ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2024 р. м. Київ Справа № 911/1398/23

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Київоблгаз (08150, Київська обл., Фастівський р-н, м. Боярка, вул. Шевченка Т., 178)

до Комунального підприємства Вишнівськтеплоенерго Вишневої міської ради Бучанського району Київської області (08132, Київська обл., Бучанський р-н, м. Вишневе, вул. Київська, 11)

про стягнення 14428976,63 грн. за типовим договором розподілу природного газу № 09420JBL5HFT016 від 01.01.2016 р., у тому числі 11250953,80 грн. основного боргу, 2380178,26 грн. пені, 149731,90 грн. 3% річних, 648112,67 грн. інфляційних втрат,

секретар судового засідання: Невечера С.А.

Представники сторін:

від позивача: Роговий М.В. (ордер № 1398540 від 28.01.2024 р.);

від відповідача: Мамаєв Д.Ю. (ордер № 0030787 від 29.06.2023 р., свідоцтво № 6127 від 12.07.2018 р.).

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Оператор газорозподільної системи Київоблгаз звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Комунального підприємства Вишнівськтеплоенерго Вишневої міської ради Бучанського району Київської області про стягнення 14428976,63 грн. за типовим договором розподілу природного газу № 09420JBL5HFT016 від 01.01.2016 р., у тому числі 11250953,80 грн. основного боргу, 2380178,26 грн. пені, 149731,90 грн. 3% річних, 648112,67 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням КП Вишнівськтеплоенерго своїх зобов`язань в частині проведення оплати за отримані послуги з розподілу природного газу за період з серпня 2022 р. по березень 2023 р., у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 11250953,80 грн. основного боргу, 2380178,26 грн. пені, 149731,90 грн. 3% річних, 648112,67 грн. інфляційних втрат, а також судовий збір.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 15.05.2023 р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 12.06.2023 р.

07.06.2023 р. до Господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання № 305 від 07.06.2023 р. (вх. № 11133/23 від 07.06.2023 р.) про відкладення розгляду справи, за змістом якого останній просить суд відкласти підготовче засідання у справі № 911/1398/23 у зв`язку з вжиттям заходів щодо мирного врегулювання спору між сторонами.

Також 07.06.2023 р. до Господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву № 306 від 07.06.2023 р. (вх. № 11134/23 від 07.06.2023 р.), за змістом якого останній зазначав, що КП Вишнівськтеплоенерго не заперечує наявності несплаченого основного боргу у розмірі 11250953,80 грн., але заперечує проти нарахованих штрафних санкцій та звертає увагу на певні обставини, які перешкоджали відповідачу здійснювати оплати у встановлений договором строк. Так, основною причиною виникнення заборгованості перед АТ Оператор газорозподільної системи Київоблгаз є невідшкодування різниці між фактично затвердженими тарифами (2018 р.) та тарифами на надання послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води, повна собівартість яких збільшується кожен місяць (збільшення вартості електричної енергії, паливно-мастильних матеріалів, фонду заробітної плати та інших обов`язкових витрат), відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» № 1730 від 03.11.2016 р. (зі змінами). Станом на 2023 р. відсутній механізм та джерела фінансування різниці в тарифах, що призводить до невиконання Законів України та банкрутства житлово-комунальної сфери держави, а також погіршення соціально-економічного становища територіальних громад. Розрахунок обсягу заборгованості різниці в тарифах на теплову енергію КП Вишнівськтеплоенерго складає 71640742,00 грн. Дана сума є узгодженою та підлягає відшкодуванню державою. Тобто, у разі надання субвенції державою на погашення заборгованості з різниці в тарифах, у першу чергу, було б погашено заборгованість перед надавачами послуг. Відповідно до прийнятих у 2022 р. нормативно-правових актів, питання компенсації повинно було бути повністю вирішено до кінця 2022 р., протягом військового стану та після закінчення чи скасування військового стану протягом наступних 6 місяців, але зазначене не було виконано на рівні всієї держави. Крім того, КП Вишнівськтеплоенерго вживає заходів щодо мирного врегулювання конфлікту, у зв`язку з чим 07.06.2023 р. позивачу було направлено проект мирової угоди з графіком погашення заборгованості (основного боргу, який відповідач визнає в повному обсязі) до початку опалювального сезону (за 4 місяці) та відшкодування йому судового збору за подання позовної заяви до 30.06.2023 р.

22.06.2023 р. до Господарського суду Київської області від позивача надійшла відповідь на відзив № 1749 від 20.06.2023 р. (вх. № 12267/23 від 22.06.2023 р.), за змістом якої останній просить суд задовольнити позовні вимоги АТ Оператор газорозподільної системи Київоблгаз, серед іншого, зазначаючи, що на підтвердження скрутного матеріального становища відповідач не надав доказів того, що підприємство у період серпень 2022 р. березень 2023 р. є збитковим. Так, до відзиву на позов відповідач подав в якості доказів скрутного матеріального становища наступні докази: довідку КП «Вишнівськтеплоенерго» про розмір дебіторської заборгованості № 303 від 06.06.2023 р.; стан претензійно-позовної роботи за 12 місяців 2022 р.; стан претензійно-позовної роботи за 4 місяці 2023 р. На переконання позивача, надані документи не можуть бути достатніми доказами наявності збитків у підприємства відповідача. Натомість, наявність заборгованості споживачів перед відповідачем не є підставою для звільнення останнього від відповідальності за несвоєчасне виконання зобов`язань перед позивачем. Крім того, надані відповідачем документи, на думку позивача, не є допустимими доказами, оскільки є односторонніми документами та фактично не підтверджуються ані первинними бухгалтерськими документами, ані судовими рішеннями, а тому не можуть братися до уваги.

