ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2024м. ДніпроСправа № 904/6321/23
Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Дісна» м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прімаріус» м. Дніпро

про стягнення суми боргу в розмірі 13438грн92коп, пені в розмірі 2446грн46коп, 3% річних в розмірі 174грн07коп, інфляційних втрат в розмірі -45грн27коп, відсотків за користування чужими грошовими коштами в розмірі 1160грн62коп.

Без участі представників сторін.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Дісна» звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прімаріус» з позовом про стягнення суми боргу в розмірі 13438грн92коп, пені в розмірі 2446грн46коп, 3% річних в розмірі 174грн07коп, інфляційних втрат в розмірі -45грн27коп, відсотків за користування чужими грошовими коштами в розмірі 1160грн62коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на порушення відповідачем зобов`язань з оплати вартості товару, поставленого на підставі договору поставки №2012/5В від 20.12.2022.

Позивач зазначив, що на виконання умов договору поставив відповідачу товар на загальну суму 13438грн92коп. Це підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними №ДП-0000966, №ДП-0000967, №ДП-0000968, №ДП-0000969, №ДП-0000970, №ДП-0000971, №ДП-0000972, №ДП-0000973 від 06.06.2023; №ДП-00001008, №ДП-00001010, №ДП-00001011 від 13.06.2023; №ДП-00001061 від 20.06.2023; №ДП-00001096 та №ДП-00001097 від 27.06.2023.

Позивач послався на пункту 7.1 договору та вказав, що відповідач мав здійснити розрахунки за отриману партію товару на умовах відстрочення платежу впродовж 7 календарних днів з дати поставки товару, тобто з дати, вказаної у відповідній товарно-транспортній накладній та видатковій накладній.

Позивач стверджував, що відповідач не сплатив вартість поставленого товару, тому існує сума боргу в розмірі 13438грн92коп.

На підставі пункту 9.1 договору за порушення строків оплати позивач нарахував та заявив до стягнення пеню в розмірі 2446грн46коп за загальний період 14.06.2023-24.11.2023 та відсотки за користування чужими грошовими коштами в розмірі 1160грн62коп за загальний період 14.06.2023-24.11.2023.

На підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України за порушення строків оплати позивач нарахував та заявив до стягнення 3%річних в розмірі 174грн07коп за загальний період 14.06.2023-24.11.2023 та інфляційні втрати в розмірі -45грн27коп за загальний період червень-жовтень 2023 року.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2023 суд залишив позовну заяву без руху та запропонував позивачу усунути недоліки позовної заяви.

На адресу суду 18.12.2023 надійшла сформована в системі «Електронний суд» заява позивача про усунення недоліків.

Представник позивача вказав про технічну помилку, допущену при визначенні суми боргу. Правильний розмір суми боргу становить 13438грн92коп. Решта сум заявлених до стягнення залишається незмінними.

Позивач пояснив, що правильний розмір загальної суми вимог дорівнює 17174грн80коп, та просив стягнути - суму боргу в розмірі 13438грн92коп, пеню в розмірі 2446грн46коп, 3% річних в розмірі 174грн07коп, інфляційні втрати в розмірі -45грн27коп, відсотки за користування чужими грошовими коштами в розмірі 1160грн62коп.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними матеріалами справи.

Суд запропонував відповідачу у строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати суду відзив на позов відповідно до вимог статті 165 Господарського процесуального кодексу України, а також всі докази, що підтверджують заперечення проти позову; одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду.

Суд попередив відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, а також у разі подання відзиву особою, яка відповідно до частини 6 статті 6 Господарського процесуального кодексу України зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його і не навела поважних причин невиконання такого обов`язку, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з довідкою Господарського суду Дніпропетровської області ухвала суду від 25.12.2023 доставлена до електронного кабінету відповідача 25.12.2023 о 12:18. Відповідач мав право подати відзив до суду в строк до 09.01.2024 включно.

Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Станом на 27.02.2024 відзив до суду не надходив, тому суд розглядає справу за наявними матеріалами.

Судом враховано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Дослідивши наявні у справі матеріали, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд встановив таке.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «Дісна» (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Прімаріус» (далі - покупець) був укладений договір поставки №2012/5В від 20.12.2022 (далі - договір від 20.12.2022).

