не є документом, який був виданий за зверненням відповідного суб`єкта (відповідача), для якого могли настати певні форс-мажорні обставини.

У постанові від 07.06.2023 у справі № 906/540/22 Верховний Суд зазначив, що :

- ТПП України листом від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 засвідчила, що військова агресія російської федерації проти України стала підставою для введення воєнного стану та є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили);

- вказаний лист ТПП України адресований "Всім, кого це стосується", тобто необмеженому колу суб`єктів, його зміст носить загальний інформаційний характер та констатує абстрактний факт наявності форс-мажорних обставин без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні;

- лист ТПП України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не є безумовною підставою вважати, що форс-мажорні обставини настали для всіх без виключення суб`єктів. Кожен суб`єкт, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин.

У постанові від 29.06.2023 у справі № 922/999/22 Верховний Суд виснував, що:

- лист ТПП України від 28.02.2022, на який посилався скаржник у судах попередніх інстанцій, та яким визнано форс-мажорною обставиною військову агресію російської федерації проти України, є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, зобов`язання, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин. Отже лист ТПП України не можна вважати сертифікатом у розумінні статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні";

- наявність сертифікату ТПП України про форс-мажор суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами, тобто дані обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку;

- сторона, яка посилається на форс-мажор, має довести причинно-наслідковий зв`язок між форс-можором та неможливістю виконати конкретне зобов`язання;

- той факт, що ТПП України засвідчила форс-мажорні обставини - військову агресію російської федерації проти України, сам по собі не є підставою для звільнення або зменшення відповідальності за невиконання/неналежне виконання договірних зобов`язань.

Отже лист ТПП від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не є доказом настання форс-мажорних обставин для всіх без виключення суб`єктів господарювання України з початком військової агресії російської федерації. Кожен суб`єкт господарювання, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин.

Торгово-промислова палата засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб (абзац 3 частини третьої статті 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні").

Водночас сертифікат ТПП не є єдиним або обов`язковим доказом існування форс-мажорних обставин; наявність форс-мажорних обставин може доводитися й іншими доказами, якщо інше не передбачено законом або договором.

Так, у постанові від 13.09.2023 у справі №910/7679/22 Верховний Суд зазначив, що лист ТПП від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 є документом загального інформаційного характеру, цей лист не може вважатися сертифікатом ТПП, виданим відповідно до положень стаття 14-1 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні", і не є доказом настання форс-мажору (обставин непереборної сили) для певного суб`єкта господарювання у конкретному зобов`язанні. Водночас Верховний Суд звертає увагу, що навіть за відсутності сертифіката ТПП, отриманого в передбаченому законом порядку, сторона не позбавлена можливості доводити наявність форс-мажорних обставин іншими доказами, якщо інше не встановлено законом чи договором.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що вищенаведені висновки Верховного Суду щодо застосування статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", зокрема щодо підтвердження наявності форс-мажорних обставин, мають загальний характер та підлягають застосуванню у тому числі й щодо спірних правовідносин.

В контексті дослідження наявності чи відсутності порушення покупцем зобов`язання слід вказати, що у підписаному сторонами Рамковому договорі передбачений окремий розділ 7, в якому на розсуд сторін урегульовані питання, що пов`язані із виникненням форс-мажорних обставин.

Так, пунктом 7.1 Рамкового договору передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за договором, якщо таке невиконання є наслідком дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин). Під обставинами непереборної сили сторони розуміють обставини, що мають надзвичайний та невідворотний характер, які виникли після укладання договору та виключають або частково унеможливлюють належне виконання цього договору. Настання таких обставин не залежить від волі та бажання сторін.

Пунктом 7.2 Рамкового договору сторони окремо погодили, що до обставин непереборної сили відносять, зокрема, війни або військові дії.

Сторони прямо передбачили у Рамковому договорі, що достатнім доказом дії обставин непереборної сили є документ, виданий Торгово-промисловою палатою або іншим органом, уповноваженим чинним законодавством на засвідчення обставин непереборної сили (пункт 7.4. Рамкового договору).

За вказаних обставин, доводи відповідача про можливість правомірного засвідчення обставин непереборної сили виключно сертифікатом Торгово-промислової палати є безпідставними, оскільки сторонами передбачена варіативна форма доказування факту існування форс-мажорних обставин, яка вимагає наявності достовірного документа (не виключно сертифікату), виданого уповноваженим на те органом.