06.07.2023 р. до Господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання № 351 від 03.07.2023 р. (вх. № 13018/23 від 06.07.2023 р.) про долучення документів, а саме розрахунку обсягу заборгованості різниці в тарифах на теплову енергію КП «ВИШНІВСЬКТЕПЛОЕНЕРГО» на загальну суму 71640742 грн.; Протоколу № 2 від 07.11.2022 р. засідання територіальної комісії з питань узгодження заборгованості підприємству з різниці в тарифах; Протоколу № 8 від 20.12.2022 р. засідання територіальної комісії з питань узгодження заборгованості підприємству з різниці в тарифах.

10.07.2023 р. до Господарського суду Київської області представником КП «Вишнівськтеплоенерго» було подано заперечення на відповідь на відзив б/н, б/д (вх. № 13236/23 від 10.07.2023 р.), за змістом яких відповідач зазначав, зокрема, що станом на 01.06.2022 р. заборгованість Державного бюджету перед відповідачем складає понад 53 млн.грн. Оплату за поставлений природний газ в період війни повністю виконано, але розподіл природного газу залишився несплаченим та станом на 01.10.2022 р. складав 8,9 тис. грн. При цьому, за твердженням відповідача, позивач нарахував відповідачу штрафні санкції за невиконання господарського зобов`язання без доведення саме вини відповідача в невчасному розрахунку за спожитий природний газ. Також відповідач зазначав про передчасність подання позовної заяви з підстав необхідності провести перерахунок споживання природного газу, що передбачено Кодексом газорозподільних систем, відповідно до якого, при зменшенні величини замовленої річної потужності, переплата, яка утворилася внаслідок перерахунку вартості послуг з розподілу природного газу за період з початку поточного календарного року до місяця, у якому здійснюється уточнення величини замовленої річної потужності (включно), з урахуванням тарифів на розподіл природного газу відповідних періодів, зараховується Оператором ГРМ у рахунок майбутніх платежів споживача, що не є побутовим, або на письмову вимогу цього споживача протягом 10 робочих днів з дня отримання вимоги грошові кошти повертаються споживачу. Перерахунок вартості послуги з розподілу природного газу за період з початку поточного календарного року до місяця, в якому здійснюється уточнення (зменшення) величини замовленої річної потужності, відображається у періоді нарахування за послуги розподілу природного газу поточного календарного місяця. Отже, за твердженням відповідача, з 10.07.2023 р. відповідач має право на подання позивачеві заяви на перерахунок, що фактично і було зроблено відповідачем через свого представника, та відповідно до якої повинно бути зменшено споживання та уточнено позовні вимоги.

У підготовчому засіданні 10.07.2023 р. представник відповідача зазначав, що позов є передчасним, а також клопотав про надання часу для ознайомлення позивача із запереченнями відповідача на відповідь на відзив та повідомляв суд про подання відповідачем позивачу заяви про зменшення розміру вартості розподілу газу за спірний період. Представник позивача у судове засідання не з`явився. Водночас, про дату, час і місце судового засідання учасники процесу були повідомлені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.07.2023 р. було продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання у справі на 31.07.2023 р.

31.07.2023 р. до Господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання про долучення письмових доказів (вх. № 14575/23 від 31.07.2023 р.), відповідно до якого відповідач просив суд долучити до матеріалів справи копію заяви від 28.07.2023 р. № 28/07/23-01, копію заяви (повторну) про проведення перерахунку послуг розподілу природного газу від 28.07.2023 р. № 28/07/23-01, копію заяви про проведення перерахунку послуг розподілу природного газу від 11.07.2023 р. № 11/07/23-01, копію проекту договору про реструктуризацію заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу від 31.07.2023 р. на підтвердження звернення відповідача до позивача щодо проведення перерахунку послуг з розподілу та укладення договору про реструктуризацію заборгованості.

У підготовчому засіданні 31.07.2023 р. представник відповідача клопотав про відкладення підготовчого засідання, зважаючи на те, що у позивача змінилося керівництво, корпоративне підпорядкування перейшло до інших державних установ, і що у зв`язку з цим відповідач не отримав відповіді на заяву про проведення перерахунку послуг розподілу природного газу від 11.07.2023 р. та повторну заяву про проведення перерахунку послуг розподілу природного газу від 28.07.2023 р. Також представник відповідача зазначав про можливість укладення між сторонами договору про реструктуризацію заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу, для узгодження якого сторонам необхідний певний час. Представник позивача підтверджував факт вказаного звернення відповідача та можливість перемовин про реструктуризацію боргу; щодо клопотання представника відповідача про відкладення підготовчого засідання не заперечував.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 31.07.2023 р. було відкладено підготовче засідання у справі на 24.08.2023 р.

24.08.2023 р. до Господарського суду Київської області надійшла зустрічна позовна заява б/н від 24.08.2023 р. (вх. № 16118/23 від 24.08.2023 р.) КП Вишнівськтеплоенерго до АТ Оператор газорозподільної системи Київоблгаз, за якою зустрічний позивач просив «визнати бездіяльність АТ «Оператор газорозподільної мережі «Київоблгаз» в невиконанні ч. 3 Глави 6, VI Розділу встановлених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 р. № 2494, та зобов`язати вчинити дії по перерахунку послуг розподілу природного газу за газовий рік (календарний рік) КП Вишнівськтеплоенерго Вишневої міської ради Бучанського району Київської області», і у задоволенні первісного позову відмовити повністю.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 24.08.2023 р. було відкладено підготовче засідання у справі на 05.10.2023 р.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 28.08.2023 р. у справі № 911/1398/23 було повернуто КП Вишнівськтеплоенерго зустрічну позовну заяву б/н від 24.08.2023 р. (вх. № 16118/23 від 24.08.2023 р.) на підставі ч. 6 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України.

05.10.2023 р. на електронну пошту Господарського суду Київської області від позивача надійшла заява б/н від 05.10.2023 р. (вх. № 18930/23 від 05.10.2023 р.) про відсутність процесуальної дієздатності у представника відповідача, мотивована тим, що на підтвердження своїх повноважень представником відповідача надано ордер невстановленої форми.

