ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2024 р. Справа№ 910/4820/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Євсікова О.О.

Алданової С.О.

за участю секретаря судового засідання: Заборовської А.О.,

за участю представників учасників справи:

від позивача: Лівочка М.О., Пилипенко О.П., Твердохліб А.С.

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго"

на рішення Господарського суду міста Києва від 12.06.2023

у справі № 910/4820/23 (суддя Кирилюк Т.Ю.)

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго"

до Державного підприємства "Інфотех"

про стягнення 375 493,48 грн

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

28.03.2023 Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Державного підприємства "Інфотех" про стягнення 375 493,48 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав своїх грошових зобов`язань за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді № 341008 від 20.11.2020.

Доводи та заперечення відповідача

Відповідач з позовом не погодився, посилаючись на те, що заявлені до стягнення позивачем обсяги теплової енергії не відповідають даним приладів обліку відповідача; заявлена вартість (ціна) теплової енергії, спожитої відповідачем у 2021-2022 роках, не відповідає умовам укладених між сторонами договорів; витрати теплової енергії з транспортування до споживача враховані в тарифах на теплопостачання та повторній оплаті не підлягають.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.06.2023 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Відмовляючи в задоволенні вимог первісного позову, місцевий господарський суд виходив з наступних висновків:

- жоден доказ, наданий позивачем в обґрунтування позовних вимог, не містить розрахунку кількості спожитої теплової енергії, яка враховувалась позивачем при здійсненні розрахунку суми боргу за спірними договорами;

- надані позивачем облікові картки, акти приймання-передавання товарної продукції за період з жовтня 2021 року по грудень 2022 року не містять деталізації заявлених обсягів спожитої теплової енергії за спірними договорами;

- з облікової картки за грудень 2022 року вбачається, що заборгованість за спірний період складається з урахуванням доборів за січень 2022 року, лютий 2022 року, березень 2022 року, листопад 2021 року, грудень 2021 року, та повернень за січень 2022 року, лютий 2022 року, березень 2022 року, листопад 2021 року, грудень 2021 року. В той же час, позивачем не зазначено правових підстав здійснення таких нарахувань (донарахувань), вирахувань за вказані місяці;

- суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості з оплати послуг теплопостачання, оскільки позивачем не доведено споживання цих послуг та їх обсягу саме відповідачем у вказаному позивачем приміщенні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з цим рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

А саме апелянт посилається на те, що:

- в своєму рішенні суд першої інстанції не повною мірою дослідив усі матеріали справи, що призвело до прийняття помилкових висновків;

- в матеріалах справи міститься копія договору № 341008 від 06.01.2021, а тому висновки суду про ненадання зазначеного договору, яким би охоплювався спірний період заборгованості, є помилковим;

- у спірний період позивач поставив відповідачу теплову енергію, що підтверджується Актом прийняття теплового вузла обліку, Актами про готовність вузла комерційного обліку споживача до роботи, Корінцями нарядів на включення та відключення будинку на опалювальний сезон, відомостями реєстрації параметрів теплоспоживання, складеними у відповідності до даних будинкового засобу обліку;

- до матеріалів справи також надано облікові картки за о/р 341008, акти приймання-передачі товарної продукції за о/р 341008, довідка про нарахування за теплову енергію за о/р 341008, розрахунок основного боргу за теплову енергію;

- обсяг спожитої відповідачем теплової енергії в Гкал., а також щомісячне нарахування по особовому рахунку відображені в Облікових картках споживача за його обліковим записом 341008.

Доводи та заперечення інших учасників

У своєму відзиві на апеляційну скаргу відповідач з апеляційною скаргою не погодився, просить залишити оскаржене рішення без змін, посилаючись на те, що позивачем не було доведено обставин, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог. Зокрема, позивачем не доведено заявленого обсягу спожитої відповідачем теплової енергії у 2021-2022 роках; недоведеність заявленої ціни; неподання позивачем розрахунку формули ціни одиниці теплової енергії з урахуванням збільшуючих коефіцієнтів до тарифу на теплову енергію.

Також відповідачем подані письмові пояснення.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.07.2023 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Євсіков О.О., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.07.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/4820/23. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги до надходження матеріалів справи з суду першої інстанції.