Відповідно до пунктів 1.1 - 1.3 договору від 20.12.2022 постачальник зобов`язується на основі замовлень покупця передавати (поставляти) другій стороні - покупцеві товар згідно товарного асортименту постачальника, вказаного у видаткових накладних (далі - товар), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Поставка товару здійснюється відповідно до вимог міжнародних правил щодо тлумачення термінів «Інкотермс» в редакції 2010 року, з урахуванням положень чинного законодавства України та договору. Точна адреса місця поставки товару та умови поставки узгоджується сторонами при замовленні і зазначається у ньому. Якщо інше не вказано в самому замовленні поставка здійснюється силами, засобами та за рахунок постачальника за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 42К; ПГТ Обухівка, вул. Солідарності, 4Б; м. Дніпро, вул. Макарова, 27Д; м. Дніпро, вул. Ульянова, 17; м. Дніпро, проспект Сергія Нігояна, 87; м. Дніпро, вул. Курчатова, 3; м. Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, 24 Н.

У випадку поставки підакцизного товару - поставка здійснюється безпосередньо в місце реалізації товару покупцем та/або у місце зберігання підакцизних товарів. У будь-якому разі постачальник має право відмовити у поставці товару в місце, яке не вказане в дозвільних документах про право здійснення оптової/роздрібної торгівлі та/або довідці про місце зберігання підакцизних товарів.

Право власності на товар, а також ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) товару переходять від постачальника до покупця з моменту фактичної передачі товару, що засвідчується підписанням уповноваженими представниками сторін видаткової та товарно-транспортної накладної. Датою поставки товару є дата фактичного отримання товару за видатковою та/або товарно-транспортною накладною.

Згідно з пунктами 2.1, 2.2 договору від 20.12.2022 загальна кількість товару, його асортимент зазначається у відповідному замовленні від покупця. Замовлення здійснюється на основі діючих цін постачальника і фіксуються у видаткових накладних.

Товар за договором поставляється окремими партіями. Партією товару вважається його асортимент, кількість, ціна вказана в одній видатковій накладній.

Пунктами 3.1, 3.5 договору від 20.12.2022 передбачено, що зобов`язання сторін з поставки товару виникають на підставі погодженого сторонами замовлення. В замовленні покупець зазначає асортимент товару, його кількість, конкретну адресу доставки, бажану дату поставки, ціну за одиницю товару та загальну ціну відповідної партії товару. Замовлення приймається засобами електронної пошти чи будь-яким іншим доступним сторонам шляхом.

Поставка здійснюється впродовж семи календарних днів з дати підтвердження постачальником замовлення або у погоджені сторонами строки у замовленні.

В пунктах 4.1, 4.4 договору від 20.12.2022 вказано, що покупець зобов`язаний прийняти товар за кількістю та якістю (асортиментом) у місці поставки, яке узгоджене сторонами у відповідній заявці. Приймання товару повинно бути здійснено одразу з моменту прибуття автотранспортного засобу у місце поставки товару.

Передача товару постачальником та його приймання покупцем за якістю, асортиментом, кількістю проводиться на підставі товарно-транспортної накладної, видаткової накладної і відповідно до погодженого сторонами замовлення.

Відповідно до пунктів 6.1, 6.2 договору від 20.12.2022 загальна вартість даного договору складається із загальної вартості товару поставленого постачальником покупцеві протягом дії даного договору, згідно всіх видаткових накладних.

Ціни на товари встановлюються у національній валюті України - гривні, є вільними відпускними і фіксуються у видаткових накладних.

Згідно з пунктами 7.1 - 7.3 договору від 20.12.2022 покупець здійснює розрахунки за отриману партію товару на умовах відстрочення платежу впродовж семи календарних днів з дати поставки товару, тобто з дати вказаної у відповідній товарно - транспортній та видатковій накладній.

Усі розрахунки за договором здійснюються в національній валюті України.

Оплата партії поставленого товару провадиться в гривнях шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, вказаний у реквізитах договору, на підставі товарно-транспортної, видаткової накладної, підписаної сторонами. Днем здійснення платежу вважається день, у який сума, що підлягає оплаті була зарахована на розрахунковий рахунок постачальника. При здійсненні платежу покупець обов`язково повинен вказувати у платіжному дорученні номер та дату цього договору. У разі якщо покупець оплачує товар (партію товару) без посилання на відповідну накладну, грошові кошти, що поступають від покупця як оплата за отриманий згідно даного договору товар, зараховуються постачальником у рахунок погашення заборгованості покупця послідовно, починаючи з першої за датою видання неоплаченої видаткової накладної.