05.10.2023 р. до Господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання б/н, б/д (вх. № 18944/23 від 05.10.2023 р.) про зупинення провадження у справі, оскільки 07.09.2023 р. відповідачем було подано позовну заяву до позивача про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії по перерахунку послуг розподілу природного газу за календарний рік (справа № 911/2778/23, суддя Смірнов О.Г.).

У підготовчому засіданні 05.10.2023 р. представник позивача підтримувала заяву б/н від 05.10.2023 р. (вх. № 18930/23 від 05.10.2023 р.) про відсутність процесуальної дієздатності у представника відповідача; представник відповідача проти вказаної заяви заперечував.

У підготовчому засіданні 23.10.2023 р. представник позивача підтримував заяву б/н від 05.10.2023 р. (вх. № 18930/23 від 05.10.2023 р.) про відсутність процесуальної дієздатності у представника відповідача та заперечував проти клопотання відповідача б/н, б/д (вх. № 18944/23 від 05.10.2023 р.) про зупинення провадження у справі; представник відповідача проти згаданої вище заяви про відсутність процесуальної дієздатності у представника відповідача заперечував, підтримував клопотання б/н, б/д (вх. № 18944/23 від 05.10.2023 р.) про зупинення провадження у справі, а також зазначав, що ухвалою Господарського суду Київської області (суддя Смірнов О.Г.) від 06.10.2023 р. було відкрито провадження у справі № 911/2778/23 та призначено підготовче засідання на 09.11.2023 р.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.10.2023 р. було відкладено підготовче засідання у справі на 27.11.2023 р. та зобов`язано представника відповідача надати письмові пояснення щодо заяви позивача б/н від 05.10.2023 р. (вх. № 18930/23 від 05.10.2023 р.) про відсутність процесуальної дієздатності у представника відповідача.

24.11.2023 р. до Господарського суду Київської області від представника позивача надійшла заява б/н, б/д (вх. № 22020/23 від 24.11.2023 р.), відповідно до якої останній просить суд відкласти підготовче засідання у даній справі на іншу дату, оскільки його, як представника АТ «Київоблгаз», викликано до суду 27.11.2023 р. о 12:15 та 12:30 для участі у розгляді справ № 369/1745/22 та № 369/4428/23 у Києво-Святошинському районному суді Київської області.

27.11.2023 р. до Господарського суду Київської області від представника відповідача надійшли пояснення б/н, б/д (вх. № 22101/23 від 27.11.2023 р.) на клопотання позивача про відсутність процесуальної дієздатності у представника відповідача, відповідно до якого останній зазначає, що дані про адвоката Мамаєва Д.Ю. дійсно не містяться в Єдиному реєстрі адвокатів України. Водночас, як неодноразово було встановлено Верховним Судом, наявність свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю надає право надавати такі послуги, якщо свідоцтво не зупинено або не скасовано. До вказаних пояснень представником відповідача було долучено копію договору про надання правової допомоги № 28/06/23-1 від 28.06.2023 р., згідно з яким Адвокатське бюро Мамаєва Дмитра Юрійовича, зокрема, зобов`язується здійснювати представництво та захист інтересів Комунального підприємства Вишнівськтеплоенерго Вишневої міської ради Бучанського району Київської області у справах господарської юрисдикції, зокрема, в Господарському суді Київської області у справах за позовом АТ Оператор газорозподільної системи Київоблгаз до КП Вишнівськтеплоенерго Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, справа № 911/1398/23.

У підготовчому засіданні 27.11.2023 р. представник відповідача був присутнім; представник позивача не з`явився. Водночас, про дату, час і місце судового засідання всі учасники процесу були повідомлені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

У зв`язку з оголошенням по місту Києву повітряної тривоги, ухвалою Господарського суду Київської області від 27.11.2023 р. було відкладено підготовче засідання у справі на 21.12.2023 р.

27.11.2023 р. (після закінчення судового засідання) до Господарського суду Київської області надійшло подане через систему Електронний суд клопотання КП Вишнівськтеплоенерго № 835 від 27.11.2023 р. (вх. № 4869/23 від 27.11.2023 р.) про відкладення судового розгляду, з огляду на досягнення згоди щодо укладення мирової угоди на стадії розгляду у Господарському суді Київської області справи № 911/1398/23 та необхідності часу для її погодження сторонами.

01.12.2023 р. до Господарського суду Київської області від КП Вишнівськтеплоенерго засобами поштового зв`язку надійшло клопотання № 835 від 27.11.2023 р. (вх. № 22385/23 від 01.12.2023 р.) про відкладення судового розгляду, аналогічне за змістом клопотанню, яке надійшло 27.11.2023 р. до Господарського суду Київської області через систему Електронний суд.

21.12.2023 р. до Господарського суду Київської області від КП Вишнівськтеплоенерго надійшло клопотання б/н від 21.12.2023 р. (вх. № 23384/23 від 21.12.2023 р.) про зупинення розгляду даної справи № 911/1398/23 у зв`язку з розглядом Господарським судом Київської області пов`язаної з нею судової справи № 911/2778/23.

У підготовчому засіданні 21.12.2023 р. представники відповідача підтримували подане раніше та подане 21.12.2023 р. клопотання про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням Господарського суду Київської області у справі № 911/2778/23; представник позивача заперечував проти клопотання про зупинення провадження у даній справі, зазначаючи при цьому, що вказані клопотання відповідача спрямовані на затягування розгляду даної справи.

Розглянувши у судовому засіданні 21.12.2023 р. клопотання відповідача про зупинення провадження у даній справі, заслухавши позиції присутніх представників сторін, суд, без виходу до нарадчої кімнати, протокольною ухвалою залишив його без задоволення з мотивів, викладених в ухвалі суду від 21.12.2023 р.