У той же час судом апеляційної інстанції встановлено, що 28.02.2022 Торгово-промисловою палатою України було ухвалено рішення спростити процедуру засвідчення форс-мажорних обставин. Зокрема, листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 року №2024/02.0-7.1 підтверджено військову агресію Російської Федерації проти України з 24 лютого 2022 року, яка є надзвичайною, невідворотною та об`єктивною обставиною для суб`єктів господарської діяльності по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Вказаний лист Торгово-промислової палати України суд апеляційної інстанції визнає як належний, допустимий та достовірний доказом засвідчення форс-мажорних обставин, які потенційно здатні суттєво вплинути на належне виконання обов`язків суб`єктами господарської діяльності, у яких виникають зобов`язання за укладеними до настання форс-мажорних обставин договорами (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 26 січня 2023 року у справі № 160/5130/21).

Також матеріали справи містять сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) ТПП України від 25.11.2022 № 3100-22-1547, виданий ТОВ "Луганськгаз Збут", яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військова агресія Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану; протиправні дії третіх осіб, зокрема захоплення структурних підрозділів ТОВ "Луганськгаз Збут" щодо обов`язку (зобов`язання), а саме: належним чином виконувати умови договору, зокрема подавати заявки для укладання щомісячних додаткових угод на окремий період поставки; здійснювати закупівлю природного газу; проводити розрахунки за спожиті обсяги природного газу протягом 45 (сорока п`яти) календарних днів починаючи з дня, наступного за днем закінчення відповідного періоду поставки; надавати забезпечення щодо виконання платіжних зобов`язань; оформлювати та підписувати комерційні акти не пізніше 12-го числа місяця, наступного за періодом поставки, у термін з 09 березня 2022 року, за Індивідуальним договором №БГр-21/22-ЛГЗ від 20.10.2021 до Рамкового договору купівлі-продажу природного газу № 2рд_БГр-ЛГЗ від 20.10.2021, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", які унеможливили його виконання в зазначений термін. Період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили): дата настання - 09.03.2022; дата закінчення - тривають на 25 листопада 2022 року (т.1, а.с.240-242).

Під час розгляду даної справи за зверненням відповідача Торгово-промисловою палатою України видано також сертифікат від 27.09.2023 № 3100-23-4045, яким Торгово-промислова палати України засвідчила відповідачу наявність форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою для введення воєнного стану, активні бойові дії на території Луганської області, протиправні дії третіх осіб, зокрема, захоплення структурних підрозділів ТОВ "Луганськгаз Збут", щодо обов`язку (зобов`язань), а саме: належним чином виконувати умови договору, зокрема подавати заявки для укладання щомісячних додаткових угод на окремий період поставки, здійснювати закупівлю природного газу; проводити розрахунки за спожиті обсяги природного газу протягом 45 (сорока п`яти) календарних днів починаючи з дня, наступного за днем закінчення відповідного періоду поставки; надавати забезпечення щодо виконання платіжних зобов`язань; оформлювати та підписувати комерційні акти не пізніше 12-го числа місяця, наступного за періодом поставки, у термін з 09 березня 2022 року, за Індивідуальним договором №БГр-21/22-ЛГЗ від 20.10.2021 до Рамкового договору купівлі-продажу природного газу № 2рд_БГр-ЛГЗ від 20.10.2021, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", які унеможливили його виконання в зазначений термін. Період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили): дата настання - 09.03.2022; дата закінчення - тривають на 27 вересня 2023 року (т.2, а.с.27-29).