Пунктом 11.1 договору від 20.12.2022 передбачено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками сторін, діє до 31.12.2023, а у частині не виконаних зобов`язань - до їх повного виконання. Якщо за один календарний місяць до закінчення строку дії договору жодна сторона письмово не повідомить одна одну про припинення дії договору, він вважається продовжений на кожний наступний календарний рік на тих же умовах.

Згідно з підписаними сторонами видатковими накладними №ДП - 0000966 від 06.06.2023 на суму 800грн64коп, №ДП - 0000967 від 06.06.2023 на суму 800грн64коп, №ДП - 0000968 від 06.06.2023 на суму 800грн64коп, №ДП - 0000969 від 06.06.2023 на суму 800грн64коп, №ДП - 0000970 від 06.06.2023 на суму 800грн64коп, №ДП - 0000971 від 06.06.2023 на суму 800грн64коп, №ДП - 0000972 від 06.06.2023 на суму 767грн28коп, №ДП - 0000973 від 06.06.2023 на суму 800грн64коп, №ДП - 0001008 від 13.06.2023 на суму 800грн64коп, №ДП - 0001009 від 13.06.2023 на суму 994грн50коп, №ДП - 0001010 від 13.06.2023 на суму 739грн74коп, №ДП - 0001011 від 13.06.2023 на суму 1061грн28коп, №ДП - 0001061 від 20.06.2023 на суму 663грн, №ДП - 0001096 від 27.06.2023 на суму 715грн68коп, №ДП - 0001097 від 27.06.2023 на суму 1552грн32коп в червні 2023 року позивач поставив відповідачу товар на суму 13438грн92коп.

З огляду на пункт 7.1 договору від 20.12.2022 відповідач повинен був сплатити вартість отриманого товару за видатковими накладними:

- №ДП - 0000966 від 06.06.2023 на суму 800грн64коп - до 13.06.2023 включно;

- №ДП - 0000967 від 06.06.2023 на суму 800грн64коп - до 13.06.2023 включно;

- №ДП - 0000968 від 06.06.2023 на суму 800грн64коп - до 13.06.2023 включно;

- №ДП - 0000969 від 06.06.2023 на суму 800грн64коп - до 13.06.2023 включно;

- №ДП - 0000970 від 06.06.2023 на суму 800грн64коп - до 13.06.2023 включно;

- №ДП - 0000971 від 06.06.2023 на суму 800грн64коп - до 13.06.2023 включно;

- №ДП - 0000972 від 06.06.2023 на суму 767грн28коп - до 13.06.2023 включно;

- №ДП - 0000973 від 06.06.2023 на суму 800грн64коп - до 13.06.2023 включно;

- №ДП - 0001008 від 13.06.2023 на суму 800грн64коп - до 20.06.2023 включно;

- №ДП - 0001009 від 13.06.2023 на суму 994грн50коп - до 20.06.2023 включно;

- №ДП - 0001010 від 13.06.2023 на суму 739грн74коп - до 20.06.2023 включно;

- №ДП - 0001011 від 13.06.2023 на суму 1061грн28коп - до 20.06.2023 включно;

- №ДП - 0001061 від 20.06.2023 на суму 663грн - до 27.06.2023 включно;

- №ДП - 0001096 від 27.06.2023 на суму 715грн68коп - до 04.07.2023 включно;

- №ДП - 0001097 від 27.06.2023 на суму 1552грн32коп - до 04.07.2023 включно.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно статті 202 Господарського кодексу України та статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Положеннями статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач не надав до суду докази оплати вартості отриманого товару в розмірі 13438грн92коп, доводи наведені позивачем в обґрунтування позову не спростував.

Обставини, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог про стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 13438грн92коп, підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачем. Тому суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача в цій частині та їх задоволення.

Згідно з пунктом 9.2 договору від 20.12.2022 у випадку порушення покупцем строків оплати, покупець несе відповідальність у вигляді подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Окрім того, постачальник має право стягнути з покупця 20% річних від суми непогашеного платежу за кожен день прострочення платежу в якості відсотка за користування чужими грошовими коштами.

