ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2024 р.м. ХарківСправа № 922/5441/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Погорелової О.В

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Державного підприємства "Харківський механічний завод", м. Харків
до фізичної особи-підприємця Бондарь Валерія Володимировича, м. Харків
про стягнення 81 600,45 грн.,
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Державне підприємство "Харківський механічний завод", звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до фізичної особи-підприємця Бондарь Валерія Володимировича, відповідач, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь 81 600,45 грн., з яких:

- заборгованість за договорами оренди №81/01-09 від 01.09.2017 та №27/06-18 від 29.06.2018, а саме: сума основного боргу у розмірі 25 233,17 грн., інфляційні втрати у розмірі 126,17 грн., три проценти річних у розмірі 85,03 грн.;

- заборгованість за договорами про відшкодування витрат балансоутримувача №82/01-09 від 01.09.2017 та №28/06-18 від 28.06.2018, а саме: сума основного боргу у розмірі 55 689,96 грн., інфляційні втрати у розмірі 278,45 грн., три проценти річних у розмірі 187,67 грн.

Позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань по вказаним договорам щодо повного та своєчасного внесення платежів. Судові витрати позивач просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 28.12.2023 позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Будь-яких заяв або клопотань, про можливість подання яких було роз`яснено ухвалою Господарського суду Харківської області від 28.12.2023, на адресу суду від учасників справи не надходило, як і не надходило клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до ст. 252 ГПК України.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду направлялась судом рекомендованим листом з повідомленнями про вручення (з відміткою судова повістка) на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Проте, судова кореспонденція повернута поштою на адресу суду із позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Обов`язковою передумовою здійснення господарської діяльності є державна реєстрація суб`єкта господарювання, що забезпечує реалізацію принципів публічності, загальновідомості і достовірності даних про господарюючих суб`єктів; відповідно до п.5 ч.4 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про фізичну особу підприємця, як місцезнаходження (адреса місця проживання, за якою здійснюється зв`язок з фізичною особою - підприємцем).

Здійснюючи підприємницьку діяльність, суб`єкт господарювання вступає у повсякденні відносини з іншими суб`єктами господарської діяльності, а тому останні можуть потребувати оперативної взаємодії з підприємцем у господарській діяльності, зокрема, задля проведення переговорів, співпраці у здійсненні прав та виконанні обов`язків, вчинення односторонніх правочинів, можливості обміну інформацією за договором. Звідси, зокрема, випливає обов`язок суб`єкта господарювання забезпечити доступність власних контактів, у тому числі можливість звернення до нього письмово в розумний строк.

Зазначений обов`язок суб`єкта господарювання забезпечити доступність власних контактів, у тому числі можливість отримання процесуальних документів суду випливає із змісту ст. 120 та ст. 242 ГПК України.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу пункту 5 частини 6 статті 242 ГПК України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвал суду.

На підставі ч. 4 ст. 11 ГПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Зокрема, у справі "Осіпов проти України", Суд нагадав, що стаття 6 Конвенції гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та на рівність у користуванні правами з протилежною стороною, передбаченими принципом рівності сторін. Суд повинен лише встановити, чи було надано заявнику, стороні цивільного провадження, розумну можливість ознайомитися з наданими іншою стороною зауваженнями або доказами та прокоментувати їх, а також представити свою справу в умовах, що не ставлять його в явно гірше становище vis-а-vis його опонента (там само). З точки зору Конвенції заявник не має доводити, що його відсутність у судовому засіданні справді підірвала справедливість провадження або вплинула на його результат, оскільки така вимога позбавила б змісту гарантії статті 6 Конвенції.

Крім того, суд звертає увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заг18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 названого Закону, для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень"). Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі №922/5441/23 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій та надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Оскільки відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

01.09.2017 між Державним підприємством "Харківський механічних завод" (орендодавець за договором, позивач) та фізичною особою-підприємцем Бондарь Валерієм Володимировичем (орендар за договором, відповідач) був укладений договір оренди №81/01-09 (далі - договір №81/01-09), відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно нежитлове приміщення томильного відділення інв. №203, загальною площею 840,0 кв.м., на території ДП "Харківський механічний завод" за адресою: м. Харків, вул. Залютинська, 6, та перебуває на балансі орендодавця.