Як вбачається, вказані сертифікати видані, зокрема, відповідно до: Закону України від 12.05.2015 №389-VIII "Про правовий режим воєнного стану", із змінами та доповненнями; Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" відповідно до якого введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб; подальших Указів Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні"; постанови Правління Національного банку України "Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану" №18 від 24.02.2022, якою підтверджено неможливість роботи банківських відділень на тимчасово окупованих територіях; наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 №75 "Про затвердження переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25 квітня 2022 року", із змінами; наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309 "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією", із змінами; копій Рамкового договору купівлі-продажу природного газу № 2рд_БГр-ЛГЗ від 20.10.2021, Індивідуального договору №БГр-21/22-ЛГЗ від 20.10.2021, додаткових угод до нього та комерційних актів приймання-передачі природного газу; копії наказів директора ТОВ "Луганськгаз Збут" №13 від 25.02.2022 "Про заходи безпеки працівників ТОВ "Луганськгаз Збут" та №15 від 09.03.2022 "Про організацію роботи щодо приймання-передачі природного газу" щодо припинення приймання природного газу на ВТТ та подачі торгових сповіщень на набуття природного газу на Інформаційній платформі Оператора ГТС від ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг"; копії листа ТОВ "Луганськгаз Збут" до ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" за вих. № 636 від 28.02.2022 "Про надання відомостей по договору на договірне списання", яким повідомлено про факт фізичної неможливості надання договору про договірне списання коштів №5 від 23.02.2022 у зв`язку з настанням обставини непереборної сили (військова агресія Російської Федерації проти України), які стали підставою для введення воєнного стану із 24 лютого 2022 року, зазначений договір про договірне списання коштів №5 від 23.02.2022 є забезпеченням щодо виконання платіжних зобов`язань на березень 2022 року; копії листа ТОВ "Луганськгаз Збут" до ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" за вих. № 657 від 16.03.2022 "Щодо торгових сповіщень", яким ТОВ "Луганськгаз Збут" повідомило про неможливість отримувати своєчасну інформацію щодо обсягів споживання природного газу побутовими споживачами та неможливість у період дії воєнного стану в Україні здійснювати приймання природного газу на ВТТ шляхом надання Оператору ГТС торгових сповіщень на набуття природного газу в Інформаційній платформі Оператора ГТС в межах укладеного Індивідуального договору №БГр-21/22-ЛГЗ від 20.10.2021 до Рамкового договору купівлі-продажу природного газу № 2рд_БГр-ЛГЗ від 20.10.2021 у березні 2022 року; копії листа ТОВ "Луганськгаз Збут" за вих. № 659 від 18.03.2022, яким ТОВ "Луганськгаз Збут" повідомило Офіс Генерального прокурора України, Національну поліцію України, Міністерство внутрішніх справ України про злочин, скоєний Російською Федерацією/незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території Луганської області, а саме захоплення майна, пограбування окупаційними силами та припинення провадження господарської діяльності; копії повідомлення слідчого СУ ГУНП в Луганській області Калантай І. №9433/24/13/2-2022/ВС від 26.05.2022, яким повідомлено про початок досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000071 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 341 Кримінального кодексу України, цим повідомленням підтверджено факт захоплення на території Луганської області військовослужбовцями Збройних Сил Російської Федерації та учасниками контрольованих РФ незаконних збройних формувань структурних підрозділів ТОВ "Луганськгаз Збут"; копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000071 від 26.05.2022.

Тобто, у матеріалах справи наявні сертифікати ТПП, якими засвідчено настання форс мажорних обставин саме для відповідача у справі та саме за спірним Індивідуальним договором №БГр-21/22-ЛГЗ від 20.10.2021 до Рамкового договору купівлі-продажу природного газу № 2рд_БГр-ЛГЗ від 20.10.2021.

При цьому, у цих сертифікатах зазначено про триваючий характер дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з 09 березня 2022 року та на дату їх видачі, відсутні відомості стосовно їх закінчення. Тобто для підтвердження засвідчення таких обставин достатньо було отримати лише сертифікат від 25.11.2022 № 3100-22-1547, який підлягає оцінки судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами, зокрема в частині продовження дії таких обставин на час звернення до суду.

Відтак, з цих підстав суд апеляційної інстанції враховує посилання скаржника на особливість статусу ТОВ "Луганськгаз Збут" в умовах воєнного стану, які обґрунтовані такими обставинами:

- Основним видом діяльності ТОВ "Луганськгаз Збут" є постачання природного газу населенню, бюджетним організаціям та промисловим споживачам Луганської області.

- Згідно з наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією" майже вся територія Луганської області України станом на 01.05.2022 відносилась та продовжує відноситься до тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України.

Отже, окупація території Луганської області та введення на ній активних бойових дій є загальновідомими обставинами та не потребують доказування.

