ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"27" лютого 2024 р. м. Житомир Справа № 906/348/19

Господарський суд Житомирської області у складі судді Сікорської Н.А.,

розглянувши заяву представника відповідача - адвоката Слівінського А.О. про відвід судді Сікорської Н.А. у справі

за позовом: Підприємства Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок"

до Фізичної особи - підприємця Веселовського Геннадія Павловича

про стягнення 80742 грн. 60 коп.

за участю:

представника позивача: Невисевич М.В. - керівник;

відповідача: ФОП Веселовський Г. П;

представника відповідача: Веселовська-Галєєва Ю.В., згідно довіреності,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Житомирської області перебуває справа за позовом Підприємства Коростишівської райспоживспілки "Кооперативний ринок" про стягнення з Фізичної особи - підприємця Веселовського Геннадія Павловича заборгованості з орендної плати за оренду торгівельних майданчиків № 147 та № 148 у розмірі 80742,60 грн.

Ухвалою суду від 13.02.2024р. відкладено розгляд справи по суті на 27 лютого 2024 р.

27.02.2024р. від представника позивача надійшла заява про відвід головуючого судді Сікорської Н.А. від розгляду справи №906/348/19.

Заява мотивована тим, що постановою Північно-Західного апеляційного господарського суду від 02.09.2021р. у справі №906/1060/18 зобов`язано ПР "Кооперативний ринок" та Коростишівську райспоживспілку звільнити земельну ділянку, на якій знаходиться асфальтобетонне покриття площею 10200 кв.м., за адресою: вул.Шевченка, 40 м.Коростишів.

Суди у даній справі встановили обставини відсутності у підприємства прав розпорядження територією ринку.

Вказує, що суддя Сікорська Н.А., знаючи про вищевказані обставини та про те, що територія по вул.Шевченка, 40 в м.Коростишеві є комунальною власністю, винесла рішення у справі №906/562/20, яким зобов`язала підприємця звільнити торгівельні місця на користь ПКР "Коростишівський ринок".

Вважає, що наведені обставини викликають об`єктивні сумніви в неупередженому та законному розгляді суддею Сікорською Н.А. даної справи з аналогічним предметом і підставами позову.

Розглянувши заяву про відвід судді Сікорської Н.А., суд вважає її безпідставною, з огляду на таке.

Підстави для відводу та самовідводу судді передбачені ст. 35 ГПК України, відповідно до якої суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Господарський процесуальний кодекс України не встановлює вичерпного переліку обставин, які свідчать про упередженість судді, однак зазначається, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді.

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначає, що "у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду". Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного". У випадку ж самовідводу сам суддя повинен бути переконаним, що є достатньо фактів, які свідчать про його безсторонність.

Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими" (рішення ЄСПЛ від 09 листопада 2006 року у справі "Білуха проти України" (Belukha v. Ukraine), заява № 33949/02).

Таким чином, щодо суб`єктивної складової безсторонності суду заявнику необхідно подати докази фактичної наявності упередженості судді для відводу його від справи, оскільки існує презумпція неупередженості судді. І тільки якщо з`являються об`єктивні сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, або його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Оцінивши доводи, викладені у заяві про відвід судді Сікорської Н.А., суд не вбачає обставин, які викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді.

Позивач не навів об`єктивних і обґрунтованих підстав вважати головуючу суддю упередженою або необ`єктивною, оскільки ставлячи під сумнів неупередженість судді Сікорської Н.А., заявник фактично грунтує свою заяву про відвід на незгоді з судовим рішенням у справі №906/562/20.

Суд зауважує, що справи №906/562/20 і №906/348/19 не є пов`язаними, рішення у справі №906/562/20 не встановлює обставини, які могли б вплинути на збирання та оцінку доказів у даній справі, справи різняться за суб`єктним складом та колом доказів, а тому посилання заявника на позицію суду в іншій справі, яка не впливає на вирішення даного спору, є безпідставним.

В силу ч.4 ст.35 ГПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Отже, висновки або позиції суддів, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя і у протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому.

Тому доводи заявника щодо необхідності відводу судді саме з підстав незгоди з його правовою позицією судді в іншій справі прямо порушують один з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких заявників не влаштовує.

Таким чином, незгода заявника з судовими рішеннями прийнятим головуючим суддею Сікорською Н.А., в яких суддя висловила свою правову позицію, не може бути підставою для відводу без надання стороною, яка заявляє відвід, доказів проявлення суддею саме необ`єктивності чи упередженості при ухваленні такого судового рішення на користь однієї з сторін.

Інших обставин, які викликають у заявника сумнів у неупередженості та об`єктивності судді ним не зазначено.

З огляду на викладене, в задоволенні заяви позивача про відвід судді слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.35,39,233-235 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника відповідача - адвоката Слівінського А.О. про відвід судді Сікорської Н.А.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Сікорська Н.А.

1 - в справу

2 - відповідачу