12.07.2023 матеріали справи надійшли до апеляційного суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.07.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.06.2023 у справі №910/4820/23. Закінчено проведення підготовчих дій. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 30.08.2023. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі до 23.08.2023. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 23.08.2023. Явку учасників справи не визнано обов`язковою.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 28.08.2023, у зв`язку з перебуванням судді Буравльова С.І., який входить до складу колегії суддів, у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/4820/23.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2023, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Євсіков О.О., Алданова С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.08.2023 апеляційну скаргу прийнято до провадження у визначеному складі колегії суддів: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді Євсіков О.О., Алданова С.О. та постановлено розгляд справи здійснити в раніше призначеному судовому засіданні 30.08.2023.

Розгляд справи неодноразово відкладався, зокрема на 29.01.2024.

Явка представників учасників справи

Представники позивача в судовому засіданні 29.01.2024 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання 29.01.2024 не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. Зокрема, залучено судом до справи довідку про доставку електронного документа до його електронного кабінету.

Відповідно до частин 5, 7 статті 6 Господарського процесуального кодексу України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням ЄСІТС в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про ЄСІТС та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в ЄСІТС, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Згідно з частинами 5, 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня. Днем вручення судового рішення, зокрема, є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

За змістом ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції, з метою дотримання прав сторін на судовий розгляд справи упродовж розумного строку, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи те, що явка представників сторін та третьої особи обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача, який належним чином повідомлений про судовий розгляд справи в апеляційному порядку.

Розгляд клопотань та заяв учасників справи

04.09.2023 від відповідача надійшла заява, в якій представник просить надати правову оцінку неправдивим поясненням представника позивача, що були надані в судовому засіданні 30.08.2023 з приводу неотримання ним копії відзиву на апеляційну скаргу та нібито подання до позову копії договору про закупівлю товарів (теплова енергія у гарячій воді) від 06.01.2021.

В судовому засіданні 13.09.2023 протокольною ухвалою суду залучено цю заяву до справи.

Викладеним у названій заяві обставинам судом надано оцінку та встановлено відсутність підстав для застосування приписів ч. 4 ст. 42 ГПК України, оскільки отримання 23.08.2023 на пошті уповноваженою особою позивача надісланої відповідачем кореспонденції та несвоєчасне (до дати судового засідання 30.08.2023) її надання адвокату, що здійснює ведення справи в суді, не може свідчити про надання цим представником недостовірної інформації. Подання чи неподання разом з позовом копії договору від 06.01.2021 не змінює факту наявності такого правочину в матеріалах справи та, відповідно, необхідності надання йому оцінки на рівні з іншими доказами.

11.10.2023 та 30.10.2023 відповідач подав додаткові пояснення щодо позасудового врегулювання спору між сторонами. До пояснень від 11.10.2023 відповідачем долучено лист-пропозицію № 3058/02/2023 від 18.09.2023 про розрахунки за теплову енергію.

07.11.2023 позивач подав до суду клопотання про долучення документів до справи, а саме копію листа-відповіді № 30/3/2/11394 від 19.10.2023 з додатками, що був наданий відповідачу щодо обсягів спожитої теплоенергії. Також у вказаному клопотанні наводяться пояснення причин наявності різниці у відомостях засобу обліку відповідача та нарахованим позивачем обсягом теплоенергії; причин коригування ціни поставленої теплоенергії; перерахунку вартості теплоенергії з врахуванням розміру щомісячних коефіцієнтів.

Відповідач у своїх додаткових поясненнях № 3 від 21.11.2023, зокрема, просив відмовити у задоволенні поданого апелянтом клопотання, а додані до нього документи повернути заявнику.

Колегія суддів, дослідивши в нарадчій кімнаті усі долучені до клопотання документи, встановила, що вони є аналогічними тим які подавались до суду першої інстанції, а викладені в листі-відповіді № 30/3/2/11394 від 19.10.2023 відомості є фактичним роз`ясненням причин та підстав неспівпадіння між обліковими даними засобу обліку відповідача і нарахованими позивачем об`ємами теплоенергії; причин коригування ціни; застосування коефіцієнту перерахунку, тощо. Наведені відомості були предметом дослідження в судових засіданнях апеляційної інстанції та зумовили необхідність виклику посадових осіб позивача, якими безпосередньо було здійснено обрахунок позовних вимог.

