ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"26" лютого 2024 р. м. Київ Справа № 911/2670/19

за позовом Заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури, м. Кагарлик Київської області в інтересах держави в особі: Ржищівської міської ради, м. Ржищів Київської області

до відповідачів 1) ОСОБА_1 , м. Миронівка Київської області

2) Фермерського господарства Королевич, м. Миронівка Київської

області

про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки,

Суддя О.В.Конюх,

за участю представників:

від прокуратури: Холоденко А.С., службове посвідчення №069058 від 01.03.23;

від позивача: не з`явився;

від відповідача 1: Одноволик І.В., адвокат, довіреність від 25.02.2021 р№452;

від відповідача 2: Одноволик І.В., адвокат, довіреність від 25.10.2022 №2842;

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.01.2024 у справі №911/2670/19 задоволено клопотання прокурора від 01.06.2023, замінено позивача ГУ Держгеокадастру у Київській області на процесуального правонаступника Ржищівську міську раду, зобов`язано Ржищівську міську раду подати письмові пояснення щодо позову, підготовче судове засідання відкладено на 12.02.2024. У підготовчому судовому засіданні 12.02.2024 суд оголосив перерву до 26.02.2024 до 11:20, про що присутні прокурор та представник відповідачів були повідомлені особисто під розпис, а відсутній позивач Ржищівська міська рада ухвалою про повідомлення у порядку ст.ст. 120-121 ГПК України.

20.02.2024 від позивача Ржищівської міської ради надійшли пояснення від 19.02.2024 №02-02-09/482, відповідно до яких позивач твердить, що 17.04.2023 Ржищівською міської радою зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 322984000:05:007:0014. Головним управлінням Держгеокадастру договір оренди на вказану земельну ділянку не передавався; орендна плата згідно договору від 14.12.2015 надходить на рахунок бюджету Ржищівської міської територіальної громади в повному обсязі, заборгованість відсутня. Позивач твердить, що правопопередник позивача ГУ Держгеокадастру у Київській області підтримав позовні вимоги прокурора, оскільки за його твердженням накази про надання дозволів на розроблення документації та затвердження документації із землеустрою не видавалися, договір оренди від 14.12.2015 не укладався, договір оренди в архіві ГУ Держгеокадастру відсутній. Враховуючи наявні порушення, Ржищівська міська рада підтримала позов прокуратури.

26.02.2024 від представника відповідачів до суду надійшло клопотання від 26.02.2024 про залишення без розгляду позову заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Ржищівської міської ради.

Клопотання обґрунтоване тим, що перехід земельних ділянок із державної у комунальну власність не є підставою для припинення права оренди та інших речових прав, похідних від права власності, на такі земельні ділянки; внесення змін до договорів законом також не вимагається.

Представник відповідача твердить, що прокурором не надано документів на підтвердження факту повідомлення власника спірної земельної ділянки Ржищівської міської ради - про намір звернутися до суду з даним позовом на виконання вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»; матеріали справи не містять доказів, що Ржищівська міська рада не здійснює або неналежним чином здійснює захист цих інтересів, крім того прокурором не вказано, які обставини перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, тобто Ржищівською міською радою. Представник відповідачів твердить, посилаючись на правову позицію постанови Верховного Суду від 06.02.2019 у справі №927/246/18, що прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави. Оскільки позовна заява не містить відомостей про те, які саме обставини перешкоджають захисту інтересів держави власником та розпорядником земельної ділянки, представник відповідачів твердить, що прокурор всупереч вимогам ст. 53 ГПК України не підтвердив необхідності та підстав представництва інтересів держави прокуратурою, що відповідно до пункту 1 ст. 226 ГПК України є підставою для залишення позову прокурора без розгляду як такого, що підписаний особою, яка не має процесуальної дієздатності.

У судове засідання з`явився прокурор та представник відповідачів. Ржищівська міська рада у письмових поясненнях від 19.02.2024 №02-02-09/482 просила суд розгляд справи проводити без участі представника Ржищівської міської ради за наявними документами.

Розглянувши клопотання представника відповідачів про залишення позову прокурора без розгляду, суд встановив таке.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 2 Закону України "Про прокуратуру" (у редакції, чинній на момент звернення прокурора з позовом) на прокуратуру покладаються, зокрема, функції представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом. Відповідно до частини 1 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. За приписами частин 3, 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті.

Згідно з частиною 4 статті 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Рішенням Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року у справі №3-рп/99 встановлено, що прокурор або його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спільних відносинах.

