ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
"20" лютого 2024 р. м. Рівне Справа № 918/1189/23
Господарський суд Рівненської області у складі судді Н.Церковної при секретарі судового засідання І.Гусевик, розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження матеріали справи за позовом Керівника Сарненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Сарненської міської ради Рівненської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕРС ТРЕЙД", третя особа яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Головне управління Державної податкової служби у Рівненській області про розірвання договору оренди землі, повернення земельної ділянки та стягнення боргу в розмірі 385 797,72 грн.
за участю представників сторін:
Від прокуратури :Безпалов А.В.
Від позивача: Шило С.М.
Від відповідача: Діонісьєв І.М.
Керівник Сарненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Сарненської міської ради Рівненської області звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕРС ТРЕЙД», третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Державної податкової служби у Рівненській області в якому просить розірвати договори оренди землі, повернути земельну ділянку та стягнути заборгованість в розмірі 385797,72 грн.
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що в ході здійснення представницької діяльності Сарненською окружною прокуратурою встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕРС ТРЕЙД» в порушення вимог законодавства та умов договору оренди землі не виконуються умови щодо своєчасної сплати орендної плати за користування земельною ділянкою.
У подальшому, 31.01.2022 між Сарненською міською радою та TOB «ЕРС ТРЕЙД» укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 21.12.2018, якою передбачено, що у зв`язку із зміною нормативної грошової оцінки земель міста Сарни сторони дійшли згоди щодо зміни п. 5 договору, а саме: нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 1968927,71 гривні (421.79 грн. за 1 кв.м.).
Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку.
Відповідач відзиву на позовну заяву у строк визначений ухвалою суду від 05.12.2023 року не подав.
Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.
Разом з цим, 23.01.2024 представником відповідача на стадії розгляду справи по суті подано суду письмові пояснення згідно яких відсутній предмет спору в частині розірвання договору оренди землі, укладений між Сарненською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕРС ТРЕЙД» та в частині зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕРС ТРЕЙД» передачі на користь Сарненської міської ради земельної ділянки, оскільки термін дії договору закінчився 21.12.2023, а питання щодо передачі земельної ділянки не поставлено самим орендодавцем. При цьому, орендар звернувся до Сарненської міської ради Рівненської області з проханням вирішення питання про повернення земельної ділянки.
Прийняті у справі судові рішення та інші процесуальні дії.
Ухвалою суду від 27 листопада 2023 року позовну заяву Керівника Сарненської окружної прокуратури, залишено без руху, запропоновано заявнику у 5 - денний строк з дня отримання даної ухвали усунути недоліки позовної заяви.
Ухвалою суду від 05.12.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 27 грудня 2023 року.
Ухвалою суду 27.12.2023 року закрито підготовче провадження у справі № 918/1189/23, призначено справу до судового розгляду по суті на 17 січня 2024 року.
15 січня 2024 року від представника відповідача надійшло клопотання про повернення розгляду даної справи на стадію підготовчого провадження.
17 січня 2024 року від прокурора надійшло заперечення на клопотання представника відповідача про повернення розгляду даної справи на стадію підготовчого провадження.
Протокольною ухвалою суду від 17.01.2024 року представнику відповідача відмовлено у задоволені клопотання про повернення розгляду даної справи на стадію підготовчого провадження.
17 січня 2024 року в судовому засіданні оголошено перерву до 24.01.2024 року.
В судовому засіданні 24.01.2024 року та 07.02.2024 року оголошувалась перерва. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Заслухавши в судовому засіданні 20.02.2024 року пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.
Згідно п. 3 Договору на орендованій земельній ділянці відсутні об`єкти нерухомого майна, а також інші об`єкти інфраструктури.
В п. 5 Договору визначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки, яка передається в оренду, становить 1118004,83 гривні (239,50 грн. за 1 кв.м.).
Відповідно до п.8 Договору його укладено на 5 років з наданням орендарю переважного права на поновлення договору на новий строк.
Пунктом 9 Договору передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі, що становить 137514,58 грн. (29,46 грн за 1 кв.м.) на рік, згідно протоколу проведення земельних торгів, що становить 12,30 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
Обчислення розміру орендної плати на земельні ділянки державної та комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладання або зміни договору оренди чи продовження його дії (п. 10 Договору).
Згідно п. 12 Договору розмір орендної плати переглядається щороку у разі: зміни умов господарювання, передбачених цим договором; зміни граничних розмірів орендної плати, визначених Податковим кодексом України, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної та комунальної власності; в інших випадках передбачених законом.
Земельна ділянка передається в оренду для будівництва та обслуговування торгового багатоквартирного житлового будинку. Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування торгового багатоквартирного житлового будинку (п.п.14,15 Договору).