В контексті викладеного вище, розглянувши ці пояснення та викладені в них заперечення відповідача, колегія суддів дійшла висновку, що подані позивачем разом з клопотанням документи за своєю суттю не є новими доказами в розумінні приписів ч. 3 ст. 269 ГПК України. Тому поданий позивачем лист-відповідь № 30/3/2/11394 від 19.10.2023, як і лист-пропозиція відповідача № 3058/02/2023 від 18.09.2023 про розрахунки за теплову енергію, долучаються до справи, оскільки були оформленні на виконання рекомендацій колегії суддів щодо проведення звірки обсягів спожитої теплоенергії та їх вартості, що є предметом позову у цій справі.

Межі перегляду справи судом апеляційної інстанції

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права дійшов висновку апеляційну скаргу задовольнити, оскаржене рішення у даній справі скасувати.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Сторонами у справі укладено договори на постачання теплової енергії у гарячій воді №341008 від 06.01.2021 та від 17.02.2022 (далі - договори), за якими позивач зобов`язався поставити відповідачу теплову енергію у гарячій воді для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання, а відповідач - оплатити її вартість.

Товар за цим Договором постачається Замовнику за допомогою технічних засобів передачі та розподілу гарячої води та пари. Одиницею виміру теплової енергії є 1 Гкал. Теплова енергія поставляється Замовнику у кількості 300,00 Гкал, згідно з Додатком 1 до цього договору. Обсяги закупівлі товару (теплова енергія у гарячій воді/пар) можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків (п.п. 1.1-1.3 договорів).

Ціна договору становить 407 319,00 грн (договір від 06.01.2021) та 1 946 016,00 грн (договір від 17.02.2022) та складається із суми очікуваної вартості обсягів місячних поставок теплової енергії протягом вказаного у п.10.1 строку дії Договору (п. 3.1 договорів).

Згідно з п.п. 3.2 - 3.6 договорів ціна цього Договору на дату укладення визначена згідно з тарифами затвердженими у встановленому порядку. Ціна цього Договору може бути змінена у зв`язку зі змінами розмірів складових калькуляцій собівартості теплової енергії, хімічноочищеної та знесоленої води (ціни на паливо тощо), а також у випадках, передбачених чинним законодавством України.

Ціна Договору визначається з урахуванням розділу V Податкового Кодексу України та законодавства у сфері теплопостачання за тарифами на теплову енергію, які на час його укладення договору від 06.01.2021 становлять 1131,44 грн; договору від 17.02.2022 - 2162,24 грн.

У разі зміни тарифів на теплову енергію Сторони здійснюють розрахунки за новими тарифами з дня їх введення в дію та відповідно до умов Договору.

В розділі ІV договору від 06.01.2021 сторонами узгоджено, що розрахунки проводяться виключно у грошовій формі. Розрахунки проводяться щомісяця в термін до 01 числа звітного періоду у розмірі згідно з Додатком № 1 до договору. До рахунка на оплату товарної продукції Учасником додаються: облікові картки за звітний період, акти приймання - передавання товарної продукції за звітний період та акти звіряння розрахунків на звітну дату.

В розділі ІV договору від 17.02.2022 сторонами узгоджено, що розрахунки проводяться виключно у грошовій формі. Розрахунки проводяться щомісяця шляхом оплати Замовником вартості спожитої енергії протягом 3-х діб після пред`явлення Учасником рахунка на оплату товар (далі - рахунок) або після підписання Сторонами акта приймання - передавання товарної і за звітній період згідно з Додатком 4. До рахунка на оплату товарної продукції Учасником додаються: облікові картки за звітний період, акти приймання - передавання товарної продукції за звітний період та акти розрахунків на звітну дату.