У судовому засіданні 21.12.2023 р. представники сторін зазначали про надання суду всіх наявних у них доказів, що мають значення для вирішення спору, а також про наявність підстав для закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.12.2023 р. було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.01.2024 р.

29.01.2024 р. до Господарського суду Київської області через систему Електронний суд від відповідача надійшло клопотання б/н від 26.01.2024 р. (вх. № 788 від 29.01.2024 р.) про зупинення провадження у даній справі, в обґрунтування якого відповідач зазначав наступне. 08.01.2024 р. відповідачем до Північного апеляційного господарського суду було подано апеляційну скаргу на протокольну ухвалу Господарського суду Київської області від 21.12.2023 р. про залишення без задоволення клопотання відповідача б/н, б/д (вх. № 18944/23 від 05.10.2023 р.) про зупинення провадженні у справі № 911/1398/23, в якій відповідач просив суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 21.12.2023 р. у справі № 911/1398/23 та постановити нову ухвалу, якою зупинити розгляд справи. Відповідач стверджує, що розгляд Північним апеляційним господарським судом апеляційної скарги на протокольну ухвалу суду від 21.12.2023 р. впливає на подальший розгляд та з`ясування обставин справи даної справи Господарським судом Київської області, оскільки предметом апеляційної скарги є вирішення питання щодо зупинення розгляду даної справи до винесення рішення у справі № 911/2778/23, що перебуває у провадженні Господарського суду Київської області (суддя Смірнов О.Г.), за позовом відповідача до позивача про зобов`язання вчинити дії.

У судовому засіданні 29.01.2024 р. представник відповідача підтримував подане клопотання про зупинення провадження у даній справі до розгляду Північним апеляційним господарським судом апеляційної скарги КП Вишнівськтеплоенерго на протокольну ухвалу Господарського суду Київської області від 21.12.2023 р. у справі № 911/1398/23; представник позивача заперечував проти клопотання про зупинення провадження у даній справі, зазначаючи при цьому, що вказане клопотання відповідача спрямоване виключно на затягування розгляду даної справи.

Розглянувши у судовому засіданні 29.01.2024 р. клопотання відповідача б/н від 26.01.2024 р. про зупинення провадження у даній справі, заслухавши позиції присутніх представників сторін, суд, без виходу до нарадчої кімнати, протокольною ухвалою залишив його без задоволення з огляду на таке.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку, зокрема, об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які встановлюються іншим судом, у принципі не можуть бути встановлені господарським судом у даній справі з незалежних від нього (суду) законодавчо зумовлених причин (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.07.2020 р. у справі № 910/11236/19).

Враховуючи положення п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Поряд з цим, відповідно до імперативних приписів ч. 3 ст. 195 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1- 3-1 ч. 1 ст. 227 та п. 1 ч. 1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства не входить до вичерпного переліку підстав для зупинення провадження у справі на стадії її розгляду по суті.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення клопотання відповідача б/н від 26.01.2024 р. про зупинення провадження у даній справі.

У судовому засіданні 29.01.2024 р. представник позивача позовні вимоги підтримував у повному обсязі та просив суд задовольнити їх; представник відповідача заперечував проти позову та просив суд відмовити в його задоволенні, у тому числі у стягненні інфляційних втрат та 3 % річних, а у разі задоволення позовних вимог просив суд зменшити розмір пені на 99,9 %.

У судовому засіданні 29.01.2024 р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2016 р. між Акціонерним товариством Оператор газорозподільної системи Київоблгаз (далі позивач, АТ «Київоблгаз», Оператор ГРМ) та Комунальним підприємством Вишнівськтеплоенерго Вишневої міської ради Бучанського району Київської області (далі відповідач, КП «Вишнівськтеплоенерго», споживач) був укладений Типовий договір розподілу природного газу № 09420JBL5HFT016 (далі типовий договір, договір) шляхом підписання Заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим).

За цим договором Оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором (п. 2.1 договору).

Відповідно до пункту 2.2 договору обов`язковою умовою надання споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ.

Згідно з п. 6.1 договору оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Сторони погодили, що оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів (п. 6.6 договору).

У відповідності з п. 6.8 договору надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Відповідно до п. 8.2 договору у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором, він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Нарахування пені здійснюється починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку здійснення оплати за цим договором.

Пунктом 9.1 договору передбачено, що Оператор ГРМ має право припинити/обмежити розподіл природного газу споживачу в порядку та у випадках, передбачених Кодексом газорозподільних систем.

АТ Оператор газорозподільної системи Київоблгаз, на виконання умов договору, надав відповідачу послуги з розподілу природного газу у період з липня 2022 р. по березень 2023 р. включно на загальну суму 13972332,35 грн., що підтверджується актами наданих послуг, а саме № ОГЯ82023177 від 31.07.2022 р. на суму 1738804,36 грн., № ОГЯ82026922 від 31.08.2022 р. на суму 1738804,10 грн., № ОГЯ82032948 від 30.09.2022 р. на суму 1738804,36 грн., № ОГЯ82036554 від 31.10.2022 р. на суму 1532997,16 грн., № ОГЯ82040489 від 30.11.2022 р. на суму 1532997,08 грн., № ОГЯ82044191 від 31.12.2022 р. на суму 1532997,16 грн., № ОГЯ83001175 від 31.01.2023 р. на суму 1385642,70 грн., № ОГЯ83005116 від 28.02.2023 р. на суму 1385642,75 грн., № ОГЯ83009030 від 31.03.2023 р. на суму 1385642,68 грн., підписаними обома сторонами.

При цьому, за надані АТ «Київоблгаз» послуги, в порушення умов типового договору та норм чинного законодавства, своєчасно та в повному обсязі відповідач не розрахувався, у зв`язку з чим позивач і звернувся з даним позовом до суду.