Оскільки з 24 лютого 2022 року на території Луганської області проводились активні бойові дії та відбувалось поступове захопленням ділянок (районів) Луганської області армією держави-агресора, то перебування громадян на зазначених територіях стало небезпечним для життя (в тому числі для працівників ТОВ "Луганськгаз Збут").

Проведення активних бойових дій на території Луганської області та захоплення її територіальних громад підтверджено наказами Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 №75 та від 22.12.2022 №309.

- Загальна заборгованість населення Луганської області за спожитий газ перед ТОВ "Луганськгаз Збут" станом на 31.07.2023 склала 849 847 723,75 грн, що фактично є єдиним джерелом погашення заборгованості перед позивачем (підтверджено бухгалтерською довідкою №127 від 22.09.2023 (т.1, а.с. 230), з якої вбачається, що загальний розмір дебіторської заборгованості станом на 31.07.2023 становив 966 567 362,32 грн, тобто значна частина заборгованості облікована саме за побутовими споживачами). В той же час, всі споживачі фактично з лютого - травня 2022 року знаходяться або в тимчасовій окупації або на цих територіях ведуться активні бойові дії та відповідно споживачі позбавлені можливості здійснити розрахунок за газ.

- На виконання умов п. 14.2 Індивідуального договору №БГр-21/22-ЛГЗ від 20.10.2021, який є невід`ємною частиною Рамкового договору №2рд_БГр-ЛГЗ від 20.10.2021 та на виконання умов п.2.1 договорів про договірне списання №3 від 24.12.2021. №4 від 24.01.2022 та №5 від 23.02.2022 прийманий коштів за природний газ від побутових споживачів (населення) Луганської області здійснюється Товариством на поточний рахунок, відкритий в ФЛОУ АТ "Ощадбанк"; обсяги грошових коштів, що надходили від побутових споживачів Луганської області на єдиний поточний рахунок, були отримані позивачем в межах договорів про договірне списання, тобто було впроваджено механізм списання коштів з поточного рахунка ТОВ "Луганськгаз Збут" на поточні рахунки позивача.

- Вжиття заходів Товариством щодо стягнення існуючої заборгованості з побутових споживачів Луганської області, та як наслідок, забезпечення надходжень на поточний рахунок Товариства в достатньому обсязі в період дії воєнного стану не є можливим з огляду на: тимчасову окупацію територій Луганської області та проведення активних бойових дій, що призвело до втрати доступу до приладів обліку, які розташовані на тимчасово окупованій території Луганської області, та втрати зв`язку із побутовими споживачами Луганської області (відсутність телефонії та інтернет-зв`язку), припинення роботи відділень АТ "Укрпошта" та відділень банківських установ, відсутність доступу до первинних документів, існування на законодавчому рівні обмежень щодо примусового стягнення заборгованості із побутових споживачів на таких територіях.

- Втрата ТОВ "Луганськгаз Збут" фактичного контролю над своїми активами (оборотними (рухоме та нерухоме майно) та необоротними активами (зокрема дебіторською заборгованістю за продукцію, товари, роботи, послуги), що підтверджено зареєстрованим кримінальним провадженням № 0000071 від 26.05.2022 за фактом протиправних дій держави-агресора за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 341 Кримінального кодексу України (захоплення державних або громадських будівель чи споруд). (т.2, а.с.63-66);

- Призупинення дій трудових договорів з працівниками ТОВ "Луганськгаз Збут" відповідно до ст.13 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" від 15.03.2022 за №2136-ІХ на підставі наказів №16, №17 від 31.03.2022 (т.2, а.с.67-68).

Суд апеляційної інстанції враховує, що згідно з пунктом 12 Індивідуального договору №БГр-21/22-ЛГЗ від 20.10.2021 до Рамкового договору №2рд_БГр-ЛГЗ від 20.10.2021 оплата за поставлений газ здійснюється протягом 45 днів після закінчення відповідного періоду поставки, а отже граничні терміни виконання зобов`язань ТОВ "Луганськгаз Збут" щодо оплати вартості природного газу є такими, що настали після 24.02.2022 (дати початку воєнного стану): за січень 2022 року граничним строк проведення розрахунків є 17.03.2022; за лютий 2022 року граничним строк проведення розрахунків є 14.04.2022; за березень 2022 року граничним строк проведення розрахунків є 15.05.2022.

