ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2024 р. Справа №921/210/23

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючої судді Орищин Г.В.,

суддів Галушко Н.А.,

Желіка М.Б.

секретар судового засідання Костерева О.А.

розглянув апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Саюшкіна Віталія Олексійовича

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 15.06.2023 (повний текст рішення складено 19.06.23, суддя Охотницька Н.В.)

у справі № 921/210/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика»

до відповідача Фізичної особи - підприємця Саюшкіна Віталія Олексійовича

про стягнення заборгованості в сумі 362390,97 грн.,

за участю представників сторін в режимі відеоконференції:

від позивача - Глуховецький О.С.,

від відповідача - Колцуняк Ю.В.

27.03.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Бізнес Позика» звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом про стягнення з фізичної особи-підприємця (далі ФОП) Саюшкіна Віталія Олексійовича 362390,97 грн заборгованості, з яких: 103670,99 грн заборгованість за тілом кредиту та 258719,98 грн заборгованість за процентами.

В обґрунтуваннях позовних вимог позивач покликався на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором № 109894-КС-007, з урахуванням додаткової угоди від 09.01.2022 № 3, в частині своєчасного повернення отриманих грошових коштів, внаслідок чого в останнього виникла заборгованість перед кредитною установою в сумі 362390,97 грн.

Господарський суд Тернопільської області в рішенні від 15.06.2023 задоволив позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» та стягнув з ФОП Саюшкіна В.О. на користь позивача 103670,99 грн заборгованості за тілом кредиту; 258719,98 грн заборгованості за процентами; 5435,86 грн судового збору; 5835,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

При ухваленні вказаного рішення місцевий господарський суд виходив з того, що між сторонами існували договірні правовідносини, які вникли з кредитного договору № 109894-КС-007, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 90000,00 грн з фіксованою процентною ставкою в день в розмірі 0,86587223 та комісією за надання кредиту 13500,00 грн. Згодом, сторонами було укладено додаткову угоду якою збільшено кредит на 29000,00 грн. За період з 14.08.2021 по 09.01.2022 між сторонами було укладено ряд додаткових угод, якими, зокрема, внесено зміни щодо процентної ставки за користування кредитом, встановлено нові графіки платежів для погашення заборгованості, змінено комісію за зміну умов договору та продовжено строк дії договору. Суд встановив, що на виконання умов договору позивач перерахував відповідачу означені кошти, натомість відповідач свої зобов`язання щодо погашення кредиту та сплати процентів в повному обсязі не виконав, відтак суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ТОВ «Бізнес Позика».

Відповідач не погодився з ухваленим судовим рішенням та оскаржив його в апеляційному порядку, покликаючись, зокрема на безпідставне обґрунтування позивачем своїх позовних вимог «Правилами про надання грошових коштів», що розміщені в мережі Інтернет та на сайті кредитодавця, як невід`ємної частини договору. Відповідач зазначає, що матеріали справи не містять підтвердження, що саме ці Правила розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи договір. Надані позивачем Правила про надання грошових коштів, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору і щодо будь-яких інших встановлених ними нових додаткових умов та правил, чи можливості використання кредитодавцем додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником. Відповідач вважає, що укладений договір підлягає визнанню недійсним, суперечить вимогам Податкового кодексу України, Постанові Правління Національного банку України від 12.11.2003 за № 492 та спрямований на порушення конституційних прав та свобод громадянина, оскільки кредит з цільовим призначенням - для придбання товарів (робіт,послуг) для здійснення підприємницької діяльності видавався відповідачу - фізичній особі - підприємцю, шляхом переказу на поточний рахунок фізичної особи для власних потреб.

Крім цього, відповідач зазначає, що не був обізнаний про існування даного спору через що не мав можливості заперечити фактичні обставини укладення відповідного кредитного договору, вчинення електронного правочину шляхом його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором з відповідним маркуванням та узгодження у такий спосіб усіх істотних умов договору.

Скориставшись своїм правом, позивач, на виконання ст. 263 ГПК України, подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив доводи апеляційної скарги та зазначив, що в п. 5 кредитного договору позичальник підтверджує, що він ознайомлений з договором про надання кредиту та Правилами, текст яких розміщений на сайті кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх. Щодо процентної ставки та порядку нарахування процентів за кредитним договором, то позивач зазначає, що вказані умови містяться у п. 1.2 договору.

Позивач вважає безпідставними твердження апелянта про те, що кредитний договір підлягає визнанню недійсним та зазначає, що апелянт самостійно надав кредитодавцю номер картки для зарахування кредитних коштів, а після їх перерахування використав такі шляхом перерахування на інші рахунки та зняття готівки. Позивач наголошує на тій обставині, що відповідач не спростовує факту отримання спірних коштів та не заперечує часткового здійснення платежів за спірним договором. Таким чином, позивач зазначає, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами.

