ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2024 р. Cправа № 902/1550/23

Господарський суд Вінницької області у складі судді Шамшуріної Марії Вікторівни,

за участю секретаря судового засідання Макогін О.І.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Державної служби України з безпеки на транспорті, 03150, місто Київ, вулиця Антоновича, будинок 51, ідентифікаційний код юридичної особи 39816845

до Фізичної особи-підприємця Святого Юрія Олександровича, АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

про стягнення 12 392,05 гривень

за участю:

представника позивача - Ковальчук В.М. у порядку самопредставництва (в режимі відеоконференції)

відповідач не з`явився

В С Т А Н О В И В:

До Господарського суду Вінницької області 19.12.2023 року надійшла позовна заява (вх. № 1583/23 від 19.12.2023) Державної служби України з безпеки на транспорті до Фізичної особи-підприємця Святого Юрія Олександровича про стягнення 12 392,05 гривень плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.12.2023 справу розподілено судді Шамшуріній М.В.

Ухвалою від 25.12.2023 судом прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 902/1550/23 за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання з розгляду справи по суті у справі призначено на 23.01.2024 року о 10:30 год.

Ухвалою суду від 23.01.2024 судом відкладено судове засідання з розгляду справи № 902/1550/23 по суті на 22.02.24 о 12:30 год.

На визначену судом дату у судове засідання з`явився представник позивача.

Відповідач у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце судового засідання відповідач повідомлений ухвалою суду від 23.01.2024, про що свідчить відповідне повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відзиву відповідачем до суду не надано, будь-яких заяв, клопотань не надходило.

Згідно пункту 1 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Згідно частини 2 статті 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідно до вимог статті 242 ГПК України відповідача було належним чином повідомлено про судове засідання у справі та на засадах відкритості і гласності судового процесу учасникам справи створено всі необхідні умови для захисту їх прав та охоронюваних законом інтересів, а відповідач не скористався наданим йому правом участі у розгляді справи і його неявка у судове засідання не є перешкодою для розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

Під час розгляду справи по суті у судовому засіданні 22.02.2024 року представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі.

За наслідками розгляду справи, у судовому засіданні суд оголосив про вихід до нарадчої кімнати для ухвалення рішення у справі та орієнтовний час повернення.

Після виходу з нарадчої кімнати, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору:

Державна служба України з безпеки на транспорті звернулася до Господарського суду Вінницької області з позовом до Фізичної особи-підприємця Святого Юрія Олександровича про стягнення 12 392,05 гривень плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 07.09.2021 року посадовою особою Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки виявлено факт перевезення відповідачем вантажу транспортним засобом із перевищенням нормативних вагових параметрів без відповідного дозволу, що стало підставою для нарахування відповідачу плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування у розмірі 389,61 євро, що еквівалентно 12 392,05 гривень.

У зв`язку із несплатою відповідачем нарахованої плати, позивач звернувся з позовом про стягнення плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування у примусовому порядку.

Відповідач правом подання відзиву до суду та участі у розгляді справи не скористався.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

07.09.2021 року посадовою особою Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на 452 км + 811 м а/д М-05 "Київ-Одеса" на підставі направлення на рейдову перевірку № 0265507 від 31.08.2021 проведена перевірка додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом (т. 1 а.с. 34).

Під час перевірки був зупинений транспортний засіб марки RENAULT PREMIUM 400/ HOFFMAN H реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 / НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 , власником якого є Фізична особа-підприємець Святий Юрій Олександрович, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 (т. 1 а.с.27).

Працівником Укртрансбезпеки проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки RENAULT PREMIUM 400/ HOFFMAN H реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 / НОМЕР_3 , у результаті якого було виявлено перевищення нормативних вагових параметрів, а саме: навантаження на одиночну вісь склало 12,64 тонн при допустимих 11 тонн, що підтверджується копією талона про зважування від 07.09.2021 (т. 1 а.с.26).