Між Сарненською міською радою та TOB «ЕРС ТРЕЙД» 31.01.2022 укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 21.12.2018, якою передбачено, що у зв`язку із зміною нормативної грошової оцінки земель міста Сарни сторони дійшли згоди щодо зміни п. 5 Договору, а саме: нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 1968927,71 гривні (421.79 грн. за 1 кв.м.) (а.с.25-26).
Пункт 9 Договору викладено в новій редакції: орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі, згідно акту визначення розміру орендної плати за земельну ділянку у розмірі 12.30% в рік від діючої нормативної грошової оцінки земельної ділянки станом на початок кожного бюджетного року.
Пункт 11 Договору викладено в новій редакції: орендна плата вноситься у такі строки, щомісячно до 30 числа кожного місяця шляхом перерахування грошових коштів на рахунок місцевого бюджету м. Сарни.
Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку.
Пунктами 30, 31 та 32 договору оренди землі передбачено, що дія договору припиняється у разі закінчення строку на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність. Дія договору припиняється також шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Розірвання договору оренди в односторонньому порядку не допускається.
За даними інформаційно-телекомунікаційної системи ДПС (відомості інтегрованої картки платника орендної плати - код бюджетної класифікації18010600) у 2019 році ТОВ «ЕРС ТРЕЙД» нараховано 130199,41 грн., у 2020 році - 126055,04 грн., у 2021 році - 137514,59 грн., у 2022 році - 233456,15 грн., у 2023 році (станом на 01.08,2023) - 167842,1 грн
року по товариству надійшло плати за оренду землі у сумі 5 000 гривень (а.с.45-48).
За дев`ять місяців 2023 року сума нарахованої орендної плати склала 220618,89 гривень, сплата за відповідний період 5000,00 гривень, сума боргу становить 215618,89 гривень. Загальна сума боргу станом на 01.10.2023 року становить 385797,72 гривень.
Таким чином, підлягає стягненню з відповідача основна сума заборгованості у розмірі 385 797,72 грн. за неналежне виконання основного зобов`язання за договором.
Щодо представництва прокурором інтересів держави у суді.
Відповідно до ч. 4 ст. 53 ГПК України, прокурор, який звертається до суду в ітересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.
У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача (ч. 5 ст 53 ГПК України).
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
У Рекомендаціях Парламентської Ради Європи від 27.05.2003 № 1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені і ефективні органи.
Враховуючи викладене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст п. 3 ч. 1 ст.131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено. Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України).
Положення п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України "Про прокуратуру".
Відповідно до ч. 3 ст.23 цього Закону, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому ч.4 цієї статті. Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття "інтерес держави".
У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень ст. 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № З-рп/99, Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин.
В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. З мотивувальної частини).
Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.
З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом.
Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необгрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 зі справи № 806/10).
Як закріплено у ст.ст. 13, 14 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу.
Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
Суспільство, Український народ як сукупність окремих суб`єктів, індивідів, людей, також має, з огляду на ст. ст.1, 3, 6-8, 13, 14, 41 Конституції України, право правомірно очікувати захисту суспільних інтересів у вигляді адекватної реакції держави на випадки порушення законності при вирішені земельних питань, а також розраховувати на те, що держава вживатиме усіх можливих законних засобів і способів для відновлення становища, яке існувало до порушення права власності Українського народу на землю.
Отже правовідносини, що стосуються земель територіальної громади, становлять суспільний інтерес, а їх безоплатне використання такому інтересу не відповідає.
Статтею 80 ЗК України закріплено, що суб`єктами права власності на землю, зокрема, є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування - на землі комунальної власності.
Відповідно до ст.145 Конституції України, права місцевого самоврядування захищаються в судовому порядку.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Підпунктом 1 п. "б" ч. 1 ст. 33 даного Закону передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів.
Відповідно до приписів ч.5 ст.16, ч.5 ст.60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності.
Статтею 143 Конституції України передбачено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.
Згідно із ч. 3, 5 ст.16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", матеріальною основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.
Частиною 1 ст. 60 даного Закону визначено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, не житлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.
Платежі за землю надходять до бюджетів міських, селищних, сільських рад, на території яких знаходяться земельні ділянки. Кошти від плати за землю використовуються на цілі, що визначаються законодавством України. Водночас, ненадходження до бюджету плати за оренду землі створює перешкоди по утворенню та використанню фінансових ресурсів, необхідних для забезпечення функцій та повноважень державного самоврядування, чим суттєво порушує інтереси держави.
Сарненська міська рада є уповноваженим органом у спірних правовідносинах. Крім того, Сарненська міська рада є органом, який уповноважений на реалізацію повноважень щодо ефективного використання бюджетних коштів.
В свою чергу, ТОВ «ЕРС ТРЕЙД», не вносячи орендної плати, створює перешкоди суб`єкту владних повноважень для реалізації програми соціально-економічного розвитку громади, оскільки плата за землю є одним з основних джерел доходу до місцевого бюджету.
