РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.02.2024Справа № 910/12761/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка"

до Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс"

про стягнення 42823,17 грн.

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» про стягнення 42823,17 грн. відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як страховик винної у ДТП особи, не відшкодував позивачу в повному обсязі шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

У відзиві на позовну заяву відповідач зауважив, що не отримував досудової вимоги позивача про відшкодування шкоди, відтак звернення позивача з даним позовом до суду є передчасним. У зв`язку з цим, відповідач просив покласти витрати по сплаті судового збору на позивача, а також зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката до 2000 грн.

При розгляді справи судом враховано частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка визначає право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "УНІКА" та ТОВ "АГРОПРОСПЕРІС" (страхувальник) укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №213729383, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом марки "RENAULT Logan", д.н. НОМЕР_1 .

08.05.2023 о 08 год. 00 хв. в м. Тульчин по вулиці Незалежності сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів "VOLKSWAGEN PASSAT", д.н. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , та "RENAULT LOGAN", д.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 .

Постановою Віньковецького районного суду Хмельницької області від 31.07.2023 у справі №670/310/23 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У результаті даної ДТП пошкоджено транспортний засіб "VOLKSWAGEN PASSAT", д.н. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 .

Власник пошкодженого транспортного засобу "VOLKSWAGEN PASSAT", д.н. НОМЕР_2 , звернувся до АТ "СК "УНІКА" із заявою про виплату в електронному вигляді з проханням виплатити страхове відшкодування на розрахунковий рахунок.

Згідно зі звітом № 47695 від 22.05.2023 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу "VOLKSWAGEN PASSAT", д.н. НОМЕР_2 , вартість матеріального збитку без врахування ПДВ на запасні частини склала склала 93 646,34 грн.

30.05.2023 позивачем складено страховий акт/наказ №8/1 та визначено суму страхового відшкодування на підставі розрахунку страхового відшкодування в розмірі 91 646,34 грн.

Дана сума страхового відшкодування виплачена ОСОБА_1 , що підтверджується платіжною інструкцією №092212 від 31.05.2023 року.

У той же час, транспортний засіб "RENAULT LOGAN", д.н. НОМЕР_3 , на дату ДТП 08.05.2023 був також застрахований у відповідача за полісом №214159014.

За змістом статті 980 ЦК України, статті 4 Закону України "Про страхування" залежно від предмета договору страхування може бути особистим, майновим, а також страхуванням відповідальності.

Згідно з положеннями статті 999 ЦК України і статей 6, 7 Закону України "Про страхування" за вольовою ознакою страхування може бути добровільним і обов`язковим, тому кожен вид страхування має свої особливості правового регулювання.

Протоколом Президії Моторного (транспортного) страхового бюро України № 464/2020 від 26.02.2020 був затверджений Порядок виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - Порядок). Згідно з вказаним Порядком останній є внутрішнім нормативним документом МТСБУ, що є обов`язковим для виконання усіма членами МТСБУ і поширюється на врегулювання страхових випадків, інформація про настання яких отримана членами МТСБУ після 01 березня 2020 року.

Пунктом 2.1 статті 2 Порядку визначено, що наявність на момент укладення внутрішнього договору страхування в єдиній централізованій базі даних МТСБУ відомостей про інші чинні внутрішні договори страхування, укладені по відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу, визнається достатнім доказом виконання страхувальником зобов`язання при укладенні внутрішнього договору страхування повідомити страховика про інші внутрішні договори страхування (обов`язки страхувальника, що передбачені пунктом 3 частини першої статті 989 ЦК України та п. 17.3 ст. 17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до п. 5.1 Порядку виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадкам за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик, який на умовах, визначених цим Порядком, здійснив відшкодування, у разі, якщо визначений ним розмір шкоди не перевищує сукупного розміру страхових сум, за відповідну шкоду, за усіма чинними на дату страхового випадку внутрішніми договорами страхування, визнається особою, яка надала послуги з відшкодування збитків, і згідно з пунктом 36.4 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має право на отримання страхового відшкодування від інших страховиків, які уклали чинні на момент настання страхового випадку по відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу внутрішні договори страхування.