За наслідками проведеної перевірки було складено:

- довідку № 0075905 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 07.09.2021;

- акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0057798 від 07.09.2021 у якому зазначено, що нормативно допустиме осьове навантаження становить 11,00 тонн, фактичне навантаження склало 12,64 тонн;

- акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 307085 від 07.09.2021 у якому відображено, що згідно ТТН перевезення вантажу здійснено з перевищенням навантаження на одиночну вісь 12,64 тонн при допустимих 11,00 тонн, за що абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачена відповідальність - перевищення встановлених законодавством вагових норм понад 10 %, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу. У акті зазначено, що водій транспортного засобу від підпису відмовився (т. 1 а.с.22-24).

На підставі оформлених у ході здійснення вагового контролю матеріалів Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки складено розрахунок плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 07.09.2021 №0057798 та нараховано відповідачу плату за проїзд у розмірі 389,61 євро, що згідно з офіційним курсом валют євро до гривні Національного банку України станом на 07.09.2021 становить 12 392,05 гривень (31,8063 х 389,61 євро) (т. 1 а.с.25, 37).

Судом також встановлено, що постановою Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 26.10.2021р. №293516 до відповідача застосовано адміністративно-господарський штраф за порушення статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абзацем 15 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" у розмірі 17 000 гривень, який сплачено відповідачем 26.10.2021 року (т. 1 а.с. 39-40).

Листом №91352/5.4.1/24-23 від 21.11.2023 Відділ державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті повідомило Фізичну особу-підприємця Святого Юрія Олександровича про нарахування плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування у розмірі 389,61 євро та про необхідність здійснення оплати проїзду у розмірі 12 392,05 гривень за реквізитами зазначеними у цьому листі. Згідно трекінгу відстеження Укрпошти поштове відправлення 28.11.2023 року вручено відповідачу особисто (т. 1 а.с.28-31, 86).

Доказів сплати відповідачем плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування у розмірі 12 392,05 гривень матеріали справи не містять.

За вказаних обставин, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача в дохід Державного бюджету України плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування в сумі 12 392,05 гривень.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі з огляду на таке.

Предметом позову є матеріально - правова вимога про стягнення з відповідача на користь Державного бюджету України плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування в сумі 12 392,05 гривень.

Щодо правового регулювання спірних правовідносин судом враховано таке.

Приписами статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Великоваговий транспортний засіб - транспортний засіб з вантажем або без вантажу, хоча б один з вагових параметрів якого перевищує встановлені на території України допустиму максимальну масу чи осьове навантаження;

Великогабаритний транспортний засіб - транспортний засіб з вантажем або без вантажу, хоча б один з габаритних параметрів якого перевищує встановлені на території України допустимі параметри.

Частиною 2 статті 29 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Положеннями частини 1 статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Згідно вимог частини 4 статі 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Відповідно до пункту 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою КМ України від 30.03.1994 №198 перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМ України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги -4м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Відповідно до пунктів 2-4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою КМ України №30 від 18.01.2001 транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Згідно з пунктами 2, 3 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок №1567) усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України підлягають державному контролю. Органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека та її територіальні органи.

У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3 (пункт 21 Порядку №1567).

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 "Про затвердження Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті" (далі - Положення, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з приписами підпунктів 2, 15, 27 пункту 5 Положення Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю; здійснює стягнення, у тому числі в судовому порядку, плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування з транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

У відповідності до абзацу 1 пункту 8 Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Процедура здійснення габаритно-вагового контролю регламентується Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок №879).

Відповідно до підпункту 4 пункту 2, пункту 3 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів. Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної полиці.

За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних (пункт 20 Порядку №879).

Згідно з пунктом 21 Порядку №879 у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування. Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

З матеріалів справи вбачається, що перевезення вантажів здійснювалося відповідачем з перевищенням габаритно-вагових обмежень за відсутності документів, визначених статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", у зв`язку з чим посадовими особами Укртрансбезпеки здійснено нарахування плати за проїзд дорогами загального користування.

Пунктом 28 Порядку №879 встановлено, що плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Методику розрахунку плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту визначено пунктом 30 Порядку №879, відповідно до якого плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою: П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 км проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 км проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 км проїзду; В - відстань перевезення, км. Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 м.

Згідно з пунктом 31-1 Порядку № 879, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10 - 40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру плату за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу має вносити саме перевізник, яким згідно доказів, що містяться у матеріалах справи є відповідач.

Такі висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 12.02.2020 по справі №917/210/19.