Відповідно до п. 3.1 договору, орендна плата перераховується орендарем щомісячно, у строк не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним і спрямовується: 30% від суми орендної плати до Державного бюджету України; 70% від суми орендної плати на рахунок орендодавця. Орендар зобов`язаний надавати орендодавцеві інформацію про перерахування орендної плати за попередній місяць (копію платіжного доручення з відміткою банк про перерахування орендної плати до Державного бюджету України). На вимогу Орендодавця орендар зобов`язаний проводити звіряння взаєморозрахунків по орендних платежах і оформляти відповідні акти звіряння.

Відповідно до пункту 3.2. договору №81/01-09, орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №786 від 04.10.1995 (із змінами) (далі - Методика розрахунку) та Закону України від 06.09.2012 №5213-VІ і становить без ПДВ за базовий місяць оренди червень 2017 року - 16 078,33 грн. (згідно Додатку 2 до договору).

Відповідно до пункту 3.5 договору №81/01-09, орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Згідно із пунктом 5.2 договору №81/01-09, орендар зобов`язується своєчасно й у повному обсязі сплачувати орендну плату.

Пункт 3.10 договору №81/01-09 передбачає, що у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції, до державного бюджету та орендодавцю.

Відповідно до п. 10.1 договору №81/01-09, цей договір укладено строком на два роки одинадцять місяців, що діє з 01.09.2017 до 01.08.2020 включно.

У п. 10.4 договору №81/01-09 сторони погодили, що у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення цього договору або зміну його умов протягом одного місяця після закінчення строку його чинності договір продовжується за згодою сторін на той самий строк і на тих самих умовах, які передбачені цим договором. Зазначені дії оформлюються додатковим договором, який є невід`ємною частиною договору, при обов`язковій наявності дозволу суб`єкта, уповноваженого управляти майном.

Орендоване майно за договором №81/01-09 було передано відповідачеві 01.09.2017, що підтверджується актом приймання-передачі орендованого майна (додатком № 1 до договору оренди від 01.09.2017 № 81/01-09).

02.07.2018 між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду до договору оренди №81/01-09 від 01.09.2017 щодо зміни банківських реквізитів для зарахування орендної плати до Державного бюджету.

01.09.2020 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 2 до договору оренди №81/01-09 від 01.09.2017, у зв`язку із проведенням незалежної оцінки приміщення станом на 30.04.2020 та збільшенням її вартості, змінено суму щомісячної орендної плати, розмір якої складає 27 680,38 грн. Також даною угодою було продовжено строк дії договору оренди до 30.06.2023 включно.

Проте, як вказує позивач, відповідачем порушено умови договору оренди №81/01-09, оскільки своєчасно не було проведено оплату у повному обсязі. За квітень 2023 року у відповідача виникла заборгованість у розмірі 23 495,81 грн., що підтверджується актами здачі - приймання робіт (надання послуг), а саме: акт №МЗ-0000199 від 30.04.2023 та рахунком-фактурою від 30.04.2023 № МЗ-0000456.

Також, 01.09.2017 між сторонами був укладений договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна, надання комунальних послуг та компенсацію плати податку на землю №82/01-09 (далі - договір №82/01-09), відповідно до якого ДП "Харківський механічний завод" зобов`язується надавати комунальні та експлуатаційні послуги для забезпечення господарської діяльності орендаря, а ФОП Бондарь Валерій Володимирович зобов`язався вчасно сплачувати надані послуги та компенсувати частину плати податку на землю.

Відповідно до пунктів 3.1., 3.2 договору №82/01-09, орендар сплачує комунальні та експлуатаційні послуги за діючими у орендодавця нормативами у відповідності до площі приміщень переданих в оренду, та на підставі розрахунку, який є невід`ємною частиною договору, а саме: послуги по утриманню території, послуги охорони, компенсація частин адмінпослуг, компенсація частин плати податку на землю, послуги з вивозу сміття, послуги по електропостачанню, послуги по водопостачанню, водовідведення, електроенергія.