В аспекті з`ясування об`єктивних обставин неможливості своєчасного виконання відповідачем власних грошових зобов`язань, судом апеляційної інстанції з огляду на наявні у матеріалах справи пояснення і докази, надані сторонами встановлено, що внаслідок виникнення форс-мажорних обставин відповідач втратив контакт із своїми споживачами, втратив засоби виробництва на територіях, на яких велися і ведуться бойові дії (Луганська область), тобто зазнав негативного впливу на здійснення господарської діяльності внаслідок військової агресії Російської Федерації, через що втратив можливість ефективного та повноцінного виконання своїх обов`язків перед позивачем.

З огляду на викладене, настання форс-мажорних обставин через військову агресію Російської Федерації проти України з 24 лютого 2022 року та об`єктивна неспроможність відповідача отримати доступ до засобів виробництва на територіях, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) мали наслідком неможливість належного виконання відповідачем грошових зобов`язань перед позивачем.

При цьому колегія суддів звертає увагу позивача на те, що підписання сторонами додаткової угоди №03-БГр-ЛГЗ, якою окремо врегульовувалися правовідносини за відповідний період поставки у березні 2022 року, відбулося до настання форс-мажорних обставин, а саме 18.02.2022.

У з в`язку з чим доводи позивача про те, що відповідач знав, що після початку військової агресії російської федерації проти України він опинився під дією форс-мажорних обставин та мав відмовитись від прийнятих на себе зобов`язань в березні 2022 року, заздалегідь розуміючи, що не зможе їх виконати, спростовуються вищевикладеним.

Стосовно доводів позивача про порушення відповідачем порядку повідомлення іншої сторони про настання форс-мажорних обставин, слід зазначити таке.

Відповідно до пункту 7.3 Рамкового договору сторона, яка опинилась під впливом дії обставин непереборної сили, зобов`язана негайно (без затримки, в максимально коротший термін) як тільки стане відомо про можливість їх настання, настання чи припинення повідомити про це іншу сторону будь-якими припустимими засобами з наступним протягом 3 робочих днів письмовим повідомленням.

Достатнім доказом дії обставин непереборної сили є документ, виданий Торгово-промисловою палатою або іншим органом, уповноваженим чинним законодавством України на засвідчення обставин непереборної сили. Надання вказаного доказу іншій стороні повинно бути здійснено в розумні строки, що необхідні для його отримання від уповноваженого органу, але не пізніше 14 днів з дати виникнення таких обставин (пункт 7.4 Рамкового договору).

З матеріалів справи вбачається, що листом від 28.02.2022 № 636 відповідач повідомив ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" про настання обставин непереборної сили (військова агресія Російської Федерації проти України), що унеможливило виконання зобов`язань за Індивідуальним договором до Рамкового договору в частині надання оригіналу договору про договірне списання коштів від 23.02.2022 №5 (т.1, а.с. 231).

Листом від 16.03.2022 №657 відповідач повідомив ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" про те, що у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні, проведенням активних бойових дій на території Луганської області та значними пошкодженнями інфраструктурних об`єктів (відсутність зв`язку, електроживлення та ін.) Товариство не має можливості отримувати своєчасну інформацію щодо обсягів споживання природного газу побутовими споживачами та не має можливості у період дії воєнного стану в Україні здійснювати приймання природного газу на ВТТ шляхом надання Оператору ГТС торгових сповіщень на набуття природного газу в Інформаційній платформі Оператора ГТС в межах укладеного Індивідуального договору №БГр-21/22-ЛГЗ від 20.10.2021 до Рамкового договору купівлі-продажу природного газу №2рд_БГр-ЛГЗ від 20.10.2021 та додаткової угоди від 18.02.2022 №03-БГр-ЛГЗ (т.2, а.с.78).

В подальшому, листом від 08.07.2022 № 708 відповідач відповідно до пункту 7.3 Рамкового договору повідомив позивача про форс-мажорні обставини, передбачені пунктом 7.2 Рамкового договору, а саме введений 24 лютого 2022 року відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" на території України військовий стан. Вказав, що відповідно до пункту 7.4 Рамкового договору такі обставини підтверджені сертифікатом (листом) Торгово-промислової палати України (далі - ТПП) №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022. Крім того, посилаючись на те, що до 24.02.2022 Товариство здійснювало, зокрема господарську діяльність з постачання природного газу побутовим споживачам на території Луганської області, а станом на дату надання цієї інформації майже вся територія Луганської області перебуває під тимчасовою окупацією або на таких територіях проводяться воєнні (бойові) дії, що підтверджено наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 01.07.2022 №142, відповідач повідомив про неможливість здійснення господарської діяльності на території України, що тимчасово не контролюються органами державної влади. До вказаного листа додано лист ТПП України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 (т.1, а.с.234).

