ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2024 Справа № 917/2232/23

Господарський суд Полтавської області у складі судді Тимощенко О.М., при секретарі судового засіданні Михатило А. В. розглянувши справу № 917/2232/23

за позовною заявою Полтавського обласного центру зайнятості, вул. Сінна, 45, м. Полтава, 36039, в особі Миргородської філії Полтавського обласного центру зайнятості, вул. Гоголя, 94, м. Миргород, Полтавська області, 37200

до відповідача Головного управління Національної поліції в Полтавській області, вул. Пушкіна, 83, м. Полтава, 36014

про відшкодування коштів у розмірі 48 762,85 грн, отриманих як допомогу по безробіттю,

ВСТАНОВИВ:

19.12.2023 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Полтавського обласного центру зайнятості в особі Миргородської філії Полтавського обласного центру зайнятості до відповідача Головного управління Національної поліції в Полтавській області про стягнення коштів у розмірі 48762,85 грн, отриманих ОСОБА_1 як допомогу по безробіттю (вх. № 2405/23).

21.12.2023 року Господарським судом Полтавської області постановлено ухвалу, якою залишено позовну заяву Полтавського обласного центру зайнятості в особі Миргородської філії Полтавського обласного центру зайнятості без руху та надано позивачу строк 5 днів з дня вручення даної ухвали для усунення вказаних у ній недоліків позовної заяви.

29.12.2023 року до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви (вх. № 16805) на виконання вимог ухвали суду від 21.12.2023 року про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до даної заяви, позивачем надано суду витяг із наказів про прийняті рішення по особі, в якому зазначено всі номери наказів та дати їх затвердження згідно з Єдиною інформаційно - аналітичною системою Державної служби зайнятості, надано в належним чином засвідчених копіях постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2022 року у справі №444/9064/21 та ухвали Верховного суду від 16.01.2023 року у справі №444/9064/21, надати відомості, що позивачем не вживалися заходи забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви та надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Ухвалою суду від 02.01.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі; ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання); встановлено відповідачеві строки для подання відзиву на позов, оформленого з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України - протягом 15 днів з дня отримання ухвали; після отримання від позивача відповіді на відзив подати до суду заперечення в строк 5 днів з дня отримання такої відповіді від позивача з урахуванням вимог ст.ст. 167,184 ГПК України; встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив з урахуванням вимог ст. 166 ГПК України 5 днів з моменту отримання від відповідача відзиву на позов.

Копію ухвали від 02.01.2024 року, що була направлена на адресу відповідача ( АДРЕСА_1 ), отримана Головним управлінням Національної поліції в Полтавській області 02.01.2024 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа до електронного кабінету (а. с. 52).

18.01.2024 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 677, а. с. 58 - 60), відповідно до якого відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись, зокрема, на те, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 року, постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2022 року ОСОБА_1 поновлено на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції №1 Лохвицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області з 25.02.2021 року та виплачено грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 25.02.2021 року по 24.12.2021 в сумі 91 080,11 грн. Відповідач вважає, що оскільки Головне управління Національної поліції в Полтавській області вже понесло матеріальну відповідальність у зв`язку з поновленням ОСОБА_1 на посаді, задоволення позову в даній справі призведе до притягнення ГУНП до подвійної відповідальності, що суперечить приписам ст. 61 Конституції України.

Також відповідач зазначає, що у даному випадку грошові кошти у розмірі 48 762,85 грн, сплачені як допомога по безробіттю, мають бути стягнуті саме з ОСОБА_1 , оскільки останній не повідомив Полтавський окружний адміністративний суд про отримання ним коштів від Полтавського обласного центру зайнятості під час розгляду справи №440/9064/21.

19.01.2024 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № 779, а. с. 67 - 68), в якій позивач заперечив проти тверджень відповідача. Зокрема, зазначив, що стягнення грошових коштів з роботодавця на користь особи за вимушений прогул, спричинений незаконним звільненням та стягнення з нього на користь органів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття виплаченого забезпечення в порядку Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», виникає з різних підстав та не є одним і тим же видом юридичної відповідальності, тобто не суперечить вимогам ст. 61 Конституції України. Тому твердження відповідача, що грошові кошти мають бути стягнуті саме з ОСОБА_1 є безпідставними та необґрунтованими.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

11.03.2021 громадянин ОСОБА_1 був зареєстрований в Лохвицькій районній філії Полтавського обласного центру зайнятості як такий, що шукає роботу.