Вартість послуг по електропостачанню визначається по показниках лічильника, який встановлює орендар за свій рахунок та опломбованого представником балансоутримувача, або по потужності встановленого обладнання.

Згідно пункту 3.6 договору №82/01-09, плата за надані послуги перераховується на розрахунковий рахунок орендодавця в наступному порядку: попередня оплата в сумі 100% від середньомісячної вартості послуг за останні шість місяців до 30 числа кожного місяця на основі виставленого рахунку; кінцевий розрахунок проводиться орендарем на основі підписаного акту виконаних робіт протягом 5 календарних днів з дати виставлення рахунку.

Пунктом 6.1 договору №82/01-09 передбачено, що договір набуває чинності з дня його підписання і діє весь строк дії договору оренди.

Відповідно до розрахунку комунальних та експлуатаційних витрат на утримання орендованого майна, що є невід`ємною частиною договору №82/01-09, вартість послуг, які не залежить від показників лічильників та діючих тарифів, становить - 5860,56 грн.

01.04.2019 між сторонами було укладено додаткову угоду до договору №82/01-09, яким додаток №1 до договору №82/01-09 "Розрахунок комунальних послуг та експлуатаційних витрат на утримання орендованого майна" визнано таким, що втратив чинність та погоджено новий додаток №2 "Розрахунок комунальних послуг та експлуатаційних витрат на утримання орендованого майна". Відповідно до додатку №2 вартість послуг, які не залежать від показників лічильників та діючих тарифів, становить - 8400,78 грн.

Протягом дії договору у відповідача виникла заборгованість по оплаті за комунальні та експлуатаційні послуги за березень-квітень 2023 року у розмірі 39 626,35 гривень, а саме: березень 2023 року - у розмірі 2 117,66 грн., квітень 2023 року - у розмірі 37 508,69 грн., що підтверджується актом № МЗ-0000157 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.03.2023 та рахунком-фактурою № МЗ-0000365 від 31.03.2023 у розмірі 116 926,97 грн.; актом №МЗ-0000206 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.04.2023 та рахунком-фактурою № МЗ-0000465 від 30.04.2023 у розмірі 37 508,69 грн.

Крім цього, 29.06.2018 між Державним підприємством "Харківський механічних завод" (орендодавець за договором, позивач) та фізичною особою-підприємцем Бондарь Валерієм Володимировичем (орендар за договором, відповідач) був укладений договір оренди №27/06-18 (далі - договір №27/06-18) відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно нежитлове приміщення прибудови до механічного цеху, інв. №635, загальною площею 57,0 кв.м., на території ДП "Харківський механічний завод" за адресою: м. Харків, вул. Залютинська, 6, та перебуває на балансі орендодавця.

Відповідно до п. 3.1 договору, орендна плата перераховується орендарем щомісячно, у строк не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним і спрямовується: 30% від суми орендної плати до Державного бюджету України; 70% від суми орендної плати на рахунок орендодавця. Орендар зобов`язаний надавати орендодавцеві інформацію про перерахування орендної плати за попередній місяць (копію платіжного доручення з відміткою банк про перерахування орендної плати до Державного бюджету України). На вимогу Орендодавця орендар зобов`язаний проводити звіряння взаєморозрахунків по орендних платежах і оформляти відповідні акти звіряння.

Відповідно до пункту 3.2. договору №27/06-18, орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №786 від 04.10.1995 (із змінами) (далі - Методика розрахунку) та Закону України від 06.09.2012 №5213-VІ і становить без ПДВ за базовий місяць оренди травень 2018 року - 1294,17 грн. (згідно додатку 2 до договору).

Відповідно до пункту 3.5 договору №27/06-18, орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Згідно із пунктом 5.2 договору №81/01-09, орендар зобов`язується своєчасно й у повному обсязі сплачувати орендну плату.

Пункт 3.10 договору №27/06-18 передбачає, що у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції, до державного бюджету та орендодавцю.