Згідно з приписами ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з приписами ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до положень ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Приписами ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією врегульовано Законом України Про ринок природного газу, Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30.09.2015 р., зареєстрованою в Міністерстві юстиції України за № 1379/27824 06.11.2015 р., постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2498 від 30.09.2015 р. Про затвердження Типового договору розподілу природного газу.

Як передбачено статтею 1 Закону України Про ринок природного газу, суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.

Відповідно до п. 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем (Кодексу ГРМ): договір розподілу природного газу - правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі - побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким забезпечується фізична доставка природного газу, належного споживачу, та/або цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи; доступ до газорозподільної системи - право користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, встановлених у договорі (технічній угоді) про надання відповідних послуг з оператором газорозподільної системи; Оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління; споживач природного газу (споживач) - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу.

Взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення Оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VI цього Кодексу (п. 5 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ).

На підставі укладеного договору розподілу природного газу Оператор ГРМ: присвоює споживачу (точці комерційного обліку), у тому числі побутовому споживачу, персональний EIC-код суб`єкта ринку природного газу та передає його Оператору ГТС для ідентифікації споживача в інформаційній платформі Оператора ГТС, у тому числі - для цілей закріплення споживача в Реєстрі споживачів відповідного постачальника та здійснення оперативних заходів при запровадженні процедури зміни його постачальника; надає послугу споживачу із забезпечення цілодобового доступу до ГРМ в межах приєднаної потужності його об`єкта для можливості споживання ним відповідних об`ємів природного газу, виділених постачальником природного газу; забезпечує формування та передачу даних прогнозів відборів/споживання природного газу та обсягів фактичного споживання природного газу споживачем Оператору ГТС у порядку, визначеному Кодексом ГТС та цим Кодексом (п. 6 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ).

Згідно з п. 2 глави 1 розділу VI Кодексу ГРМ суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу.

Доступ споживачів, у тому числі - побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 р. № 2498 в порядку, визначеному цим розділом.

Відповідно до п. 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ.

Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

Згідно з пунктами 3, 4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, за формою Типового договору розподілу природного газу.

Оператор ГРМ зобов`язаний на головній сторінці свого веб-сайту, а також в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, та власних центрах обслуговування споживачів розмістити редакцію договору розподілу природного газу та роз`яснення щодо укладення та приєднання споживача до договору розподілу природного газу.

Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Пунктами 1, 2, 3 глави 5 розділу VI Кодексу ГРМ передбачено, що споживання (відбір) природного газу з газорозподільної системи за наявності укладеного договору розподілу природного газу між споживачем та Оператором ГРМ здійснюється за умови: включення споживача до Реєстру споживачів будь-якого постачальника на відповідний розрахунковий період; забезпечення споживачем своєчасних розрахунків з Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

Порядок включення споживача до Реєстру споживачів постачальника визначається відповідно до вимог Кодексу ГТС.

Фактичний розподіл природного газу для потреб споживача здійснюється Оператором ГРМ у загальному потоці природного газу від точок його надходження в ГРМ до пунктів призначення споживача.

Поряд з цим, відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Як вказує позивач, відповідач станом на час звернення позивача до суду з даним позовом своїх зобов`язань за типовим договором з оплати за розподіл природного газу не виконав належним чином, здійснивши лише часткову оплату отриманих послуг, у зв`язку з чим сума основного боргу становить 11250953,80 грн., що підтверджується актом звіряння взаємних розрахунків за період з липня 2022 року по березень 2023 року, підписаним 05.04.2023 р. уповноваженими представниками сторін.

У відзиві на позовну заяву КП Вишнівськтеплоенерго не заперечувало наявності несплаченого основного боргу у розмірі 11250953,80 грн. та зазначало, що основною причиною виникнення заборгованості перед АТ Оператор газорозподільної системи Київоблгаз є відсутність в державі механізму та джерел фінансування різниці в тарифах. Розрахунок обсягу заборгованості різниці в тарифах на теплову енергію КП Вишнівськтеплоенерго складає 71640742,00 грн. Дана сума є узгодженою та, за твердженням відповідача, підлягає відшкодуванню державою.

Поряд з цим, у запереченнях на відповідь на відзив відповідач заперечував щодо задоволення позовних вимог та, зокрема, зазначав, що відповідно до норм, встановлених Кодексом ГРМ, а саме - ч. 3 Глави 6, VI Розділу, у разі здійснення споживачем, що не є побутовим, замовлення річної потужності відповідно до абз.10 п. 2 або абз. 2 п. 5 цієї глави споживач, що не є побутовим, має право одноразово з 10 липня по 15 вересня розрахункового календарного року подати Оператору ГРМ заявку на уточнення (збільшення/зменшення) величини замовленої річної потужності сумарно по всіх його об`єктах у газорозподільній зоні відповідного Оператора ГРМ на поточний календарний рік. У такому випадку Оператор ГРМ здійснює перерахунок місячної вартості послуги розподілу природного газу відповідно до п. 1 цієї глави за весь календарний рік. Комунальним підприємством Вишнівськтеплоенерго було подано позивачеві заяву про здійснення перерахунку, в якій було надано розрахунок відповідно до факту споживання природного газу, яке не відбулося, тобто фактично в період опалювального сезону 2022-2023 р.р. спожито природного газу було на майже 50% менше з причин війни та постійного відключення електричної енергії, яке обмежило споживання природного газу. Відповідно до постанови № 528 НКРЕКП «Про уточнення річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача, що не є побутовим, в умовах воєнного стану» від 24.05.2022 р. встановлено обов`язок АТ «Київоблгаз» провести перерахунок річної замовленої потужності за минулий рік, а саме - у тижневий строк з дня набрання чинності цією постановою операторам газорозподільних систем необхідно повідомити споживачів, що не є побутовими, які замовили річну потужність на 2022 календарний рік відповідно до абз. 10 п. 2 або абз. 2 п. 5 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2494, право таких споживачів одноразово подати заявку на уточнення (збільшення/зменшення) величини замовленої річної потужності сумарно по всіх об`єктах на 2022 календарний рік з дня набрання чинності цією постановою до 15.09.2022 р. (включно), тобто фактично підтверджено право споживача, який не є побутовим, на такий перерахунок. За таких обставин відповідач вважає, що позивач повинен здійснити перерахунок послуг розподілу природного газу за газовий рік як визначено в Кодексі ГРМ, а тому вимога про стягнення з КП Вишнівськтеплоенерго 11250953,80 грн. основного боргу та штрафних санкцій є передчасною та такою, що не підлягає задоволенню.