Листом від 02.05.2023 за № 1651-02/17 Сарненською міською радою проінформовано Сарненську окружну прокуратуру щодо виявлення фактів несплати орендної плати за землю ТОВ «ЕРС ТРЕЙД» в період з 30.06.2021 по 31.07.2023 за договором оренди землі від 21.12.2018. Також Сарненська міська рада повідомила, що не вживала і не планує вживати заходів по судовому вирішенню вказаного питання, у зв`язку з відсутністю коштів у бюджеті міської територіальної громади на сплату судового збору (а.с.63-64).
Сарненська міська рада листом від 24.10.2023 року №2277-02/17 повідомила, що Сарненська міська рада не заперечує щодо пред`явлення Сарненською окружною прокуратурою позовної заяви в інтересах Сарненської міської ради щодо розірвання договору оренди землі, укладеного 21.12.2018 між Сарненською міською радою та TOB «ЕРС ТРЕЙД», про повернення земельної ділянки у комунальну власність та стягнення заборгованості з орендної плати та пені по вказаному договору, в розмірі 385797, 72 грн. Сарненська міська рада не вживала і не планує вживати заходів по судовому вирішенню вказаного питання, у зв`язку з відсутністю коштів у бюджеті міської територіальної іромади на сплату судового збору (а.с.76).
Слід зазначити, що сам факт незвернення до суду з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси держави, свідчить про те, що указаний орган неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави у цій сфері та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 у справі № 903/129/18.
Крім того, у постанові Верховного Суду України від 26.02.2019 у справі №905/803/18 вказано, що "нездійснення захисту" має прояв в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.
Згідно постанови Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 Велика Палата дійшла висновку, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо. Таким чином, єдиним ефективним засобом захисту інтересів держави є представництво прокурором інтересів держави в суді шляхом подання відповідного позову. Прокурором в порядку ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" листом від 07.07.2023 № 53-1978ВИХ-23 повідомлено Сарненську міську раду про звернення прокурора до суду з позовом про розірвання договору оренди землі, повернення земельної ділянки, та стягнення заборгованості.
Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.
Об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне.
Щодо визначення розміру коштів, які підлягають стягненню з відповідача, то суд зазначає таке.
Відповідно до п. 289.1., 289.2. ст. 289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року, що визначається за певною формулою. Отже, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який у будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями підп. 288.5.1. п.288.5. ст.288 ПК України.
При цьому за ч. 2 ст. 12 Закону України "Про оцінку земель" нормативно-правові акти з проведення оцінки земель затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності нормативна грошова оцінка земель проводиться обов`язково (ст.13 Закону України "Про оцінку земель"); нормативно-грошова оцінка земельних ділянок у межах населених пунктів проводиться не рідше ніж на 5 - 7 років (ст. 18 Закону України "Про оцінку земель").
Приписами ст. 20 Закону України "Про оцінку земель" унормовано, що за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.
Земельним законодавством та ПК України не обмежується можливість подання доказів щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної (комунальної) власності для цілей сплати орендної плати виключно витягом з Державного земельного кадастру, належними доказами на обґрунтування нормативної грошової оцінки земельної ділянки можуть бути: технічна документація на спірну земельну ділянку, виготовлена компетентним органом для оформлення договору оренди, довідка з Державного земельного кадастру, витяг з Державного земельного кадастру, а також висновок судової експертизи про встановлення нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки, наданий відповідно до ст. 98-103 ГПК України, які містять інформацію щодо предмета спору в цій справі (аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 905/1680/20). Згідно з положеннями ч. 3 ст. 23 цього Закону витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Отже, результатом нормативної грошової оцінки конкретної земельної ділянки є технічна документація на неї, а надання витягу з технічної документації є послугою компетентного органу (Держгеокадастру та його територіальних органів), який веде відповідний облік згідно з Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 (Порядок № 1051).
Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки - це роздруковані за допомогою програмного забезпечення актуальні дані про земельну ділянку, які є у Державному земельному кадастрі та технічній документації з нормативної грошової оцінки земель станом на певну дату. Витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки може бути доказом проведення такої оцінки та визначати дані про таку оцінку як на момент його видачі, так за попередній період за умови, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки була сталою та не зазнала змін у цей період.
Відповідно до усталених правових висновків Верховного Суду чинне земельне законодавство, в тому числі ст.20 Закону України "Про оцінку земель", не містить обґрунтування обов`язковості надання витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за кожен календарний рік упродовж спірного періоду, а лише зазначає про необхідність фіксування нормативної грошової оцінки окремої земельної ділянки у відповідному витязі. При цьому витяги про нормативну грошову оцінку земельної ділянки формуються за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі актуальних відомостей про земельні ділянки, внесених до Державного земельного кадастру, а формування витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки здійснюється автоматично в режимі "реального часу", тобто на час звернення заявників, у зв`язку з чим програмним забезпеченням і чинним законодавством не передбачено формування вказаних витягів на певну дату, яка вже минула.