Відповідно до п. 10.1 договору №27/06-18, цей договір укладено строком на два роки одинадцять місяців, що діє з 01.07.2018 до 01.06.2021 включно.

У п. 10.4 договору №27/06-18 сторони погодили, що у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення цього договору або зміну його умов протягом одного місяця після закінчення строку його чинності договір продовжується за згодою сторін на той самий строк і на тих самих умовах, які передбачені цим договором. Зазначені дії оформлюються додатковим договором, який є невід`ємною частиною договору, при обов`язковій наявності дозволу суб`єкта, уповноваженого управляти майном.

За договором №27/06-18 майно передано відповідачеві шляхом підписання акту приймання-передачі орендованого майна, що є додатком № 1 до договору оренди №27/06-18 від 29.06.2018.

30.04.2023 договір оренди №27/06-18 було розірвано за згодою сторін, шляхом укладення між відповідачем та позивачем додаткової угоди №2.

Передача майна від відповідача до позивача відбулася шляхом підписання акту приймання-передачі 30.04.2023.

Як зазначає позивач, станом на 26.04.2023 заборгованість у відповідача була відсутня, однак 30.04.2023 позивачем було нараховано орендну плату за квітень 2023 року у розмірі 1 737,36 грн., яка не була сплачена до підписання додаткової угоди про розірвання договору оренди від 29.06.2018 №27/06-18 та акту про приймання-передачі, у зв`язку з чим виникла заборгованість за даним договором у розмірі 1 737,36 грн. за квітень 2023 року, що підтверджується актом №МЗ-0000200 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.04.2023 та рахунком-фактурою №МЗ-0000458 від 30.04.2023 у розмірі 1 621,54 грн., та рахунком-фактурою №МЗ-0000459 від 30.04.2023, щодо ПДВ на 30% орендної плати у розмірі 115,82 грн.

Крім того, 29.06.2018 між сторонами був укладений договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна, надання комунальних послуг та компенсацію плати податку на землю №28/06-18 (далі - договір №28/06-18), відповідно до якого ДП "Харківський механічний завод" зобов`язується надавати комунальні та експлуатаційні послуги для забезпечення господарської діяльності орендаря, а ФОП Бондарь Валерій Володимирович зобов`язався вчасно сплачувати надані послуги та компенсувати частину плати податку на землю.

Відповідно до пунктів 3.1., 3.2 договору №28/06-18, орендар сплачує комунальні та експлуатаційні послуги за діючими у орендодавця нормативами у відповідності до площі приміщень переданих в оренду, та на підставі розрахунку, який є невід`ємною частиною договору, а саме: послуги по утриманню території, послуги охорони, компенсація частин адмінпослуг, компенсація частин плати податку на землю, послуги з вивозу сміття, послуги по електропостачанню, послуги по водопостачанню, водовідведення, електроенергія.

Вартість послуг по електропостачанню визначається по показниках лічильника, який встановлює орендар за свій рахунок та опломбованого представником балансоутримувача, або по потужності встановленого обладнання.

Згідно пункту 3.6 договір №28/06-18, плата за надані послуги перераховується на розрахунковий рахунок орендодавця в наступному порядку: попередня оплата в сумі 100% від середньомісячної вартості послуг за останні шість місяців до 30 числа кожного місяця на основі виставленого рахунку; кінцевий розрахунок проводиться орендарем на основі підписаного акту виконаних робіт протягом 5 календарних днів з дати виставлення рахунку.

Пунктом 6.1 договору №28/06-18 передбачено, договір набуває чинності з дня його підписання і діє весь строк дії договору оренди. Як зазначено вище по тексту рішення, договір оренди було припинено 30.04.2023, а отже договірні відносини між сторонами за даним договором також припинились 30.04.2023.

Відповідно до розрахунку комунальних та експлуатаційних витрат на утримання орендованого майна, що є невід`ємною частиною договору №28/06-18, вартість послуг, які не залежать від показників лічильників та діючих тарифів, становить - 643,74 грн.