Частиною 1 статті 6 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (далі - Закон) передбачено, що застраховані особи мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону одним із видів забезпечення допомога по безробіттю.

Допомога по безробіттю призначена ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 23 Закону з 11.03.2021 року (наказ №НТ210311 від 11.03.2021 року.

Наказом №НТ210311 від 11.03.2021 року було відкладено виплату допомоги по безробіттю з 11.03.2021 року по 24.03.2021 року.

Наказом №НТ210408 від 08.04.2021 року було розпочато (поновлено) виплату допомоги по безробіттю з 25.03.2021 року.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 р. по справі №440/9064/21 позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання протиправними та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено (https://reyestr.court.gov.ua/Review/102253261). Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області №106 о/с від 24.02.2021 у частині звільнення зі служби в поліції поліцейського сектору реагування патрульної поліції №1 Лохвицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_1 за пунктом 4 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через скорочення штатів) з 24.02.2021. Поновлено ОСОБА_1 на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції №1 Лохвицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області з 25.02.2021. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 25.02.2021 по 24.12.2021 у розмірі 91080,11 грн, з відповідним відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів.

Наказом Головного управління національної поліції в Полтавській області від 30.12.2021 року № 699 о/с «По особовому складу» поновлено старшого сержанта поліції ОСОБА_1 на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції №1 Лохвицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 31 Закону виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Виплата допомоги по безробіттю гр. ОСОБА_1 припинена з 30.12.2021 року на підставі ч. 2 п.1 ст. 31 Закону.

Реєстрацію безробітного ОСОБА_1 припинено 30.12.2021 року на підставі абз.10 пп.1 п.30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 19.09.2018р. № 792, (який діяв на час виникнення спірних правовідносин), в зв`язку з виданням відповідно до законодавства про працю наказу (розпорядження) про поновлення зареєстрованого безробітного на роботі.

У період перебування на обліку в Лохвицькій районній філії Полтавського обласного центру зайнятості з 25.03.2021року по 30.12.2021 гр. ОСОБА_1 отримано допомогу по безробіттю в сумі 48 762,85 грн.

Згідно з частиною 4 статті 35 Закону із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Лохвицька районна філія Полтавського обласного центру зайнятості наказом від 14.01.2022 року №3 прийняла рішення про відшкодування Головним управлінням Національної поліції в Полтавській області коштів, виплачених як допомога по безробіттю гр. ОСОБА_1 , яке разом з вимогою про відшкодування коштів вих. № 16/35/28-22 від 14.01.2022 року направлене до Головного управління Національної поліції у Полтавській області, на що відповіді отримано не було (а. с. 11,12, 15, 16)

13.10.2022 року (вих. № 16/35/229-22) Лохвицька районна філія Полтавського обласного центру зайнятості повторно направила на адресу відповідача лист з вимогу про відшкодування коштів, на що Головне управління національної поліції в Полтавській області листом від 03.11.2022 року вих. №3514/115/04/29-2022 повідомило про оскарження рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 року по справі №440/9064/21 до Другого апеляційного адміністративного суду (а. с. 13, 14, 21).

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2022 апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області залишено без задоволення, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 року по справі №440/9064/21 залишено без змін (а. с. 31-38).

Ухвалою Верховного суду від 16.01.2023 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2022 року у справі № №440/9064/21 (а. с. 39, 40).

Позивач стверджує, що відповідачем допомога по безробіттю не відшкодована.

В зв`язку з цим, позивач просить суд стягнути з відповідача 48 762,85 грн суми виплаченої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю.

Перелік доказів, якими позивач обґрунтовує наявність обставин, що є предметом доказування у даній справі: довіреність №16/275/1-23 від 10.11.2023 року, довіреність №16/39/1-23 від 20.01.2023 року, заява про надання (поновлення) статусу безробітного від 11.03.2021 року, заява про призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю від 11.03.2021 року, наказ №3 від 14.01.2022 року, лист № 16/35/229-22 від 13.10.2022 року, лист № 16/35/28-22 від 14.01.2022 року з додатком (розрахунок допомоги по безробіттю), рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 року по справі №440/9068/21, витяг з наказу по особовому складу №699 о/с від 30.12.2021 року, Лист №3514/115/04/29-2022 від 03.11.2022 року, постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2022 року по справі № 440/9064/21, ухвала Верховного Суду від 16.01.2023 року по справі № 440/9064/21, витяг із наказів про прийняті рішення по особі ОСОБА_1 від 12.01.2022 року.