На підставі пункту 9.2 договору від 20.12.2022 за порушення строків оплати позивач нарахував та заявив до стягнення пеню в розмірі 2446грн46коп за загальний період 14.06.2023 - 24.11.2023.

Суд перевірив складений позивачем розрахунок пені. Розрахунок містить арифметичну помилку. Правильний розмір пені за загальний період 14.06.2023 - 24.11.2023 становить 2446грн44коп. В задоволенні позовних вимог про стягнення пені у розмірі 0грн02коп слід відмовити.

Посилаючись на пункт 9.2 договору від 20.12.2022 та статтю 625 Цивільного кодексу України, позивач просить стягнути 20% річних за користування чужими грошовими коштами в розмірі 1160грн62коп та 3% річних в розмірі 174грн07коп за загальний період 14.06.2023 - 24.11.2023.

Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - це прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх (постанови від 10.10.2018 у справі №910/10156/17 (пункт 34), від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 (пункт 78)).

При цьому в обох значеннях не йдеться про «користування» боржником коштами в юридичному значенні (яке можливо лише шляхом однократної сплати коштів, до того ж і визначати кошти як чужі чи свої в таких випадках неможливо).

Тому Велика Палата Верховного Суду наголосила на необхідності розрізняти наслідки правомірної та неправомірної поведінки боржника, оскільки такі наслідки регулюються різними нормами права.

Так, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством, зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини другої статті 1054 Цивільного кодексу України та до відносин із комерційного кредиту - в силу частини другої статті 1057 цього Кодексу(постанови Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/10156/17 (пункт 35), від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 (пункт 78)).

Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (постанови Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/10156/17 (пункт 37), від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 (пункт 78)).

Велика Палата Верховного Суду наголосила, що поведінка боржника не може бути однозначно правомірною та неправомірною, тому регулятивні норми і охоронні норми не можуть застосовуватися одночасно (постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі №912/1120/16 (пункт 6.28), від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 (пункт 96)).

Зі змісту частини другої статті 625 Цивільного кодексу України випливає, що проценти, передбачені цією частиною, мають такі ознаки: 1) проценти є грошовою сумою; 2) їх розмір визначається законом або договором, тобто цей розмір є наперед відомим; 3) проценти підлягають сплаті у разі прострочення виконання грошового зобов`язання.

Та обставина, що законом диспозитивно встановлений розмір процентів (три проценти) саме за період прострочення протягом року, не означає, що ознакою процентів є їх нарахування саме за річною ставкою, оскільки встановлення договором розміру процентів за інший період (день, місяць тощо) завжди можна математичним способом перетворити у проценти за річною ставкою (див. mutatis mutandis постанову Великої Палати Верховного Суду від 25.05.2021 у справі №149/1499/18 (пункт 30)). Зазначений висновок підтверджується численною судовою практикою , за якою у разі, коли період прострочення не є кратним року, здійснюється перерахунок річних процентів шляхом їх множення на кількість днів прострочення та ділення на кількість днів у році.

За другою із ознак, наведених вище (розмір процентів визначається законом або договором, тобто цей розмір є наперед відомим), проценти за частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України відрізняються від збитків, розмір яких залежить від майнових втрат кредитора, наперед невідомий і підлягає доведенню позивачем (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 (пункт 8.23)).

В договорі від 20.12.2022 зазначено, що оплата здійснюється протягом певного періоду часу після передання товару, тобто в договорі відсутня умова про продаж товару в кредит.

До відносин сторін слід застосовувати частину третю статті 692 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. При цьому розмір таких процентів у зазначеній частині не встановлений.

За буквального розуміння цієї норми для задоволення вимоги продавця про стягнення «процентів за користування чужими грошовими коштами» останній мав би довести, що протягом часу, за який позивач вимагає стягнення процентів, 1) відповідач мав грошові кошти принаймні в сумі, яку позивач використав як базу нарахування процентів, 2) ці грошові кошти були чужими, 3) при цьому відповідач користувався цими коштами. Колегія суддів вважає, що законодавець не мав на увазі поставити відповідальність покупця за несвоєчасну оплату товару в залежність від цих обставин.