Листом від 28.11.2022 № 755 відповідач в доповнення до листів від 28.02.2022 №636, від 08.07.2022 №708 повідомив позивача про форс-мажорні обставини, передбачені пунктом 7.2 Рамкового договору, а також зазначив, що відповідно до пункту 7.4 Рамкового договору такі обставини підтверджені сертифікатом ТПП України від 25.11.2022 № 3100-22-1547. До цього листа додано сертифікат ТПП України від 25.11.2022 № 3100-22-1547 (т.1, а.с.236, 240-242).

Листом від 14.06.2023 №53 у відповідь на лист позивача від 02.06.2023 №125/7-4610 стосовно виконання зобов`язань за Рамковим договором та Індивідуальним договором до нього відповідач повідомив щодо здійснення заходів з погашення заборгованості, а також знову зазначив про те, що наразі діють обставини непереборної сили (військова агресія Російської Федерації проти України, що засвідчено Торгово-промисловою палатою України на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні"), основним джерелом погашення заборгованості за договором є дебіторська заборгованість населення за природний газ, яка станом на 01.06.2023 становить 849.885.461,98 грн (з ПДВ), при цьому наразі існують обставини, що унеможливлюють вчинення Товариством заходів, направлених на стягнення такої заборгованості (т.1, а.с.243-246).

Відповідач листом від 29.09.2023 № 137 повідомив позивача про форс-мажорні обставини введення воєнного стану та неможливість виконання Індивідуального та Рамкового договорів, та повідомив про отримання оновленого сертифіката ТТП України від 27.09.2023 № 3100-23-4045. До вказаного листа додано сертифікат ТПП України від 27.09.2023 № 3100-23-4045 (т.2, а.с.27-29).

Відтак, матеріалами справи підтверджується неодноразове звернення відповідача до ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" з повідомленням про настання форс-мажорних обставин, що перешкоджають належному виконанню умов Індивідуального договору №БГр-21/22-ЛГЗ від 20.10.2021 до Рамкового договору купівлі-продажу природного газу №2рд_БГр-ЛГЗ від 20.10.2021.

Водночас, на виконання пункту 7.4 Рамкового договору на підтвердження дії обставин непереборної сили відповідач надіслав ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" лист ТПП України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 (листом від 08.07.2022 № 708), сертифікат ТПП України від 25.11.2022 № 3100-22-1547 (листом від 28.11.2022 № 755) та сертифікат ТПП України від 27.09.2023 № 3100-23-4045 (листом від 29.09.2023 № 137), тобто з пропуском передбаченого умовами договору строку.

Верховний Суд у постанові від 31.08.2022 у справі №910/15264/21, на яку посилається скаржник, звернув увагу на те, що потрібно розрізняти вчасне повідомлення сторони про виникнення форс-мажорних обставин (яке сторона має зробити у передбачений договором строк) від звернення до ТПП за отриманням сертифікату, яке є можливим лише після порушення виконання зобов`язання. Через це сертифікат ТПП може бути отриманий значно пізніше за дату, коли сторона з`ясувала неможливість виконання договору через вплив форс-мажорних обставин.

Саме ж повідомлення про форс-мажор має бути направлено іншій стороні якнайшвидше. Хоча й форс-мажорні обставини впливають, як правило, на одну сторону договору (виконавця), але вони мають негативні наслідки насамперед для іншої сторони договору, яка не отримує його належне виконання. Отже, своєчасне повідомлення іншої сторони про настання форс-мажорних обставин спрямоване на захист прав та інтересів іншої сторони договору, яка буде розуміти наявність вказаних обставин та, можливо, зможе зменшити негативні наслідки форс-мажору.

Водночас неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про форс-мажорні обставини позбавляє сторону, яка порушила цей обов`язок, права посилатися на ці обставини як на підставу звільнення від відповідальності, якщо це передбачено договором (втрата стороною права посилання на форс-мажор).