За змістом розділу V договорів строк (термін) поставки товарів до 31.12.2021 року (згідно договору від 06.01.2021) та до 31.12.2022 року (згідно договору від 17.02.2022). Місце поставки (передачі) товару - Межа балансової належності. Межа балансової належності та експлуатаційної відповідальності встановлюється Додатками № 5, 6 до Договору і не підлягає зміненню в односторонньому порядку. Поставка товару здійснюється Учасником згідно із заявленими Замовником обсягами та договірним приєднаним тепловим навантаженням, зазначеними в Додатку 1 до Договору.

Позивач стверджує, що відповідач не в повному обсязі вносив плату за спожиту теплову енергію, в результаті чого з жовтня 2021 року по грудень 2022 року утворилась заборгованість у розмірі 569 519,42 грн, яка у зв`язку з частковою оплатою (березень 2023 року у розмірі 447 425,05 грн) станом на час пред`явлення позову становить 122 094,37 грн. Крім того, на суму заборгованості позивачем нараховано 74 472,43 грн пені, 158 666,12 грн інфляційних втрат та 20 260,56 грн річних за загальний період прострочення з 01.10.2021 по 01.01.2023.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Правовідносини між теплопостачальною організацією та споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються спеціальним законодавством, зокрема Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про житлово-комунальні послуги", Законом України "Про теплопостачання", Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 за №1198 (далі - Правила) та іншими нормативно-правовими актами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України унормовано, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

За змістом ч. 7 ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

У відповідності до ст. 173 ГК України, яка кореспондується з приписами ст. 509 ЦК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про теплопостачання", пункту 3 Правил споживач теплової енергії - це фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

Теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу (ст. 1 Закону України "Про теплопостачання").

Пунктом 4 Правил визначено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії, укладеного між споживачем і теплопостачальною організацією, крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва.

Теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу (ч.4 ст.19 Закону України "Про теплопостачання").

Згідно ст.19 Закону України "Про теплопостачання", споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

У відповідності до ст.9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Пунктом 29 Правил передбачено, що теплова енергія постачається безперервно, якщо договором не передбачено інше.

Відповідно до п. 6.3.1 договорів позивач зобов`язується постачати теплову енергію у гарячій воді/парі на потреби: опалення та вентиляції - в період опалювального сезону, гарячого водопостачання - протягом року; в кількості та в обсягах згідно з додатком №1 до цього договору у період його дії.

Згідно з п. 6.1.1 договорів замовник зобов`язується додержуватися кількості споживання теплової енергії за кожним параметром обсягу, які визначені у додатку №1 до договору, не допускаючи їх перевищення, та своєчасно оплачувати вартість спожитої теплової енергії.

На підтвердження факту постачання теплової енергії за період з жовтня 2021 року по грудень 2022 року в нежитлове приміщення за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 15-Б, а також її обсягу позивач долучив до матеріалів справи, зокрема, довідки про нарахування за теплову енергію Державного підприємства "Інфотех", рахунок-фактуру № 341008/2022-12 від 31.12.2022 на суму 712 227,26 грн, акт звіряння розрахунків за теплову енергію від 31.12.2022, акти приймання-передавання товарної продукції та облікові картки, розрахунок основного боргу за теплову енергію. Наведені документи сформовані з електронної бази даних «Уніан-термінал».

Обсяг спожитої відповідачем теплової енергії в Гкал., а також щомісячне нарахування по особовому рахунку відображено в Облікових картках споживача за його обліковим записом 341008.

Також позивачем до матеріалів справи було представлено акт готовності до опалювального сезону №116 від 11.10.2021, акт про готовність вузла комерційного обліку споживача до роботи №01320 від 08.10.2021, корінці нарядів на включення та відключення будинку на опалювальний сезон.

Відповідач обставин реальної поставки йому теплової енергії за договорами не заперечує. Жодних доказів того, що за спірний період він не отримував від постачальника теплову енергію на межу балансової належності, а відповідно і не споживав теплову енергію, - суду не надано.

ДП "Інфотех" наводить заперечення щодо обсягів отриманої теплової енергії та вірності проведеного позивачем розрахунку основної заборгованості, що є предметом позову у даній справі.

В змісті означених доводів позову і викладених на їх спростування заперечень, апеляційною інстанцією встановлено таке.