З огляду на викладене, з урахуванням ролі прокуратури у демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурором інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Таким чином, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України).

Разом з тим, участь прокурора в судовому процесі можлива за умови, крім іншого, обґрунтування підстав для звернення до суду, а саме має бути доведено нездійснення або неналежне здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах суб`єктом влади, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або підтверджено відсутність такого органу (ч. ч. 3, 4 ст. 53 ГПК України, ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру").

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

Нездійснення захисту проявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

Здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною. Неналежність захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

При цьому, прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень для захисту інтересів держави.

Отже, звертаючись до суду з позовною заявою, прокурор, по-перше, реалізує конституційну функцію представництва інтересів держави в суді. При цьому прокурор є особливим суб`єктом господарського процесу і його участь у господарському судочинстві викликана необхідністю виконання функції представництва інтересів держави у випадках, передбачених законом (ст. 131-1 Конституції України, ст. 53 ГПК України, ст. ст. 23, 24 Закону України "Про прокуратуру"). По-друге, з викладеного вбачається, що органами, уповноваженими на захист цих інтересів держави у зв`язку з виявленим порушенням, не вжито жодних заходів, спрямованих на усунення наслідків правопорушення та стягнення спричинених збитків із відповідача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор твердив, що земельна ділянка кадастровий номер :05:007:0014 площею 18,5001 га в межах Малобукринської сільської ради Миронівського району станом на 2015 рік належали до земель державної власності, правоможності власника щодо якої виконувало ГУ Держгеокадастру у Київській області. Прокурор твердив, що вказана земельна ділянка, щодо якої за відповідачем Королевичем В.Л. було зареєстровано право оренди на підставі договору оренди від 14.12.2015, відповідачу в оренду не передавалася; оскільки органом, який здійснює повноваження власника щодо цієї земельної ділянки, не видавалися накази про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою та про затвердження такої документації, а також про укладення договору оренди.

Відповідно до частини 4 статті 122 ЗК України (у редакції, чинній на момент звернення прокурора з позовом) центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

За статтею 188 ЗК України державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом.

Правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і спрямований на забезпечення раціонального використання і відтворення природних ресурсів та охорону довкілля регулюються Законом України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" (преамбула вказаного нормативно-правового акту).

Об`єктом державного контролю за використанням та охороною земель є всі землі в межах території України (стаття 4 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель").

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до пункту а) абзацу 1 статті 6 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" до повноважень центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, належать здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю.

Держгеокадастр є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів (пункт 1 Положення "Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15 (далі Положення) (у редакції, чинній на момент звернення прокурора з позовом).

Основними завданнями Держгеокадастру є реалізація державної політики у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів (абзац 1 пункту 3 Положення).

Держгеокадастр організовує та здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за дотриманням вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових договорів, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок, дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; (пункт а) пункту 251 Положення).

Згідно з пунктом 31 Положення, Держгеокадастр розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи.

Враховуючи викладене, органи Держгеокадастру можуть виконувати: 1) функції розпорядника земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності від імені власника, яким є держава Україна, з усіма повноваженнями власника на захист права власності; 2) функції органу державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.11.2018 у справі №920/1/18, від 05.02.2019 у справі №910/7813/18 та у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.07.2022 у справі №910/5201/19, від 01.06.2021 у справі №925/929/19.

У зв`язку з викладеним, станом на момент звернення до суду з позовом, прокурор правильно обрав та зазначив у позові ГУ Держгеокадастру у Київській області як орган державної влади, до компетенції якого належали права власника спірної земельної ділянки та орган, уповноважений законом на здійснення владних управлінських функцій у спірних відносинах, тобто вірно визначив позивача, в інтересах якого подано позов.

Кагарлицька місцева прокуратура звернулась до ГУ Держгеокадастру у Київській області з листом від 23.07.2019 №36-02-907 вих 19, у якому докладно виклала виявлені у процесі кримінального провадження №0000286 від 18.09.2017 порушення земельного законодавства, та посилаючись на частину 4 Закону України «Про прокуратуру» просила вжити заходів щодо визнання у судовому порядку недійсним договору оренди земельної ділянки від 14.12.2015; про результати розгляду листа просила повідомити до 16.08.2019 (том 1, аркуші справи 70-74).

У відповідь на вказаний лист ГУ Держгеокадастру у Київській області надало лист від 12.08.2019 №10-10-0.61-10347/2-19, у якому вказало про те, що ГУ Держгеокадастру у Київськівй області не зверталося до суду стосовно скасування рішень та витребування земельної ділянки з кадастровим номером 322988000:05:007:0014, оскільки не проводило перевірок. Саме з матеріалів кримінального провадження прокуратурою були встановлені порушення, тому у ГУ Держгеокадастру відсутні підстави для звернення до суду (том 1 аркуш справи 69).