Процесуальний хід розгляду даної апеляційної скарги відображено у відповідних ухвалах Західного апеляційного господарського суду. За клопотанням представників сторін розгляд справи відбувся в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

В дане судове засідання на зв`язок із судом вийшли представники обох сторін, які підтримали свої доводи та заперечення, викладені в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія вважає, що підстави для скасування оскаржуваного рішення та задоволення вимог апеляційної скарги відсутні з огляду на наступне:

14.08.2021 між ТОВ «Бізнес Позика» (далі - кредитодавець) та Фізичною особою-підприємцем Саюшкіним Віталієм Олексійовичем (далі - позичальник) було укладено кредитний договір № 109894-КС-007 про надання кредиту (далі - договір), відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 90000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності (далі - кредит), а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям. Строк кредиту: 24 тижнів. Процента ставка: в день 0,86587223, фіксована. Комісія за надання кредиту: 13 500,00 грн. Термін дії договору до 29.01.2022 (п. 1 договору).

За умовами п. 2 договору протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом (надалі - проценти за користування кредитом) нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів.

Пунктом 3 договору встановлено графік платежів, якого має дотримуватися позичальник для належного виконання умов кредитного договору.

В п. 10 договору передбачено, що інші умови цього правочину регулюються Правилами, які є невід`ємною частиною договору. Усі неврегульовані договором правовідносини сторін регулюються законодавством України.

Як свідчать матеріали справи, договір про надання кредиту № 109894-КС-007 від 14.08.2021 було підписано відповідачем 14.08.2021 шляхом проставлення електронного підпису одноразовим ідентифікатором G-0588.

Згодом, сторонами до договору було внесено ряд змін, зокрема, про встановлення нових графіків платежів для погашення позичальником заборгованості за кредитним договором, та які оформлені такими додатковими угодами:

- № 1 від 25.10.2021 про збільшення кредиту на 29000,00 грн, продовження строку кредиту на 72 дні та продовження терміну дії договору до 11.04.2022. Водночас, даною додатковою угодою сторони погодили, що після укладення такої та збільшення суми кредиту, загальна сума отриманого кредиту становить 104011,35 грн та встановили, що комісія за зміну умов договору становить 4350,00 грн;

- № 2 від 25.11.2021 про зміну процентної ставки за користування кредитом, яка з 25.11.2021 до 09.12.2021 (включно) становить 0,86587223% в день, з 10.12.2021 - 0,86587223% в день; строку кредиту: 328 днів та продовження терміну дії договору до 07.07.2022;

- № 3 від 09.01.2022 про зміну процентної ставки за користування кредитом, яка з 09.01.2022 до 23.01.2022 (включно) становить 0,86587223% в день, з 24.01.2023 - 0,86587223% в день; строку кредиту: 415 днів та продовження терміну дії договору до 02.10.2022.

Відповідно до п. 5.1 Правил про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», затверджених наказом директора ТОВ «Бізпозика» № 10-ОД від 22.06.2021 (далі - правила), обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за користування кредитом за договором про надання кредиту здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з урахуванням умов договору (додаткової угоди). Таким чином, проценти за користування кредитом щоденно нараховуються на неповернену суму кредиту, станом на початок доби, з першого дня перерахування суми кредиту позичальнику протягом всього строку кредитування.

За умовами п.п. 5.2 та 5.4. Правил нарахування комісії здійснюється в момент укладання договору. Порядок та розмір оплат комісії визначено графіком платежів.

Заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок кредитодавця в строк відповідно до графіку платежів, встановленого договором про надання кредиту або додатковою угодою. Датою повернення (погашення) кредиту, так само як і датою сплати процентів за користування кредитом та інших платежів, передбачених умовами договору про надання кредиту (додатковою угодою), при безготівкових розрахунках вважається - дата зарахування коштів на рахунок кредитодавця.

У разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про надання кредиту в повному обсязі, у відповідності до п. 5.6. Правил, ця сума погашає вимоги кредитодавця в такій черговості: 1) у першу чергу - відшкодовуються витрати кредитодавця, пов`язані з поверненням виданого кредиту (судові витрати, витрати на державного/приватного виконавця, нотаріуса тощо); 2) у другу чергу - нараховані кредитодавцем неустойка (штраф), інші платежі відповідно до договору про надання кредиту - у разі їх нарахування; 3) у третю чергу - прострочені проценти за користування кредитом та прострочена сума кредиту; 4) у четверту чергу - проценти за користування кредитом; 5) у п`яту чергу - сума кредиту.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі та надав ФОП Саюшкіну В.О. кредитні кошти в розмірі 119000,00 грн, що підтверджується долученими до справи довідками ТОВ «ФК Елаєнс» від 03.11.2022, а також довідками АТ «Таскомбанк» за № 20286/40.3.3 та за № 20288/40.3.3 від 17.11.2022.