Перелік доказів, якими відповідач заперечує позовні вимоги (копії): довідка № 106/115/29/10/01/2024 від 10.01.2024 року, витяг з відомості №1 від 28.01.2022 року, витяг з відомості №12/2 від23.12.2022 року.

Оцінка аргументів учасників справи з посиланням на норми права, якими керувався суд:

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про зайнятість населення» відносини у сфері зайнятості населення регулюються Конституцією України, цим Законом, Кодексом законів про працю України, Господарським та Цивільним кодексами України, Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», іншими актами законодавства.

Відповідно до п. 2 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» - безробітний особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Особи працездатного віку - особи віком від 16 років, які не досягли встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку (п. 13 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення»).

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування (ч. 2 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення»).

Положенням п. 2 ч. 1 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та цього Закону.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 7, ст. 8 та п. 1 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю здійснюється за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, який є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією, кошти якого не включаються до складу Державного бюджету України.

З матеріалів справи вбачається, що 11.03.2021 громадянин ОСОБА_1 був зареєстрований в Лохвицькій районній філії Полтавського обласного центру зайнятості як такий, що шукає роботу. 11.03.2021 на підставі поданої ним заяви, відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» йому було надано статус безробітного.

Згідно з заявою ОСОБА_1 від 11.03.2021 про призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 22 та ч. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» йому було призначено виплату допомоги по безробіттю, а відповідно до наказу від 11.03.2021 року №НТ210311 було відкладено виплату допомоги по безробіттю до 24.03.2021 року. Відповідно до наказу від 08.04.2021 року №НТ210408 було розпочато (поновлено) виплату допомоги по безробіттю з 25.03.2021 року (згідно з витягом із наказів про прийняті рішення по особі ОСОБА_1 , а. с. 42 - 45).

За період перебування на обліку в філії з 25.03.2021 року по 30.12.2021 року ОСОБА_1 була отримана допомога по безробіттю в розмірі 48 762,85 грн.

Відповідно до п. 2 ч. І ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Згідно з абзацом 10 п. 1 «Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 19.09.2018 № 792, центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітного, зокрема, з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу (розпорядження) про поновлення зареєстрованого безробітного на роботі.

Таким чином, вищевказаними нормами припинення реєстрації, а з ними і припинення виплати допомоги по безробіттю, прямо пов`язані з днем поновлення зареєстрованого безробітного на роботі за рішенням суду, який, в свою чергу, пов`язаний з днем видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 року визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 24.02.2021 №106 о/с у частині звільнення зі служби в поліції поліцейського сектору реагування патрульної поліції №1 Лохвицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_1 за пунктом 4 частини 1 статті 77 ЗУ "Про Національну поліцію" (через скорочення штатів) з 24 лютого 2021 року. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 25.02.2021 по 24.12.2021 у розмірі 91080,11 грн, з відповідним відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2022 року по справі №440/9064/21/21 рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 року залишено без змін.

Наказом Головного управління національної поліції в Полтавській області від 30.12.2021 року № 699 о/с «По особовому складу» поновлено старшого сержанта поліції ОСОБА_1 на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції №1 Лохвицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області.

Виплата допомоги по безробіттю гр. ОСОБА_1 припинена з 30.12.2021 року на підставі ч. 2 п.1 ст. 31 Закону.

Відповідно до наказу №НТ220113 від 13.01.2022 року, реєстрацію безробітного ОСОБА_1 припинено з 30.12.2021 на підставі абз.10 пп. 1 п. 30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 19.09.2018 № 792, (який діяв на час виникнення спірних правовідносин), в зв`язку з виданням відповідно до законодавства про працю наказу (розпорядження) про поновлення зареєстрованого безробітного на роботі.

В абзаці 6 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що Фонд має право стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Згідно частини 4 статті 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» із роботодавця утримуються сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Обов`язок роботодавця відшкодувати Фонду вартість послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, виникає тільки у випадку, коли працівника звільнено незаконно і саме через цю подію застрахована особа втратила заробітну плату і була вимушена стати на облік як безробітна та отримувати страхові виплати.