Вказаний лист підтверджує бездіяльність ГУ Держгеокадастру у спірних відносинах.

Таким чином, прокурор, звертаючись з позовом, вірно визначив орган, який здійснює владні управлінські функції у спірних відносинах та має виступати позивачем у справі, зазначив підстави для представництва прокурором інтересів держави, підтвердив їх наявність та дотримався процедури ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та вимог ст.53 ГПК України.

В ухвалі від 29.01.2024 суд встановив, що внаслідок змін у земельному законодавстві повноваження власника щодо спірної земельної ділянки набула Ржищівська міська рада про що 17.04.2023 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено відповідний запис, у зв`язку з чим суд здійснив заміну позивача ГУ Держгеокадастру у Київській області на процесуального правонаступника Ржищівську міську раду, зазначивши відповідно до ст. 52 ГПК України, що всі дії, вчинені судом в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Суд будь-якої інстанції зобов`язаний залучити до участі у справі правонаступника сторони або третьої особи, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво прав та обов`язків відповідної особи, а правонаступник існує. Питання процесуальної правосуб`єктності сторони, третьої особи, їхніх правонаступників належать до тих, які суд має вирішити під час розгляду справи незалежно від стадії судового процесу. Не є перешкодами для з`ясування підстав процесуального правонаступництва межі розгляду справи у суді відповідної інстанції, а також предмет доказування за відповідними позовними вимогами. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 у справі №264/5957/17.

У пункті 6.16 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.01.2021 у справі №925/395/18 визначено, що за приписами статті 52 Господарського процесуального кодексу України усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив.

В такий спосіб у випадку заміни позивача його правонаступником після відкриття провадження у справі за позовом поданого прокурором в інтересах держави в особі відповідного суб`єкта владних повноважень, у суду відсутня необхідність повторно перевіряти обставини дотримання прокурором процедури, передбаченої у статті 23 Закону України «Про прокуратуру».

Таким чином, оскільки прокурор, звертаючись до суду з позовом, підтвердив підстави для представництва інтересів держави, в особі ГУ Держгеокадастру у Київській області та дотримав процедуру, передбачену ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», необхідність у повторному підтвердженні підстав представництва прокуратурою інтересів держави в особі Ржищівської міської ради відсутня, у зв`язку з чим клопотання представника відповідачів про залишення позову без розгляду із заявлених підстав не належить до задоволення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 177 ЦК України остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу.

Суд встановив, що станом на дату звернення Заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури з даним позовом діяв Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII. Відповідно до пункту 1 розділу XII Закону України «Про прокуратуру» з 15.12.2015 набрали чинності ст. 12 Закону та Додаток до цього Закону.

Згідно з частиною 1 статті 12 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону від 14.10.2014 №1697-VII у системі прокуратури України діють місцеві прокуратури, перелік та територіальна юрисдикція яких визначається в Додатку до цього Закону.

Додатком до Закону України «Про прокуратуру» було затверджено «Перелік і територіальна юрисдикція місцевих та військових прокуратур».

Відповідно до вказаного додатку була утворена Кагарлицька місцева прокуратура, яка включала (Богуславський район, Кагарлицький район, Миронівський район, м. Ржищів, Рокитнянський район, Таращанський район).

Згідно з Постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» у Київській області утворено Обухівський район (з адміністративним центром у місті Обухів) до якого увійшли території Богуславської міської, Васильківської міської, Кагарлицької міської, Козинської селищної, Миронівської міської, Обухівської міської, Ржищівської міської, Української міської, Феодосіївської сільської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Надалі набули чинності зміни до Закону України «Про прокуратуру», у тому числі втратив чинність Додаток із переліком місцевих та військових прокуратур.

Так, частиною 1 статті 12 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону №113-IX від 19.09.2019 передбачено, що у системі прокуратури України діють окружні прокуратури, перелік та територіальна юрисдикція яких визначається наказом Генерального прокурора. Утворення, реорганізація та ліквідація окружних прокуратур, визначення їхньої компетенції, структури і штатного розпису здійснюються Генеральним прокурором.