Натомість відповідач лише частково оплатив отриманий кредит в розмірі 136883,30 грн, що включав в себе 17850,00 грн комісії, 15329,01 грн тіла кредиту та 103704,29 грн процентів за кредитом, що підтверджується долученими до матеріалів справи інформаційними довідками від 07.03.2023 ТОВ «Платежі Онлайн». Варто зауважити, що часткове погашення відповідачем заборгованості здійснювалось із тої самої картки, на яку відбувалася видача кредитних коштів позивачем.

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» листом від 11.04.2023 за №20.1.0.0.0/7-230406/30315 повідомило, що банківську картку № НОМЕР_1 (картка на яку перераховано позивачем кредитні кошти) емітовано на ім`я Саюшкіна Віталія Олексійовича .

Зарахування коштів на рахунок відповідача відбулося 14.08.2021 в сумі 90 000,00 грн чотирма платежами: 2 платежі по 25000,00 грн та 2 платежі по 20000,00 грн; 25.10.2021 на користь відповідача додатково було перераховано платіж в сумі 29000,00 грн., що підтверджується банківськими виписками АТ КБ «ПриватБанк» по картці № НОМЕР_1 за період 14.08.2021 по 16.08.2021 року та з 25.10.2021 по 26.10.2021.

З огляду на порушення відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором № 109894-КС-007, в останнього перед позивачем виникла заборгованість за тілом кредиту в сумі 103607,99 грн та 258719,98 грн. за процентами, що слугувало підставою для звернення ТОВ «Бізнес Позика» до суду з даним позовом.

З огляду на характер спірних правовідносин, предметом доказування в даній справі є встановлення факту неналежного виконання умов договору в частині повернення кредитних коштів та оплати за процентами.

Як передбачено статтею 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (положення ч.1 ст.626 ЦК України). Частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 345 Господарського кодексу України, кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець), у відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частин 1-3 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку.

За умовами ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України, господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

З огляду на ту обставину, що в матеріалах справи відсутні, а відповідачем суду не надані жодні докази, які б з достовірністю стверджували про оплату ним заборгованості перед позивачем, суд першої інстанції, перевіривши наданий позивачем розрахунок процентів за користування кредитом та встановивши, що такий є арифметично правильним, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 103670,99 грн заборгованості за кредитом та 258719,98 грн заборгованості за процентами за користування кредитом.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції та відхиляються судовою колегією, з огляду на наступне:

- щодо необізнаності відповідача про існування даного судового спору та неможливості належним чином захистити свої права та інтереси, а відтак порушення норм процесуального права, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції на адресу відповідача - вул. Міцкевича, 19, смт. Гримайлів, Тернопільський район, Тернопільська область, 48210 (означена адреса зазначена відповідачем і в апеляційній скарзі) неодноразово надсилались ухвали, які повертались на адресу суду із зазначенням причини повернення: «За закінченням терміну зберігання»; ухвала суду апеляційної інстанції також повернулась без вручення адресату із зазначенням аналогічної причини повернення. Крім цього, розгляд даної справи судом першої інстанції неодноразово відкладався, а судом вживалися усі необхідні заходи, спрямовані на належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду даної справи;

- щодо безпідставності застосування позивачем Правил про надання грошових коштів судова колегія відхиляє такі, з огляду на п. 5 кредитного договору, підписуючи який позичальник погодився з твердженням про те, що він ознайомлений з договором про надання кредиту та Правилами, текст яких розміщено на сайті кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх;

- твердження апелянта про визнання спірного договору недійсним також відхиляються судом апеляційної інстанції, оскільки відповідач не довів суду належними та допустимими доказами наявність підстав для визнання такого недійсним, в розумінні ст. 215 ЦК України.

Статтею 86 ГПК України, встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З врахуванням викладеного вище в сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм чинного законодавства, наведених правових позицій Верховного Суду та встановлених обставин справи.

Арґументи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, не доводять порушення або неправильного застосування судом під час розгляду справи норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для зміни чи скасування ухваленого у цій справі рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на ту обставину, що відповідач в апеляційній скарзі не порушує питання перегляду рішення місцевого господарського суду в даній справі в частині стягнення витрат на професійну правову допомогу, судова колегія не надає оцінку оскаржуваному рішенню в цій частині.

Судові витрати, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 129, 269, 273, 275, 277, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Тернопільської області від 15.06.2023 у справі № 921/210/23 залишити без змін, а апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Саюшкіна Віталія Олексійовича - без задоволення.

Судові витрати покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Справу повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 23.02.2024

Головуючий суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя М.Б. Желік