Про те, що сторона позбавляється права посилатися на форс-мажорні обставини через несвоєчасне повідомлення має бути прямо зазначено в договорі (подібний за змістом правовий висновок міститься у п.5.63 постанови Верховного Суду від 22.06.2022 у справі №904/5328/21).

Аналогічний підхід міститися в узагальнених нормах європейського звичаєвого права. Так, у Принципах міжнародних комерційних договорів (Принципи УНІДРУА в редакції 2016 року) у ч.3 ст.7.1.7 "Непереборна сила (форс-мажор)" вказано, що сторона, яка не виконала зобов`язання, має повідомити іншу сторону про виникнення перешкоди та її вплив на здатність виконувати зобов`язання. Якщо повідомлення не отримане іншою стороною протягом розумного строку після того, як сторона яка не виконала дізналася або могла дізнатися про перешкоду, вона несе відповідальність за збитки, які стали результатом неотримання повідомлення. У Принципах Європейського договірного права (ст.8.108(3)), присвяченій питанням форс-мажору, вказано, що невиконуюча зобов`язання сторона має впевнитися у тому, що повідомлення про перешкоду та її вплив на виконання отримане іншою стороною впродовж розумного строку після того, як невиконуюча сторона дізналася або повинна була дізнатися про ці перешкоди. Інша сторона має право на компенсацію збитків, завданих внаслідок неотримання такого повідомлення.

Водночас, ні положення Рамкового договору купівлі-продажу природного газу №2рд_БГр-ЛГЗ від 20.10.2021, ні положення Індивідуального договору №БГр-21/22-ЛГЗ від 20.10.2021 до нього не передбачають юридичні наслідки того, що сторона не повідомила іншу сторону цього договору в строки, визначені договором, про факт настання таких обставин, та не встановлено такої умови, як те, що ненадання сертифікату в певний строк позбавляє сторону договору посилатися на настання форс-мажорних обставин, як на підставу звільнення від відповідальності або відкладення строку виконання зобов`язань.

У зв`язку з цим відсутні підстави вважати, що порушення ТОВ "Луганськгаз Збут" передбаченого договором строку повідомлення позивача про настання форс-мажору із посиланням на відповідний сертифікат ТПП чи без нього означає автоматичну втрату товариством права посилатись на форс-мажор у відносинах з контрагентом.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач належним чином підтвердив існування форс-мажорних обставин та повідомив про це позивача.

Як вже було зазначено вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що сукупність вищенаведених фактів однозначно вказує на істотний негативний вплив, яких зазнала господарська діяльність відповідача через настання форс-мажорних обставин.

В свою чергу, суд першої інстанції не з`ясував обставини, що мають значення для справи, не надав належну правову оцінку вищезазначеним доказам та аргументам, які разом зі сертифікатами ТПП України підтверджували настання форс-мажорних обставин для ТОВ "Луганськгаз Збут" за Індивідуальним договором №БГр-21/22-ЛГЗ від 20.10.2021 до Рамкового договору купівлі-продажу природного газу №2рд_БГр-ЛГЗ від 20.10.2021.

Відповідно до пункту 1.4 Рамкового договору №2рд_БГр-ЛГЗ від 20.10.2021 продавець зобов`язується передати у власність покупцю природний газ в обсягах та у строки, що погоджені сторонами у відповідному Індивідуальному договорі, а покупець зобов`язується прийняти і своєчасно сплатити вартість такого обсягу газу у розмірі, строки та у порядку, що визначені відповідним Індивідуальним договором та цим Рамковим договором. Таким чином, пункт 1.4. Рамкового договору містить зустрічні зобов`язання у продавця - це зобов`язання щодо поставки газу, у покупця - це зобов`язання щодо оплати поставленого газу.

Водночас, як встановлено вище, відповідно до умов пункту 7.5 Рамкового договору сторони передбачили, що строк виконання зобов`язань автоматично відкладається відповідно до часу, протягом якого будуть діяти такі обставини.

Відтак, відповідно до вимог чинного законодавства та умов договору існування форс-мажорних обставин звільняє сторону договору саме від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язання, а не від обов`язку виконати це зобов`язання після припинення таких обставин. У випадку виникнення обставин непереборної сили, термін виконання зобов`язань сторін за договором може просто переноситись (продовжуватися) на строк, протягом якого діють такі обставини та їх наслідки.