Матеріалами справи підтверджується, облік споживання теплової енергії за умовами договірних правовідносин сторін проводиться за приладом обліку. Так, зокрема, в додатку № 1 сторонами узгоджено, що дата зняття замовником (відповідачем у справі) показників приладів обліку - по 22 число звітного місяця; надання звіту в ЦОК - не пізніше 25 числа. При відсутності звіту у встановлений термін розрахунок виконується згідно договірних навантажень.

З урахуванням того, відповідачем по справі несвоєчасно були передані показання приладів обліку (що сторонами не заперечується) за періоди жовтень 2021 - грудень 2022 позивачем здійснено визначення обсягів спожитої теплоенергії за розрахунковим способом згідно з нормативним документом "Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні" КТМ 204 України 244-94.

В подальшому, на підставі переданих показань приладів обліку споживання теплової енергії по приміщенню за адресою м.Київ, вул.Дегтярівська, 15 б, позивачем по справі в березні 2022 та у грудні 2022 було зроблені корегування, що відображено в облікових картках в зазначені періоди.

Поряд з цим, заперечуючи проти задоволення позову, відповідач зазначає, що показники обліку у спірний період відрізняються від визначених позивачем.

Згідно наданих на вимогу суду апеляційної інстанції пояснень позивача, в т.ч. із викликом в засідання суду уповноважених спеціалістів сторони, якими проведено розрахунок спожитої теплової енергії, різниця між наданими відповідачем для розрахунку відомостями обліку теплової енергії згідно з показниками теплолічильника та виставленими до сплати обсягами теплоенергії у спірний період становить 54,826000 Гкал, що обґрунтовується додаванням до щомісячного показника лічильника величин теплових втрат на ділянці тепломережі, що знаходяться на балансі абонента від межі балансової належності до місця встановлення приладів обліку.

В контексті вищенаведених аргументів, колегією встановлено, що в додатку № 5 до договорів сторонами узгоджено на схемі балансову належність та експлуатаційну відповідальність учасників спірних правовідносин.

Відповідно до додатку №6 до договорів "Акт розмежування меж балансової належності тепломереж та експлуатаційної відповідальності сторін" межею розподілу балансів належності між енергопостачальною організацією та абонентом є зовнішня стінка ТК 620а/14 в бік ТК № 620а/14-2 по вул. Дегтярівській, 15-б.

Із наведеної вище схеми слідує, що в місці визначення межі балансової належності (відповідальності) належний відповідачу засіб обліку відсутній. Такий прилад розміщений безпосередньо в приміщенні відповідача.

Відповідно до п. п. 17, 20 Правил для обліку відпуску та споживання теплової енергії застосовуються прилади комерційного обліку, що відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність. Облік обсягу споживання теплової енергії і параметрів теплоносія ведеться на межі балансової належності теплових мереж теплопостачальної організації та споживача або за домовленістю сторін в іншому місці. У разі відсутності, пошкодження та/або неправильної роботи приладів комерційного обліку оплата здійснюється відповідно до визначених у договорі навантажень з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

Згідно з п. 23 вказаних Правил розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

Згідно з п. 7.2.43. Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж, затверджених Наказом Міністерства палива та енергетики України від 14.02.2007 № 71 облік відпускання і використання теплової енергії має здійснюватися у вузлі обліку теплової енергії, організованому на межі розділу теплових мереж між теплопостачальною організацією та споживачем.

У разі організації вузла обліку не на межі розділу теплових мереж розрахунок за теплову енергію здійснюється з урахуванням втрат на ділянці мережі від межі розділу до місця установки розрахункових приладів.

Виходячи з наведених положень, здійснення розрахунку обсягу спожитої теплової енергії та, відповідно, оплата за спожиту теплову енергію, може відбуватися за показами приладів комерційного обліку. При цьому, вказаними нормами встановлено, що облік відпущеної та використаної теплової енергії, також залежить від організації вузла обліку теплової енергії, а саме: на межі розділу теплових мереж або не на межі розділу теплових мереж. В останньому випадку - розрахунок за теплову енергію здійснюється з урахуванням втрат на ділянці мережі від межі розподілу до місця установки розрахункового приладу.