Як слідує із заперечень КП Вишнівськтеплоенерго, представником відповідача було направлено на адресу позивача заяви від 11.07.2023 р. № 11/07/23-01, від 28.07.2023 р. № 28/07/23-01 про проведення перерахунку послуг з розподілу природного газу, відповідно до яких необхідно зменшити фактичне нарахування за отримання послуг з розподілу природного газу на суму 9330111,72 грн., та договір б/н від 21.07.2023 р. про реструктуризацію заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу, відповідно до п. 1.1 якого КП Вишнівськтеплоенерго визнає заборгованість перед АТ «Київоблгаз», яка утворилась за надані послуги з розподілу природного газу згідно договору розподілу природного газу № 09420JBL5HFT016 від 01.01.2016 р., станом на 01.07.2023 р. в сумі 8799149,00 грн. та зобов`язується її оплатити (копії зазначених документів містяться в матеріалах справи). Саме через небажання позивача (за твердженням відповідача) провести перерахунок річної замовленої потужності за минулий рік та виконати вимоги постанови № 528 НКРЕКП «Про уточнення річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача, що не є побутовим, в умовах воєнного стану» від 24.05.2022 р., відповідач і звернувся до Господарського суду Київської області із позовною заявою у справі № 911/2778/23, в якій просить суд «визнати бездіяльність АТ «ОГС «Київоблгаз» в невиконанні ч. 3 Глави 6, VI Розділу встановлених постановою НКРЕКП, від 30.09.2015 р. № 2494, та зобов`язати вчинити дії по перерахунку послуг розподілу природного газу за газовий рік (календарний рік) КП Вишнівськтеплоенерго», що, в свою чергу, унеможливлює стягнення з відповідача у даній справі 14428976,63 грн.

Слід зазначити, що доказів звернення відповідача до позивача із заявкою на уточнення величини замовленої річної потужності на 2022 р. у строк, передбачений Кодексом ГРМ та вказаною постановою НКРЕКП № 528 від 24.05.2022 р., до матеріалів справи не надано.

Разом з тим, суд вважає за необхідне відзначити, що в матеріалах справи містяться копії підписаних з обох сторін та скріплених печатками підприємств актів наданих послуг з розподілу природного газу № ОГЯ82023177 від 31.07.2022 р., № ОГЯ82026922 від 31.08.2022 р., № ОГЯ82032948 від 30.09.2022 р., № ОГЯ82036554 від 31.10.2022 р., № ОГЯ82040489 від 30.11.2022 р., № ОГЯ82044191 від 31.12.2022 р., № ОГЯ83001175 від 31.01.2023 р., № ОГЯ83005116 від 28.02.2023 р., № ОГЯ83009030 від 31.03.2023 р. за період з липня 2022 р. по березень 2023 р. на загальну суму 13972332,35 грн., відповідно до яких відповідач прийняв та погодився з обсягами наданих послуг розподілу природного газу у зазначених в актах розмірах.

Заперечень щодо факту підписання відповідачем вказаних актів наданих послуг до матеріалів справи не надано.

За таких обставин, вимога Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Київоблгаз до Комунального підприємства Вишнівськтеплоенерго Вишневої міської ради Бучанського району Київської області про стягнення основного боргу за типовим договором розподілу природного газу № 09420JBL5HFT016 від 01.01.2016 р. у сумі 11250953,80 грн. є доведеною, не спростованою відповідачем і, відповідно, такою, що підлягає задоволенню.

Окрім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 2380178,26 грн. пені, 648112,67 грн. інфляційних втрат, та 149731,90 грн. 3 % річних, нарахованих за періоди прострочення оплат.

Відповідач заперечував щодо стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних, вважав їх безпідставними та необґрунтованими, зокрема, з підстав того, що 24.02.2022 р. виникли обставини непереборної сили (форс-мажор у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України), що об`єктивно унеможливили виконання зобов`язань, передбачених умовами договору. Поряд з цим, КП Вишнівськтеплоенерго зазначало, що позивач нарахував штрафні санкції за невиконання господарського зобов`язання без доведення вини відповідача в невчасному розрахунку.

У судовому засіданні 29.01.2024 р. представник відповідача просив суд врахувати лист Торгово-промислової палати України щодо форс-мажорних обставин та відмовити в стягненні штрафних санкцій.

Суд відзначає, що листом-роз`ясненням Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 р. №2024/02.0-7.1 ТПП України на підставі ст.ст.14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 р. № 671/97-ВР, Статуту ТПП України, засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 р. до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» торгово-промислова палата є недержавною неприбутковою самоврядною організацією, яка об`єднує юридичних осіб, які створені і діють відповідно до законодавства України, та громадян України, зареєстрованих як підприємці, та їх об`єднання.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» торгово-промислові палати створюються з метою сприяння розвиткові народного господарства та національної економіки, її інтеграції у світову господарську систему, формуванню сучасних промислової, фінансової і торговельної інфраструктур, створенню сприятливих умов для підприємницької діяльності, всебічному розвиткові усіх видів підприємництва, не заборонених законодавством України, науково-технічних і торговельних зв`язків між українськими підприємцями та підприємцями зарубіжних країн.

Приписами ч. 1 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» визначено, що торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Згідно з ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) визначено в Законі України «Про торгово-промислові палати в Україні» та деталізовано в розділі 6 регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням президії ТПП України від 15.07.2014 р. № 40(3) (з наступними змінами).