Відповідно до п. 5.2 Порядку (в редакції зі змінами внесеними згідно протоколу №500/2021 Президії МТСБУ від 03.06.2021) розмір страхового відшкодування належного страховику, який здійснив виплату страхового відшкодування, від кожного з інших страховиків, які уклали чинні на момент настання страхового випадку інші внутрішні договори страхування по відношенню до того ж забезпеченого транспортною засобу, визначається з огляду на положення статті 540 Цивільного кодексу України (виконання зобов`язання, в якому беруть участь кілька боржників визначається у рівній частці) за формулою: Ск=(Св-Сш/Кс)/(Кс-1)-Ф, де Ск - розмір страхового відшкодування (компенсації) належного страховику, який здійснив виплату страхового відшкодування від кожного іншого страховика; Св - розмір виплаченого заявником страхового відшкодування; Кс- кількість страховиків, які застрахували один об`єкт, на дату страхового випадку; Сш - розмір шкоди, заподіяної внаслідок страхового випадку; Ф - розмір франшизи.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Аналогічну позицію викладено в статті 9 Закону України «Про страхування».

Розмір франшизи за полісом №213729383 складає 2 000,00 грн., що вирахуваний позивачем із заявленої до стягнення суми.

Таким чином, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу страхове відшкодування в розмірі 42823,17 грн. (91 646,34 - 93 646,34/2) / (2-1) - 2 000,00).

Щодо зауважень відповідача про відсутність досудового врегулювання спору, у зв`язку з чим відповідач не був обізнаний про настання відповідного страхового випадку, суд звертає увагу на наступне.

Із матеріалів справи слідує, що позивач надіслав відповідачу на електронну пошту запит вих. № 8/1 від 23.05.2023 із доданими документами, яким повідомив відповідача про те, що буде звертатися до нього в Порядку виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з приводу компенсації 50% виплаченого страхового відшкодування за ДТП, що мало місце 08.05.2023 року.

Суд зауважує, що електронна пошта зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Однак, відповідач доказів того, що вказана електронна пошта йому не належить не надав, отримання відповідного запиту № 8/1 від 23.05.2023 не спростував.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

До того ж, у постанові Верховного Суду від 12.02.2021 у справі № 910/6013/20 викладено правовий висновок про те, що у системному зв`язку зі статтею 36 положення підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 цього Закону щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації - не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.

Так, спірна ДТП мала місце 08.05.2023, а 11.08.2023 позивач звернувся з даним позовом до суду, що відповідає пункту 37.1.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.12.2019 у справі № 465/4287/15 визначила, що попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування в межах річного строку. Так, у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору. Не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.

Отже, суд дійшов висновку про те, що позивач правомірно звернувся з даним позовом до суду, відтак судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України. Суд зауважує, що ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд визнає порушеними права позивача, і як наслідок задовольняє позов, то витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Щодо розподілу витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 7000 грн. суд дійшов висновку про наступне.

На обґрунтування заявлених до розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката позивачем долучено до матеріалів справи в копіях договір № 1/20ю про надання правової допомоги та Додатку № 1 до нього від 27.06.2023, укладений між позивачем та АБ «Адвокатське бюро Олександра Лисова «Еквіт», рахунок № 66 від 27.06.2023 на суму 7 000,00 грн., акт надання послуг на суму 7000 грн.

Пунктом 1 додатку №1 від 27.06.2023 до договору про надання правової допомоги№1/20ю від 31.12.2020 погоджена фіксована сума гонорару адвоката за договором у розмірі 7000,00 грн.

Відповідно до постанови Об`єднаної палати Верховного суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 року по справі № 922/445/19 та постанови Об`єднаної палати Верховного суду у складі Касаційного господарського суду від 22.11.2019 року по справі № 902/347/18, для розподілу понесених судових витрат стороні необхідно подати лише договір про надання правничої допомоги та детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України).

Частиною 6 статті 126 ГПК України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У відзиві на позовну заяву відповідач просив зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу до 2000 грн., пославшись на те, що адвокат позивача неодноразово здійснював представництво саме в цій категорії справ, та даний спір не є спором з високим рівнем складності.

Оцінюючи заявлений до відшкодування розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката, суд виходить з того, щоб відповідні витрати не мали надмірний характер, а також відповідали критеріям співмірності, розумності та обґрунтованості такого розміру з урахуванням обставин справи.

Виходячи з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру та обсягу наданих послуг, приймаючи до уваги ціну позову, конкретні обставини справи, та фінансовий стан обох сторін, суд дійшов висновку зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу до 2000 грн.

Відтак, понесені позивачем витрати по оплаті судового збору та на професійну правничу допомогу адвоката відповідно до статі 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" (03039, м. Київ, пр-т Науки, 3; ідентифікаційний код 19411125) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" (04112, м. Київ, вул. Олени Теліги, 6, літ. В; ідентифікаційний код 20033533) 42823 (сорок дві тисячі вісімсот двадцять три) грн. 17 коп. відшкодування шкоди, 2000 (дві тисячі) грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а також 2147 (дві тисячі сто сорок сім) грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.В. Полякова