Отже, положеннями статей 34, 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму виплачених страхових коштів, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, та обов`язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Аналогічна правова позиція наведена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2018 р. у справі № 902/291/17, постановах Верховного Суду від 12.06.2018 р. у справі № 914/2087/17, від 06.07.2018 р. у справі № 921/220/17-г/16, від 09.07.2018 р. у справі № 914/1875/17, в яких зазначено, що за положеннями ч.4 ст.35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" саме судове рішення про поновлення на роботі може бути правовою підставою для стягнення з працедавця суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному.

Наказом Лохвицької районної філії Полтавського обласного центру зайнятості від 14.01.2022 № 3 було прийнято рішення "ро відшкодування Головним управлінням Національної поліції в Полтавській області коштів, виплачених як допомога по безробіттю громадянину ОСОБА_1 " в сумі 48 762,85 грн, та разом з супровідним листом про відшкодування коштів (вих. № 16/35/28-22 від 14.01.2022 року) було направлено Головному управлінню Національної поліції в Полтавській області.

13.10.2022 року (вих. № 16/35/229-22) Лохвицька районна філія Полтавського обласного центру зайнятості повторно направила на адресу відповідача лист з вимогу про відшкодування коштів, на що Головне управління національної поліції в Полтавській області листом від 03.11.2022 року вих. №3514/115/04/29-2022 повідомило про оскарження рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 року по справі №440/9064/21 до Другого апеляційного адміністративного суду (а. с. 13, 14, 21).

На час розгляду справи доказів перерахування коштів в сумі 48 762,85 грн на користь позивача відповідачем не надано.

Доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, суд відхиляє, оскільки Головне управління Національної поліції в Полтавській області поновило працівника ОСОБА_1 й оплатило йому заробітну плату за час вимушеного прогулу, а не компенсувало допомогу по безробіттю, яку отримував працівник від позивача.

В даному випадку це не є подвійною відповідальністю, оскільки, заявлена до стягнення сума була сплачена позивачем як допомога по безробіттю у зв`язку з наданням громадянину ОСОБА_1 статусу безробітного, а не як забезпечення за час вимушеного прогулу.

Тобто, стягнення матеріального забезпечення на випадок безробіття та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не є юридичною відповідальністю одного виду за одне й те саме правопорушення.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

При цьому, відповідно до підп. 4 п. 2 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні зобов`язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону.

У відповідності до ч. 1 ст. 45 вказаного Закону, реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі, зокрема, поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Також судом враховано, що за приписами частини 1 ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття має право, зокрема, стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття про прийняття його на роботу.

Згідно ч. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» із роботодавця утримуються, зокрема, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Таким чином, обов`язок з відшкодування виплаченої допомоги по безробіттю в разі поновлення безробітного на посаді на підставі рішення суду покладається саме на роботодавця.

У даному випадку, роботодавцем звільненого та поновленого на підставі рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 року по справі № 440/9064/21, громадянина ОСОБА_1 є відповідач, а тому, останній зобов`язаний відшкодувати виплачену позивачем вказаній особі суму допомоги у зв`язку з безробіттям.

Інші заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов, не приймаються судом до уваги, як такі, що не ґрунтуються на приписах чинного законодавства України, що регулюють відносини у сфері страхування на випадок безробіття, та спростовуються матеріалами справи в їх сукупності.

Відтак, виходячи з обставин справи та враховуючи вищенаведені положення чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача коштів у сумі 48 762,85 грн, які виплачені ОСОБА_1 в якості допомоги по безробіттю є обґрунтованими.

Згідно з ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи надані позивачем докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги відповідають фактичним обставинам справи і вимогам чинного законодавства, тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходив із наступного.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в сумі 2 684,00 грн.

Керуючись ст. 129, 231, 232, 233, 237, 238, 252 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Полтавській області (вул. Пушкіна, 83, м. Полтава, 36014, ідентифікаційний ,) на користь Полтавського обласного центру зайнятості (вул. Сінна, 45, м. Полтава, 36039, ідентифікаційний ,) 48 762,85 грн відшкодування виплат на допомогу по безробіттю та 2684,00 грн витрат на сплату судового збору.

3. Видати наказ з набранням чинності цим рішенням.

Рішення складено та підписано 26.02.2024 р.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку і строки, встановлені ст.ст.256,257 ГПК України.

Суддя О. М. Тимощенко