За умовами п. 6.2 регламенту форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за заявою зацікавленої особи щодо кожного окремого договору, контракту, угоди тощо, а також податкових та інших зобов`язань/обов`язків, виконання яких настало згідно з законодавчим чи іншим нормативним актом або може настати найближчим часом і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

У сертифікаті про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) вказуються дані заявника, сторони за договором (контрактом, угодою тощо), дата його укладення, зобов`язання, що за ним настало чи настане найближчим часом для виконання, його обсяг, термін виконання, місце, час, період настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які унеможливили його виконання, докази настання таких обставин (п. 6.12 регламенту).

Оцінюючи лист ТПП України від 28.02.2022 р. № 2024/02.0-7.1 в контексті правил засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які містяться в регламенті, суд відзначає, що вказаний офіційний лист ТПП України від 28.02.2022 р. не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, контракту, угоди тощо, виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Таким чином, використання листа ТПП України від 28.02.2022 р. № 2024/02.0-7.1 з метою підтвердження форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) у випадку невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання через військову агресію Російської Федерації проти України має супроводжуватися іншими доказами на підтвердження неможливості виконати конкретне зобов`язання в строк та належним чином.

Окрім того, 13.05.2022 р. ТПП України опублікувала на своєму сайті пояснення, що сторона, яка порушила свої зобов`язання в період дії форс-мажорних обставин, має право звертатися до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП за отриманням відповідного сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), дотримуючись порядку, встановленого Регламентом ТПП України від 18.12.2014 р., за кожним зобов`язанням окремо.

У постанові Верховного Суду від 14.06.2022 р. у справі № 922/2394/21 зазначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

Керуючись наведеними правовими висновками суду касаційної інстанції, при розгляді питань щодо форс-мажору наразі (як і раніше) суди виходять з того, що підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат ТПП України чи уповноваженої нею регіональної ТПП.

Суд також звертає увагу на те, що п. 10.3 договору погоджено, що сторони зобов`язані негайно повідомити про форс-мажорні обставини та протягом 14 днів з дня їх виникнення надати підтвердні документи щодо їх настання відповідно до законодавства, а п. 10.4 договору передбачено, що засвідчення форс-мажорних обставин здійснюється у встановленому законодавством порядку.

Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського процесуального кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Таким чином, в силу приписів ч. 1 ст. 617 ЦК, ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України та ст. 14-1 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні і невідворотні обставини за даних умов здійснення господарської діяльності, що об`єктивно унеможливлюють виконання особою зобов`язань за умовами договору, обов`язків, передбачених законодавством.

Щоб засвідчити форс-мажорні обставини відповідач мав звернутися до Торгово-промислової палати для отримання сертифікату про форс-мажорні обставини та довести причинно-наслідковий зв`язок між зобов`язаннями, які сторона не може виконати, та обставинами (їхнім результатом), на які сторона посилається, як на підставу неможливості виконати зобов`язання.

Відтак, твердження відповідача про неможливість своєчасного виконання зобов`язання та про наявність підстав для звільнення від відповідальності з причин настання форс-мажорних обставин, а саме - з початком військової агресії Російської Федерації проти України та введенням військового стану, не є у даному випадку належно обґрунтованим, оскільки відповідачем не доведено належними засобами доказування обставину звернення до органів ТПП про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) щодо неможливості виконання грошового зобов`язання за типовим договором розподілу природного газу № 09420JBL5HFT016 від 01.01.2016 р. та видачі органами ТПП сертифікату про такі обставини.

Окрім цього, суд зауважує, що матеріали справи не містять відомостей про те, що позивач перебуває в кращому становищі, порівняно з відповідачем, з огляду на запровадження в державі воєнного стану, тобто зазначені в листі ТПП України від 28.02.2022 р. № 2024/02.0-7.1, на який посилався представник відповідача, форс-мажорні обставини, за висновком суду, стосуються обох сторін договору.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що оскільки форс-мажор не є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов`язань, і стороною договору має бути підтверджено не лише факт настання таких обставин, а саме їхню здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання, тому заперечення відповідача в цій частині підлягають відхиленню як необґрунтовані та недоведені.

Поряд з цим, представник відповідача у судовому засіданні 29.01.2024 р. підтримував клопотання, викладене у відзиві на позовну заяву, про зменшення розміру пені на 99,9 % у разі задоволення судом позовних вимог.

Слід зазначити, що в силу вимог ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов`язання відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з приписами ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як зазначалось вище, за умовами укладеного сторонами договору, у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. Нарахування пені здійснюється починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку здійснення оплати за цим договором (п. 8.2 договору).

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З долученого до матеріалів справи розрахунку пені вбачається, що заявлений до стягнення розмір пені було визначено позивачем в сумі 2380178,26 грн., нарахованій на заборгованість відповідача щодо кожного акту наданих послуг окремо, а саме з 11.08.2022 р. по 11.02.2023 р. на суму 1738804,36 грн., з 12.09.2022 р. по 12.03.2023 р. на суму 1738804,10 грн., з 11.10.2022 р. по 11.04.2023 р. на суму 1738804,36 грн., з 11.11.2022 по 24.04.2023 р. на суму 1532997,16 грн., з 12.12.2022 р. по 24.04.2023 р. на суму 1532997,08 грн., з 11.01.2023 р. по 24.04.2023 р. на суму 1532997,16 грн., з 13.02.2023 р. по 24.04.2023 р. на суму 1385642,70 грн., з 13.03.2023 р. по 24.04.2023 р. на суму 1385642,70 грн., з 11.03.2023 р. по 24.04.2023 р. на суму 1385642,68 грн.

