УХВАЛА

26 лютого 2024 року

м. Київ

cправа № 914/1092/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Жукова С.В. - головуючого, Картере В.І., Пєскова В.Г.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА"

на рішення Господарського суду Львівської області від 20.09.2023

та постанову Західного апеляційного господарського суду від 19.01.2024

у справі №914/1092/23

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА"

до Військової частини НОМЕР_1 ,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 ,

про стягнення 117 765,72 грн, -

ВСТАНОВИВ:

04.04.2023 Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УНІКА" звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення 117 765,72 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що зважаючи на виникнення дорожньо-транспортної пригоди, що мало місце 05.11.2022 та виплату страхового відшкодування страхувальнику згідно з умовами договору № 370016/4615/0000445 у позивача виникло право вимоги на отримання від особи, відповідальної за завдані збитки, компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу, застрахованого у позивача, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 117 765,72 грн.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 20.09.2023, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 19.01.2024 у справі №914/1092/23 у задоволенні позову відмовлено.

Оскаржувані судові рішення мотивовані тим, що відповідач не підтвердив, що транспортним засобом, винним у вчиненні ДТП, керував водій зі статусом учасника бойових дій (незважаючи на проходження ним військової служби), відповідного посвідчення не подано, тому суди констатували відсутність умов, передбачених законом, для здійснення відшкодування шкоди іншою особою (МТСБУ), ніж власником транспортного засобу. Разом з тим, суди взяли до уваги те, що Умовами добровільного страхування наземного транспорту "КАСКО" (додаток № 1 до сертифікату добровільного страхування наземного транспортного засобу від 30.05.2022, відповідно до якого страхувальником є ОСОБА_2 , страховиком - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УНІКА") передбачено, що не підлягають відшкодуванню збитки в результаті пошкодження застрахованого ТЗ, якщо такі пошкодження відбулися внаслідок ДТП, що відбулися за участю будь-яких військових ТЗ (п. 4.7.11).

До Верховного Суду від Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" надійшла касаційна скарга, у якій скаржник просить суд скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 20.09.2023 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 19.01.2024 у справі №914/1092/23 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №914/1092/23 визначено колегію суддів у складі: Жуков С.В. (головуючий), Картере В.І., Пєсков В.Г., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.02.2024.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, зважаючи на таке.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", частина перша статті 17 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Приписами пункту 1 частини першої статті 287 ГПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Отже, перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, наведений у пункті 2 частини другої статті 287 ГПК України, є вичерпним.

За змістом частини сьомої статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Позов у справі №914/1092/23 був поданий у квітні 2023 року.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про державний бюджет на 2023 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня було встановлено у сумі 2684, 00 грн.

Предметом позову у справі № 914/1092/23 є стягнення 117 765,72 грн, що є меншим ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на момент звернення з цим позовом (268 400,00 грн), а тому у розумінні Господарського процесуального кодексу України справа №914/1092/23 є малозначною.

При цьому, касаційна скарга не містить обґрунтувань, які могли б бути визнані такими, що підпадають під дію підпунктів а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

До того ж зазначені у касаційній скарзі доводи зводяться до заперечення встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи з одночасним тлумаченням стороною власного їх викладення, зводяться до спроби переконати суд у необхідності втрутитися у зміст судових рішень, ухвалених місцевим та апеляційним господарськими судами, й у цілому до заперечення результату розгляду справи, однак Верховний Суд не може ставити під сумнів законність рішення судів попередніх інстанцій тільки через те, що таке рішення оскаржено і скаржник вважає його незаконним.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

Учасники судового процесу повинні розуміти, що визначені підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України випадки є винятком із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип "правової визначеності" буде порушено.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, Верховний Суд, розглянувши доводи, викладені у касаційній скарзі не вбачає підстав передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України для перегляду у касаційному порядку малозначної справи, а тому дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" на рішення Господарського суду Львівської області від 20.09.2023 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 19.01.2024 у справі №914/1092/23, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 12, 163, 234, 235, 287, пунктом 1 частини першої статті 293, статтею 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА", яка подана на рішення Господарського суду Львівської області від 20.09.2023 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 19.01.2024 у справі №914/1092/23.

2. Копію цієї ухвали, оригінал касаційної скарги із доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

3. Копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Жуков

Судді В.І. Картере

В.Г. Пєсков