Оскільки цією частиною встановлені наслідки порушення зобов`язання, то зазначена норма є охоронною.

Відповідно до наведених вище висновків Великої Палати Верховного Суду наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, врегульовані частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України.

В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок сформульований в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 (пункт 54), від 04.02.2020 у справі №912/1120/16 (пункт 6.19), від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 (пункт 108)).

При цьому наслідки порушення грошового зобов`язання є однаковими незалежно від того, з якого договору таке зобов`язання виникло: з договору купівлі-продажу, договору про виконання робіт, кредитного договору тощо (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 (пункт 102)).

Отже, частину третю статті 692 Цивільного кодексу України слід розуміти так, що під «процентами за користування чужими грошовими коштами», про які йдеться у цій частині, слід розуміти проценти, передбачені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 27.09.2023 у справі №904/2295/22.

В пункті 9.2 договору від 20.12.2022 сторони погодили, що у випадку порушення покупцем строків оплати покупець несе відповідальність у вигляді подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Окрім того, постачальник має право стягнути з покупця 20% річних від суми непогашеного платежу за кожен день прострочення платежу в якості відсотка за користування чужими грошовими коштами.

Таким чином сума, названа сторонами «проценти за користування чужими грошовими коштами», є 1) грошовою сумою, 2) її розмір визначений договором, тобто цей розмір є наперед відомим, 3) підлягає сплаті у разі прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, зазначені проценти мають всі ознаки процентів, передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України. Якщо об`єкт має всі ознаки певного поняття, то він входить до об`єму цього поняття.

Таким чином в пункті 9.2 договору від 20.12.2022 сторони передбачили сплату процентів за частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України і встановили договірний розмір цих процентів, а саме - 20% річних від суми непогашеного платежу за кожен день прострочення платежу. Таке тлумачення пункту 9.2 договору від 20.12.2022 відповідає частині третій статті 692 Цивільного кодексу України, тлумачення якої наведено вище.

Стаття 61 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, і підлягає обов`язковому застосуванню як норма прямої дії.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення 3%річних в розмірі 174грн07коп за загальний період 14.06.2023 - 24.11.2023.

Суд перевірив складений позивачем розрахунок 20% річних. Розрахунок містить арифметичну помилку. Правильний розмір 20% річних за загальний період 14.06.2023 - 24.11.2023 становить 1160грн61коп. В задоволенні позовних вимог про стягнення пені у розмірі 0грн01коп слід відмовити.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України за порушення строків оплати позивач нарахував та заявив до стягнення інфляційні втрати в розмірі -45грн27коп за загальний період червень-жовтень 2023 року.

Нарахування інфляційної складової виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів.

З огляду на неможливість стягнення інфляційних втрат з негативним показником ( -45грн.27коп), суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Згідно з частиною 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Враховуючи подання позову за допомогою системи «Електронний суд», положення статті 4 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011 (зі змінами та доповненнями) та правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №916/228/22, належний розмір судового збору в даній справі становить 2147грн20коп. (2684грн х 0,8).

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволених вимог.

Керуючись нормами Цивільного кодексу України, статтями 2, 3, 4, 6, 13, 20, 41, 42, 46, 73, 74, 86, 91, 123, 129, 178, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Дісна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прімаріус» про стягнення суми боргу в розмірі 13438грн92коп, пені в розмірі 2446грн46коп, 3% річних в розмірі 174грн07коп, інфляційних втрат в розмірі -45грн27коп, відсотків за користування чужими грошовими коштами в розмірі 1160грн62коп - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Прімаріус» (ідентифікаційний код: 44498304; місцезнаходження: 49001, м. Дніпро, вул. Михайла Грушевського, 11) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Дісна» (ідентифікаційний код: 31566495; місцезнаходження: 02160, м. Київ, пр. Соборності, буд. 15, літ. А1, група нежитлових приміщень 4) суму боргу в розмірі 13438грн92коп, пеню в розмірі 2446грн44коп, 20% річних в розмірі 1160грн61коп та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2125грн49коп.

Відмовити в задоволенні вимог про стягнення пені у розмірі 0грн02коп, відсотків за користування чужими грошовими коштами в розмірі 0грн01коп, 3% річних у розмірі 174грн07коп та інфляційних втрат в розмірі -45грн27коп.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.Г. Новікова