Надалі, відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 №113-ІХ, наказу Генерального прокурора від 17.02.2021 №39 «Про окремі питання забезпечення початку роботи окружних прокуратур» затверджено перелік і територіальну юрисдикцію окружних прокуратур, згідно якого утворено Обухівську окружну прокуратуру, сфера діяльності якої поширюється на територію Обухівського району Київської області.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» встановлено, що Додаток «Перелік і територіальна юрисдикція місцевих та військових прокуратур» до Закону України «Про прокуратуру» втрачає чинність із дня початку роботи окружних прокуратур (п. 24).

Відповідно до наказу Генерального прокурора від 17.02.2021 №40 «Про день початку роботи окружних прокуратур», Обухівська окружна прокуратура Київської області розпочала діяльність з 15.03.2021. Відтак, з 15.03.2021 Кагарлицька місцева прокуратура припинила здійснювати свої повноваження.

За таких обставин, функції прокуратури, передбачені чинною ст. 2 Закону України «Про прокуратуру», у тому числі представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом, на території Обухівського району здійснює Обухівська окружна прокуратура.

Під публічним правонаступництвом слід розуміти повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції; це вступ у чинні адміністративно-правові відносини нового суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) на місце суб`єкта, що або припинив своє існування або повністю чи частково позбувся адміністративної компетенції.

Відтак, з огляду на те, що у зв`язку з реформуванням органів прокуратури було утворено новий орган - Обухівську окружну прокуратуру Київської області, яка має нову територіальну юрисдикцію, і яка отримала функцію представництва інтересів держави у спірних правовідносинах, суд робить висновок про те, що має місце публічне правонаступництво, яке є підставою для здійснення судом за власною ініціативою у порядку ст. 52 ГПК України заміни Кагарлицької місцевої прокуратури на процесуального правонаступника Обухівську окружну прокуратуру.

Обухівська окружна прокуратура не має статусу юридичної особи, діє без коду ЄДРПОУ, оскільки підпорядкована Київській обласній прокуратурі (). У той же час, керівники окружних прокуратур, їх перші заступники та заступники, відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про прокуратуру», наділені правом подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05.10.2022 у справі №923/199/21 вказала на те, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, набуває статусу сторони у справі - позивача лише у випадках, передбачених відповідним процесуальним законом, однак у разі відкриття провадження у справі за поданим ним позовом, він має ті ж права та обов`язки, що їх має позивач, за винятком права укладати мирову угоду.

За змістом ч. 1 ст. 52 ГПК України, у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до частини 1 ст. 183 ГПК України підготовче засідання проводиться за правилами, передбаченими статтями 196 - 205 цього Кодексу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цією главою.

За приписами статті 177 ГПК України завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті. Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Прокурор повідомила, що спір у справі не врегульовано і не може бути врегульовано у позасудовому порядку, позов підтримала в межах заявлених предмету та підстав, повідомила про те, що всі обставини справи викладені в позові, всі наявні у прокурора докази додані до справи, всі особи, прав та обов`язків яких стосується, або може стосуватися рішення у справі, беруть участь в судовому процесі, призначення у справі судової експертизи не є необхідним.

Представник відповідачів підтвердила, що спір у справі не врегульовано і не може бути врегульовано у позасудовому порядку, позов заперечила, повідомила про те, що всі обставини повідомлені суду, всі докази долучені до матеріалів справи, всі особи, прав та обов`язків яких стосується, або може стосуватися рішення у справі, беруть участь в судовому процесі, призначення у справі судової експертизи не є необхідним.

Судом виконано завдання підготовчого провадження, передбачені ч. 1 ст. 177 ГПК України, та вирішено питання, зазначені у ч. 2 ст. 182 ГПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 14, 52, 177, 183, 226, 234 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Клопотання представника відповідачів від 26.02.2024 про залишення позову прокурора у справі 911/2670/19 без розгляду залишити без задоволення.

2. Замінити Кагарлицьку місцеву прокуратуру на процесуального правонаступника Обухівську окружну прокуратуру (08700, Київська обл., м. Обухів, вул. Володимира Чаплінського, 7). Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив.

3. Підготовче провадження закрити. Призначити справу до судового розгляду по суті на 11.03.2024 о 12:20. Засідання відбудеться в приміщенні Господарського суду Київської області (м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108).

4. Повідомити учасників справи про судове засідання.

5. Інформацію по справі сторони можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (http://court.gov.ua/fair/).

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому частиною 1 ст. 235 ГПК України з моменту її оголошення та у частині пунктів 1 та 2 резолютивної частини може бути оскаржена на підставі пунктів 14,26 частини 1 ст. 255 ГПК України в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду протягом строків, встановлених статтею 256 ГПК України.

Суддя О.В. Конюх