Отже, витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки може бути доказом проведення такої оцінки та визначати дані про таку оцінку як на момент його видачі, так за попередній період за умови, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки була сталою та не зазнала змін у цей період.
Відповідно до ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Приписами ч.1ст. 175 Господарського кодексу України (далі ГК України) передбачено, що майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України. Аналогічний припис містить ГК України, п. п. 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.
Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з п. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Договір є обов`язком для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Крім вказаних договірних зобов`язань щодо сплати орендної плати, орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно та в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (у редакції, що діяла на момент укладення правочину).
Згідно зі ст.759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Відповідно до ст. 286 ГК України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.
Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.
Згідно зі ст.193 ГК України та ст. 526 ЦК України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. ст.610, 611 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Матеріалами справи підтверджено, що орендар - ТОВ "ЕРС ТРЕЙД" систематично допускав порушення умов Договору, згідно з якими він зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату.
Оскільки ТОВ " ЕРС ТРЕЙД " не здійснював в повному обсязі оплату за оренду землі , то заборгованість з орендної плати ТОВ " ЕРС ТРЕЙД " становить 385 797,72 грн.
Вказаний факт тривалого невиконання з боку орендаря вимог договору призвів до негативних наслідків: ненадходження коштів до місцевого бюджету.
Отже, відповідач взяті на себе зобов`язання згідно умов Договору оренди землі від 21.12.2018 належним чином та в повному обсязі не виконав.
Факт наявності заборгованості з орендних платежів станом на час звернення з цим позовом до суду в розмірі 385 797,72 грн. підтверджується матеріалами справи.
Згідно з ч. 3 ст.26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов`язань та з інших підстав, передбачених чинним законодавством України.
Статтею 653 ЦК України встановлено, що якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.
Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов Договору та вимог актів цивільного законодавства.
Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є його невиконання.
Поряд з цим, ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (у редакції, що діяла на час виникнення договірних зобов`язань) передбачено, що у разі розірвання договору оренди орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.
У разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі (ч.1 ст.785 Цивільного кодексу України).
Крім того, відповідно до частин 1 і 2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Таким чином, у зобов`язальних правовідносинах вина особи, яка порушила зобов`язання, презюмується і саме на неї покладається обов`язок з доведення відсутності своєї вини у порушенні зобов`язання. Така ж правова позиція викладена у Постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 13.11.2019 у справі № 908/1399/17.
Приписами ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України визначені підстави припинення зобов`язання, а саме, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
Згідно з ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Із змісту ст.ст.15,16 ЦК України, ст.20 ГК України слідує, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб та в порядку, що встановлений договором або законом.
Вимогами ст. 96 ЗК України чітко передбачений обов`язок користувача земельної ділянки (у тому числі й на правах оренди) своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.
У відповідності до вимог п.4 ч.1 ст.24 Закону України "Про оренду землі", орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Частиною 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
Відповідно до п."д" ч.1 ст.141 ЗК України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Так, Верховний Суд у постанові від 10.08.2022 у справі 426/6529/20 зазначив, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична несплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору.
Такі ж правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2019 у справі №183/262/17, постановах Верховного Суду від 24.11.2021 у справі № 922/367/21, від 23.03.2021 у справі № 922/2754/19, від 07.10.2020 у справі № 313/780/19, від 14.06.2022 у справі № 923/614/21, від 31.07.2020 у справі №479/1073/18.
Враховуючи вищенаведене законодавство, п. 9, 31 Договору, наявні підстави для припинення права користування земельною ділянкою та повернення землі власнику.
Крім того, 07.02.2024 року представником позивача подано суду копію акту прийому - передачі (повернення) земельної ділянки від 29.01.2024 року.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України Господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ст. 74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Висновки суду.
За результатами з`ясування обставин, із наданням оцінки всім аргументам у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст.ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕРС ТРЕЙД» на користь Сарненської міської ради борг в сумі 385 797,72 за договором оренди землі від 21.12.2018 року.
Розподіл судових витрат.
Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позов визнано обґрунтованим судом в частині стягнення заборгованості, судові витрати у справі по сплаті судового збору у розмірі 5786,97 грн. покладаються на відповідача у справі пропорційно задоволеним вимогам.
Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 231, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Позов задовольнити частково.
3. Закрити провадження в частині розірвання договору оренди землі, укладений між Сарненською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕРС ТРЕЙД» та в частині зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕРС ТРЕЙД» передачі на користь Сарненської міської ради земельної ділянки.
Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повний текст рішення складено та підписано 26.02.2024 року.

Суддя Н. Церковна