Пунктом 27 Порядку №879 передбачено, що плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

У зв`язку із встановленням перевищення нормативів, посадовими особами позивача відповідно до ставок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні згідно розрахунку нараховано відповідачу плату за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування у розмірі 389,61 євро, що згідно з офіційним курсом Національного банку України євро до гривні станом на 07.09.2021 становить 12 392,05 гривень (31,8063 х 389,61 євро).

Під час розгляду справи судом не встановлено помилок у розрахунку плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні здійсненого позивачем.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач у цій справі без відповідного дозволу здійснював перевезення вантажів з перевищенням навантаження на одиночну вісь та при допустимих 11 тонн було встановлено навантаження 12,64 тонн.

Судом встановлено, що перевізник до продовження руху за маршрутом і на час розгляду справи відповідної плати за проїзд не вніс та встановлених уповноваженим органом Укртрансбезпеки обставин порушення не спростував.

Заперечень щодо нарахованої суми плати за проїзд та/або її контррозрахунку, або належних доказів оскарження результатів перевірки, які б спростували правомірність здійсненого нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування у розмірі, що зазначений у розрахунку відповідачем до суду подано не було.

Згідно з приписами пункту 31-1 Порядку №879, перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач повідомлявся про необхідність сплати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового транспортного засобу, однак оплати здійснено не було.

Доказів протилежного відповідачем до суду подано не було.

У постанові від 06.06.2018 по справі №820/1203/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що за своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.

Положеннями статті 32 Закону України "Про автомобільні дороги" визначено, що користувачі автомобільних доріг зобов`язані дотримуватися вимог правил дорожнього руху, використовувати транспортні засоби, конструкція та технічний стан яких відповідають вимогам установлених в Україні правил, норм, не завдавати своїми діями шкоди автомобільним дорогам, їх складовим та користувачам цих доріг, нести відповідальність за шкоду, заподіяну автомобільним дорогам, згідно із законом.

Відповідно до пункту 26 Порядку №879 кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету.

Положеннями частин 1-4 статті 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно вимог 1 статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При розгляді справи судом враховано, що відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на позов з обґрунтуванням своєї правової та фактичної позиції щодо заявлених позовних вимог, не надав доказів сплати коштів, що є предметом спору у цій справі, не повідомив суд про існування обставин, які мають істотне значення для вирішення судом питання щодо наявності або відсутності підстав для вирішення спору по суті.

Відповідно до вимог частини 2 статті 76 ГПК України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частини 1-2 статті 86 ГПК України).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що відповідачем не спростовано позовних вимог, а судом не виявлено на підставі наявних доказів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з Фізичної особи-підприємця Святого Юрія Олександровича до Державного бюджету України плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні в сумі 12 392,05 гривень є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат судом враховано таке.

Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно вимог статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем згідно платіжної інструкції № 4648 від 01.12.2023 року сплачено судовий збір у розмірі 2 684,00 гривень.

Приймаючи до уваги, що позовні вимоги задоволені у повному об`ємі, витрати по сплаті судового збору у сумі 2 684,00 гривень покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 86, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Святого Юрія Олександровича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Державного бюджету України плату за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні у сумі 12 392,05 гривень (дванадцять тисяч триста дев`яносто дві гривні п`ять копійок) за реквізитами: Дачненська сільська ТГ ГУК в Од. обл./с. Дачне/22160100, код отримувача 37607526, UА0015654, Казначейство України (ЕАП), призначення платежу: плата за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Святого Юрія Олександровича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Державної служби України з безпеки на транспорті (03150, місто Київ, вулиця Антоновича, будинок 51, ідентифікаційний код юридичної особи 39816845) 2 684,00 гривень (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні) судових витрат на сплату судового збору.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

5. Згідно з приписами статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Відповідно до положень частини 1 статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Примірник судового рішення направити сторонам до електронних кабінетів у системі ЄСІТС, у разі відсутності рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повний текст рішення складено 26 лютого 2024 р.

Суддя Шамшуріна М.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу, до електронного кабінету у системі ЄСІТС;

3 - відповідачу, 23660, Вінницька область, Тульчинський район, село Клебань, вулиця 8-го березня, будинок 6.