Зважаючи на те, що судом встановлено розміщення вузла обліку теплової енергії для будівлі по вул. Дегтярівській, 15-б, в м. Києві не на межі розподілу теплових мереж, то сторонами в п. 1.3 додатку № 1 до договорів визначено, що тепловими втратами на ділянці трубопроводів та в місцевій системі замовника згідно схеми (додаток № 5 до договору) є 0,01035 Гкал/годину, в т.ч. з поверхні трубопроводів підводячих мереж - 0,00916 Гкал/год.

Перевіривши в судовому засіданні розрахунки величин теплових втрат на ділянці тепломережі з межі поділу балансової належності до місця встановлення приладів обліку відповідача, колегією суддів встановлено обґрунтованість визначення позивачем величин тепловтрат. Відтак, доводи відповідача щодо невірного визначення обсягів спожитої теплової енергії, судом не беруться до уваги, оскільки апелянтом достатньо обґрунтованими доводами та поясненнями доведено вірність проведеного розрахунку.

23 листопада 2021 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 №1209 «Деякі питання нарахування (визначення) плати за теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води у зв`язку із зміною ціни природного газу», якою встановлено механізм зміни теплопостачальною організацією (виконавцем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води) розміру нарахувань за теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води у зв`язку із щомісячною зміною ціни природного газу.

Постановою, зокрема, визначено, що зміна розміру нарахувань за теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води споживачам (крім населення, бюджетних установ, релігійних організацій) у зв`язку із щомісячною зміною ціни природного газу (без урахування зміни тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, торговельної надбавки (націнки) постачальника) починаючи із нарахувань за жовтень 2021 відображається щомісяця у платіжних документах зазначених споживачів, надісланих у місяці, що настає за розрахунковим періодом;

- про прийняте рішення щодо зміни розміру нарахувань за теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води споживачам (крім населення, бюджетних установ, релігійних організацій) теплопостачальна організація (виконавець послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води) інформує шляхом розміщення на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті інформаційного повідомлення з наведенням відповідних обґрунтувань.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач керуючись приписами Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198 та положеннями постанови Кабінету міністрів України «Деякі питання нарахування (визначення) плати за теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води у зв`язку із зміною ціни природного газу» від 10.11.2021 №1209 виконало зміну розміру нарахувань за спожиту відповідачем у жовтні 2021 року - грудні 2022 року теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для інших споживачів (крім населення, бюджетних установ та релігійних організацій) без зміни інших складових тарифів, встановлених органом місцевого самоврядування для споживачів «інші споживачі» (розпорядження КМДА від 13.10.2021 № 2145).

Суми нарахувань для інших споживачів (крім населення, бюджетних установ та релігійних організацій) за жовтень 2021 - грудень 2022 року скориговані з урахуванням коефіцієнтів згідно додатку, який розміщено на сайті підприємства за посиланням https://kte.kmda.gov.ua/tarufu/#712-00ff3b24-ff84.

При цьому, колегія звертає увагу на те, що розміщена на сайті підприємства інформація про прийняте рішення щодо зміни розміру нарахувань за теплову енергію містить обґрунтування його прийняття із зазначенням чітких числових показників фактичної ціни закупівлі природного газу на теплову енергію для споживачів за кожним місяцем спірного періоду.

За наведеного, колегія суддів визнає непереконливими доводи відповідача про безпідставність застосування позивачем коефіцієнту перерахунку по газу, позаяк відповідне донарахування здійснено позивачем згідно норм чинного законодавства. Тож проведений позивачем розрахунок заборгованості за спожиту відповідачем теплову енергію у спірний період є таким, що відповідає умовам договорів та положенням закону.

Також не приймаються до уваги і посилання відповідача на те, що сторонами не вносились зміни в договори щодо розміру тарифу, оскільки в правочинах узгоджено умову про здійснення розрахунків за новими тарифами з дня їх введення в дію, а ціна визначається з урахуванням законодавства у сфері теплопостачання.