Судом перевірено розрахунок пені та встановлено, що він є обґрунтованим та арифметично вірним, у зв`язку з чим вимога про стягнення пені в розмірі 2380178,26 грн. є доведеною та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про зменшення пені на 99,9 %, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене також ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі - вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Оцінивши надані до справи докази, доводи сторін справи, взявши до уваги обставини, які мають істотне значення в цій справі для вирішення питання щодо зменшення розміру пені, врахувавши майновий стан обох сторін та виходячи з необхідності дотримання балансу їх інтересів, суд дійшов висновку про те, що матеріалами справи не підтверджено наявності виняткових обставин для задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру пені, нарахованої на підставі типового договору розподілу природного газу № 09420JBL5HFT016 від 01.01.2016 р. в розмірі 2380178,26 грн. на 99,9 %.

При цьому, судом враховано, що несвоєчасність здійснення оплати контрагентами прямо перешкоджає виконанню позивачем своїх обов`язків, погіршує його фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з розподілу природного газу для інших споживачів природного газу.

Щодо посилання відповідача на скрутне фінансове становище, що підтверджується довідкою КП «Вишнівськтеплоенерго» про розмір дебіторської заборгованості № 302 від 06.06.2023 р. та наданими листами про стан претензійно-позовної роботи за 12 місяців 2022 р. та 4 місяці 2023 р., суд відзначає, що надані документи не є належними та достатніми доказами на підтвердження збитковості підприємства чи відсутності в нього коштів, оскільки не є звітами про поточну фінансову діяльність відповідача та не є первинними документами підприємства, які можуть бути враховані судом для зменшення розміру пені.

З огляду на зазначене, підстави для зменшення розміру заявленої до стягнення з відповідача у даній справі пені суд вбачає відсутніми.

Щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3 % річних суд зазначає таке.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З долученого до матеріалів справи розрахунку інфляційних втрат вбачається, що їх розмір визначено позивачем в сумі 648112,67 грн., нарахованій на заборгованість відповідача щодо кожного акту наданих послуг окремо, а саме з 11.08.2022 р. по 13.02.2023. р. на суму 1738804,36 грн., з 21.02.2022 р. по 22.03.2023 р. на суму 288711,26 грн., з 12.09.2022 р. по 22.03.2023 р. на суму 1738804,10 грн., з 11.10.2022 по 01.04.2023 р. на суму 1738804,36 грн., з 11.11.2022 р. по 01.04.2023 р. на суму 1532997,16 грн., з 12.11.2022 р. по 01.04.2023 р. на суму 1532997,08 грн., з 11.01.2023 р. по 01.04.2023 р. на суму 1532997,16 грн., з 13.02.2023 р. по 01.04.2023 р. на суму 1385642,70 грн., з 13.03.2023 р. по 01.04.2023 р. на суму 1385642,75 грн.

З долученого до матеріалів справи розрахунку 3% річних вбачається, що їх розмір визначено позивачем в сумі 149731,90 грн., нарахованій на заборгованість відповідача щодо кожного акту наданих послуг окремо, а саме з 11.08.2022 р. по 11.02.2023 р. на суму 1738804,36 грн., з 11.02.2023 р. по 13.02.2023 р. на суму 1738804,36 грн., з 13.02.2023 р. по 14.02.2023 р. на суму 1288711,26 грн., з 14.02.2023 р. по 16.02.2023 р. на суму 1088711,26 грн., з 16.02.2023 р. по 21.01.2023 р. на суму 788711,26 грн., з 21.02.2023 р. по 22.03.2023 р. на суму 288711,26 грн., з 12.09.2022 р. по 12.03.2023 р. на суму 1738804,10 грн., з 12.03.2023 р. по 22.04.2023 р. на суму 1738804,10 грн., з 22.03.2023 р. по 24.04.2023 р. на суму 756229,91 грн., з 11.10.2022 р. по 11.04.2023 р. на суму 1738804,36 грн., з 11.04.2023 р. по 24.04.2023 р. на суму 1738804,36 грн., з 11.11.2022 по 24.04.2023 р. на суму 1532997,16 грн., з 12.12.2022 р. по 24.04.2023 р. на суму 1532997,08 грн., з 11.01.2023 р. по 24.04.2023 р. на суму 1532997,16 грн., з 13.02.2023 р. по 24.04.2023 р. на суму 1385642,70 грн., з 13.03.2023 р. по 24.04.2023 р. на суму 1385642,75 грн., з 11.03.2023 р. по 24.04.2023 р. на суму 1385642,68 грн.

Судом перевірено розрахунки інфляційних втрат та 3% річних та встановлено, що вони є обґрунтованими та арифметично вірними, а тому позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат у розмірі 648112,67 грн. та 3% річних у розмірі 149731,90 грн. є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Київоблгаз у даній справі підлягають задоволенню у повному обсязі.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах Трофимчук проти України, Серявін та інші проти України обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Слід зазначити, що решта долучених до матеріалів справи доказів та доводів сторін була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків суду не спростовує.

Судові витрати зі сплати судового збору відповідно до п. 2 ч. 1, п. 1 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства Вишнівськтеплоенерго Вишневої міської ради Бучанського району Київської області (08132, Київська обл., Бучанський р-н, м. Вишневе, вул. Київська, 11, код 19417197) на користь Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Київоблгаз (08150, Київська обл., Фастівський р-н, м. Боярка, вул. Шевченка Т., 178, код 205783 (одинадцять мільйонів двісті п`ятдесят тисяч дев`ятсот п`ятдесят три) грн. 80 коп. основного боргу, 2380178 (два мільйони триста вісімдесят тисяч сто сімдесят вісім) грн. 26 коп. пені, 149731 (сто сорок дев`ять тисяч сімсот тридцять одну) грн. 90 коп. 3 % річних, 648112 (шістсот сорок вісім тисяч сто дванадцять) грн. 67 коп. інфляційних втрат, 216434 (двісті шістнадцять тисяч чотириста тридцять чотири) грн. 65 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до вимог статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 29.02.2024р.

Суддя В.М. Бабкіна