01.04.2019 між сторонами було укладено додаткову угоду до договору №28/06-18, якою додаток №1 до договору №28/06-18 "Розрахунок комунальних послуг та експлуатаційних витрат на утримання орендованого майна" визнано таким, що втратив чинність та погоджено новий додаток №2 "Розрахунок комунальних послуг та експлуатаційних витрат на утримання орендованого майна". Відповідно до додатку № 2 вартість послуг, які не залежать від показників лічильників та діючих тарифів, становить - 816,12 грн.

Позивачем була нарахована сума за надання комунальних та експлуатаційних послуг за даним договором за квітень 2023 року у розмірі 16 063,61 грн., що підтверджується актом №МЗ-0000207 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.04.2023 та рахунком-фактурою № МЗ-0000466 від 30.04.2023.

Як вказує позивач, відповідач був належним чином повідомлений про наявність у нього заборгованості за договорами, щодо яких правовідносини припинилися 30.04.2023. Так, відповідні первинні документи було направлено на адресу фізичної особи-підприємця Бондаря Валерія Вікторовича 30.10.2023.

Проте, відповідач заборгованість не сплатив, внаслідок чого в нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 25 233,17 грн. за договорами оренди №№81/01-09 та 27/06-18 та 55 689,96 грн. за договорами про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна, надання комунальних послуг та компенсацію плати податку на землю №№82/01-09 та 26/06-18.

Через неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за вказаними договорами, позивачем до стягнення також були нараховані 126,17 грн. інфляційні втрати, три проценти річних у розмірі 85,03 грн. за договорами №№81/01-09 та 27/06-18, та 278,45 грн. інфляційні втрати, 187,67 грн. три проценти річних за договорами №№82/01-09 та 26/06-18.

Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно приписів ст. ст. 626, 627, 628, 629 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувані господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частиною 6 ст. 283 ГК України встановлено, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом

Частина 1 ст. 759 ЦК України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Частиною 1 ст. 763 ЦК України передбачено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 795 ЦК України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

В силу положень ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України, ч. 7 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами ст. ст. 610, 612 ЦК України, встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження оплати платежів за спірними договорами у повному обсязі та у строки визначені договорами, як і не надано доказів на спростування виникнення зобов`язання та/або суми заборгованості, у зв`язку з чим, на підставі наявних доказів, суд приходить до висновку, що відповідач є таким, що прострочив виконання свого зобов`язання за спірними договорами щодо повного та своєчасного внесення платежів, а позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 80 923,13 грн. є обґрунтованими.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши правильність нарахування процентів річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства України, здійснено позивачем арифметично вірно, а тому позовні вимоги в частині стягнення 404,62 грн. інфляційних втрат та 272,70 грн. трьох процентів річних є обґрунтованими.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України). Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладене, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог як обґрунтованих, підтверджених доданими до матеріалів справи доказами та не спростованих відповідачем.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 509, 525, 526, 530, 610 - 612 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76-79, 91, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Бондарь Валерія Володимировича ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь Державного підприємства "Харківський механічний завод" (61177, м. Харків, вул. Залютинська, 6, ) 81 600,45 грн. (з яких: заборгованість за договорами оренди №81/01-09 від 01.09.2017 та №27/06-18 від 29.06.2018, а саме: сума основного боргу у розмірі 25 233,17 грн., інфляційні втрати у розмірі 126,17 грн., три проценти річних у розмірі 85,03 грн.; заборгованість за договорами про відшкодування витрат балансоутримувача №82/01-09 від 01.09.2017 та №28/06-18 від 28.06.2018, а саме: сума основного боргу у розмірі 55 689,96 грн., інфляційні втрати у розмірі 278,45 грн., три проценти річних у розмірі 187,67 грн.) та 2684,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст.ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Позивач - Державне підприємство "Харківський механічний завод" (61177, м. Харків, вул. Залютинська, 6, ).

Відповідач - фізична особа-підприємець Бондарь Валерій Володимирович ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ).

Рішення підписано 26 лютого 2024 року.

Суддя О.В. Погорелова