Враховуючи встановлені вище судом обставини за сукупністю наявних у справі доказів, колегія приходить до висновку, що відповідачем порушено умови договорів в частині здійснення оплати за поставлену теплоенергію, оскільки зобов`язання відповідача з оплати теплопостачання отриманого в жовтні 2021 - грудні 2022 є таким, що настало, а відтак заборгованість в розмірі 122 094,37 грн (з урахуванням часткової оплати) підлягає сплаті відповідачем.

При цьому судом враховано, що згідно з п. 5 додатку №4 до договору передбачено, що абонент щомісячно з 12 по 15 число самостійно отримує в ЦОК за адресою: вул. Повітрофлотський пр-т, 58 облікових карток фактичного споживання за звітний період, акти звіряння та виконаних робіт, рахунок-фактуру. Отже, обов`язок з отримання первинних документів (рахунків-фактур, актів приймання-передавання товарної продукції, облікових карток фактичного споживання за звітний період та актів звіряння) покладено саме на відповідача, який підписує відповідні документи і повертає один примірник енергопостачальній організації.

Відповідачем належними засобами доказування не доведено відсутності у нього заборгованості з оплати отриманої теплоенергії у спірний період в заявленій до стягнення сумі основного боргу. В свою чергу позивач поданими доказами, яким суд першої інстанції не надав належної та повної оцінки, довів обґрунтованість позовних вимог в цій частині.

Оскільки відповідачем до матеріалів справи не було представлено доказів сплати заборгованості в повному обсязі, позовні вимоги про стягнення з відповідача 122 094,37 грн підлягають задоволенню.

Посилання суду першої інстанції на те, що позивачем до позову не додано договір №341008 від 06.01.2021, термін дії якого охоплює спірний період заборгованості, колегія вважає недостатньо обґрунтованим, оскільки копію такого договору з доданими до нього додатками долучено до матеріалів справи разом з відзивом на позовну заяву (а.с. 119, 151-172, т. 1), однак йому не надано належної правової оцінки.

Згідно з ч. 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Вказана норма кореспондується з положеннями Правил надання теплової енергії.

Відповідно до ч. 6 ст. 25 Закону України "Про теплопостачання" у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.

Відповідно до частини першої статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з статтею 610 наведеного Кодексу, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За статтею 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 7 додатку № 4 до договорів замовнику на суму боргу на початок кожного розрахункового періоду (місяця) учасником нараховується пеня в розмірі 0,5 % за кожен день, до моменту його повного погашення, але не більше суми обумовленої чинним законодавством України.

За приписом частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно наданого позивачем розрахунку ним було нараховано 74 472,43 грн пені, 158 666,12 грн інфляційних втрат та 20 260,56 грн річних за загальний період прострочення з 01.10.2021 по 01.01.2023.

Судом здійснено перевірку розрахунку заявлених до стягнення наведених вище сум та встановлено, що він є арифметично вірним, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За результатом апеляційного перегляду справи, колегія суддів дійшла висновку, що при прийнятті оскарженого рішення мало місце неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та, як наслідок, зумовило прийняття помилкового рішення, яке підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, а тому вона задовольняється судом апеляційної інстанції.

Судові витрати

Відповідно до вимог статті 129 ГПК України, у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Господарського суду міста Києва від 12.06.2023 у справі №910/4820/23 скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства "Інфотех" (04050, місто Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 15-Б; ідентифікаційний код: 34239034) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (01001, місто Київ, площа Івана Франка, будинок 5; ідентифікаційний код: 40538421) 122 094 (сто двадцять дві тисячі дев`яносто чотири) грн 37 коп. заборгованості, 74 472 (сімдесят чотири тисячі чотириста сімдесят дві) грн 43 коп. - пені, 158 666 (сто п`ятдесят вісім тисяч шістсот шістдесят шість) грн 12 коп. - інфляційних втрат, 20 260 (двадцять тисяч двісті шістдесят) грн 56 коп. - 3% річних, витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 5 632 (п`ять тисяч шістсот тридцять дві) грн 40 коп. та витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 8 448 (вісім тисяч чотириста сорок вісім) грн 60 коп.

Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано після виходу судді Корсака В.А. з відпустки - 26.02.2024.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді О.О. Євсіков

С.О. Алданова