Сертифікат Торгово-промислової палатою про засвідчення форс-мажорних обставин може бути підставою для звільнення від відповідальності за часткове або повне невиконання договірних зобов`язань, однак не є підставою для внесення змін до договору, якщо самим договором не передбачено іншого. Тобто продовження строку дії договору та строку виконання зобов`язань внаслідок форс-мажору чи інших обставин є можливим лише якщо сторони це прямо вказали в умовах договору, або уклали додаткову угоду про це за взаємною згодою сторін вже після виникнення таких обставин (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 910/15264/21).

Отже, сторони, які вільні в умовах укладення договору, домовились про те, що у разі настання обставин непереборної сили їх зобов`язання за договором автоматично відкладаються до закінчення дії таких обставин, а тому відповідач як сторона договору має право розраховувати на застосування пункту 7.5 Рамкового договору в частині відкладення строку виконання зобов`язань щодо здійснення оплати за переданий газ.

Відповідач підтвердив належними доказами настання обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) згідно з пунктом 7.4 Рамкового договору, як обставин надзвичайного та невідворотного характеру, що об`єктивно унеможливили належне виконання відповідачем свого обов`язку зі сплати заборгованості за газ.

Таким чином, враховуючи умови пунктів 7.1, 7.5 Рамкового договору (якими, зокрема, передбачено відкладення строку виконання зобов`язань та звільнення сторони правочину від відповідальності, якщо невиконання є наслідком дії обставин непереборної сили) слід дійти до висновку про те, що граничний строк виконання зобов`язання позивачем щодо оплати за період поставки січень-березень 2022 року не настав через автоматичне відкладення цього строку відповідно до часу, протягом якого діятимуть форс-мажорні обставини.

Права продавця щодо отримання оплати за поставлений газ у січні - березні 2022 року не порушені, оскільки строк оплати, визначений сторонами у 45 днів, автоматично відклався, продовжився до закінчення обставин непереборної сили, а тому прострочення оплати зі сторони покупця ще не настало.

Відповідно, унеможливлюється нарахування на вказану суму заборгованості трьох процентів річних та інфляційних витрат з огляду на відсутність прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що позивач передчасно звернувся до суду з даним позовом.

При цьому, відмова судом у задоволенні позову у даній справі у зв`язку з його передчасністю не позбавляє позивача захистити свої порушенні права шляхом звернення до суду з іншим позовом після закінчення обставин непереборної сили.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд не може погодитися з висновками місцевого господарського суду про обґрунтованість позовних вимог.

Отже, судом першої інстанції під час розгляду даної справи не було враховано вищевикладеного, що призвело до ухвалення необґрунтованого рішення про задоволення позову, яке не може бути залишено в силі.

З огляду на встановлені судом апеляційної інстанції у даній справі обставини та докази на їх підтвердження, перевірку правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального права та відповідність рішення нормам процесуального права, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам статті 236 ГПК України, а тому наявні підстави для його скасування та прийняття нового рішення у справі про відмову у задоволенні позову.

Щодо інших аргументів учасників справи, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються судом в його основу і не впливають на результат вирішення спору, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною у залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», рішення від 10.02.2010).

Статтею 236 ГПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на встановлені судом апеляційної інстанції у даній справі обставини та докази на їх підтвердження, перевірку правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального права та відповідність рішення нормам процесуального права, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам статті 236 ГПК України.

Відповідно до частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (ч.2 ст. 277 ГПК України).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, та неправильно застосовано норми матеріального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганськгаз Збут" підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Луганської області від 22.11.2023 у справі №913/308/23 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, то згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 269, 270, п. 2 ст. 275, ст. 277, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганськгаз Збут" задовольнити.

Рішення Господарського суду Луганської області від 22.11.2023 у справі №913/308/23 скасувати.

Прийняти нове рішення.

У задоволенні позову відмовити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 1, ідентифікаційний код 42399676) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганськгаз Збут" (93400, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, будинок 87, кімната 307, ідентифікаційний код 40268,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені ст. ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 28.02.2024.

Головуючий суддя В.О. Фоміна

Суддя О.О. Крестьянінов

Суддя О.В. Шевель