ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2024 року м.Дніпро Справа № 904/2020/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача): - Верхогляд Т.А.

суддів: Паруснікова Ю.Б., Коваль Л.А.

секретар судового засідання: Зелецький Р.Р.

за участю представників:

від позивача: Боголіп Ю.В., представник

від відповідача: Хоменко О.О. , представник

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2023 року у справі № 904/2020/22 (суддя Бєлік В.Г., повний текст рішення складений 05.10.2023 року)

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат"

про стягнення 1 954 524, грн. 72 коп.-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2022 року Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Українська залізниця" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" плати за користування вагонами у сумі 1 954 524,72 грн. та судових витрат.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2022 року у справі №904/2020/22 позовні вимоги задоволені у повному обсязі та стягнуто з відповідача на користь позивача плату за користування вагонами у вказаному вище розмірі та судовий збір у сумі 29 317,87 грн.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 21.02.2023 року рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2022 року у справі №904/2020/22 скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у позові.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.06.2023 року у справі № 904/2020/22 рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2022 року та постанова Центрального апеляційного господарського суду від 21.02.2023 року у даній справі скасовані, а справу направлено на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

За результатами нового розгляду справи господарським судом Дніпропетровської області 27.09.2023 року прийнято рішення, яким позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" плату за користування вагонами у сумі 1 954 524,72 грн, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 30 101,44 грн.

Рішення мотивовано тим, що прийняті до перевезення позивачем спірні вагони були затримані на шляху прямування через скупчення на станції призначення і несвоєчасне вивільнення колій від вантажу, тобто з вини відповідача. При цьому позивачем дотримано порядок дій та складено відповідні акти на засвідчення зазначених обставин, а відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вчасного вивільнення ним колій станції призначення від вантажу, що прибув на його адресу. Відповідачем не доведено наявність обставин, що могли бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог з огляду на положення ст.121 Статуту та п.16 Правил користування вагонами і контейнерами.

Не погодившись з рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2023 року у справі № 904/2020/22 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що :

- ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" використовує вагони для перевезення готової продукції за напрямками Донецька залізниця, Одеська залізниця (порти), Чеська республіка (через Ужгород), Польща (через Ізов), однак із запровадженням воєнного стану відвантаження продукції стало неможливим за даними напрямками з причин введення розпорядженням ЦЦО/99 від 24.02.2022 року конвенційної заборони;

- заявки замовника (ПрАТ " Північний гірничо-збагачувальний комбінат ") на вагони згідно п. 2.2.3. договору не подавалися; відомості плати оформлені залізницею, були підписані з боку відповідача з застереженнями, викладені обставини , на думку скаржника, свідчать про відсутність його вини у затримці вагонів, тому й відсутні підставі для нарахування плати за користування вагонами;

- телеграмним розпорядженням ЦМ-13/693 від 05.04.2022 року, направленим на адреси структурних підрозділів залізниці, затверджено Перелік виняткових умов, які є підставою для звільнення замовника послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів від обов`язків вносити плату за користування вантажними вагонами та зборів під час воєнного стану в Україні, і однією з таких умов у листі зазначена дія комендантської години; згідно з вказаним листом працівників залізниці зобов`язано організувати перерахунок часу затримки навантаження і порожніх вагонів та контейнерів з початку дії воєнного стану в Україні та скласти акти загальної форми ГУ-23, при цьому відсутність таких актів не спростовує сам факт комендантської години;

- за твердженням скаржника, оскільки плата за користування вагонами, яка є предметом позовних вимог у даній справі, була нарахована за період затримки після 24.02.2022 року, тобто у період, в який було запроваджено комендантську годину, тому позивач повинен був врахувати вимоги телеграфного розпорядження при розрахунку сум позову;

- судом були проігноровані заперечення відповідача проти прийняття судом нових доказів по справі, оскільки усі наявні у позивача докази повинні були бути ним додані до позову, при цьому сторонам запропоновано було надати лише письмові пояснення по справі, з урахуванням постанови Верховного Суду у даній справі, а не нові докази.

Позивач своїм процесуальним правом не скористався, відзив на апеляційну скаргу не надав.

Відповідно до ч.3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.10.2023 року для розгляду справи № 904/2020/22 визначено колегію суддів Центрального апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Чередко А.Є. (доповідач), судді: Кузнецов В.О., Мороз В.Ф.

31.10.2023 року судді Чередко А.Є., Мороз В.Ф. подали заяву про самовідвід у справі № 904/2020/22, з посиланням на приписи ч. 3 ст.36 ГПК України.

01.11.2023 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, за результатами якого для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя-доповідач Верхогляд Т.А., судді: Коваль Л.А., Парусніков Ю.Б.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.11.2023 року апеляційну скаргу залишено без руху, надано скаржнику строк на усунення недоліків.

Ухвалою суду від 15.12.2023 року, у зв`язку з усуненням недоліків, відкрито провадження у справі та призначено розгляд апеляційної скарги у судовому засіданні на 13.02.2024 року.

У судовому засіданні 13.02.2024 року представники сторін надали пояснення по справі.

13.02.2024 року судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.12.2017 року між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (правонаступником якого є Акціонерне товариство "Українська залізниця") в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" (залізницею) та Приватним акціонерним товариством "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (власником колії) укладено договір про експлуатацію залізничної під`їзної колії Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станцій Терни і Рядова регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" №ПР/М 17 2/14 744/НЮдч.

Відповідно до п.1 договору, згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України і на умовах договору експлуатується під`їзна колія, яка належить власнику колії, яка примикає до станції Терни стрілками №№2, 4, 6 у парній горловині станції та до Рядова стрілкою № 8 до колії № VI станції Рядова. Під`їзна колія обслуговується локомотивом власника колії. Межею під`їзної колії є знаки "Межа під`їзної колії", які встановлено по станції Терни біля:

маневрового світлофору М10, розташованого на відстані 61,5 м від вістряка стрілки №2 станції Терни;

маневрового світлофору М8, розташованого на відстані 86,2 м від граничного стовпчика стрілки № 4 станції Терни;

маневрового світлофору М6, розташованого на відстані 147,2 м від граничного стовпчика стрілки № 6 станції Терни; по станції Рядова біля вхідного світлофору Чк, розташованого на відстані 500 м від вістряка стрілки № 8 станції Рядова.

Розгорнута довжина під`їзної колії складає 268700 погонних метрів (п. 2 договору).

Рух поїздів на під`їзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України, Інструкції про порядок обслуговування і організації руху на під`їзній колії та Інструкції по сигналізації на залізницях України (п. 4 договору).

Відповідно до п. 5 договору здавання вагонів для під`їзної колії зі станції Терни, Рядова здійснюється:

порожні хопери через інтервал часу 2,0 години;

порожні напіввагони для навантаження концентрату залізорудного, обкотишів через інтервал часу 2,5 години;

вагони з небезпечними вантажами класу "1ВМ" не пізніше, ніж через 2 години з моменту їх прибуття на станцію примикання;

інші вагони за повідомленнями, які передає прийомоздавальник вантажу та багажу станції, нарочним прийомоздавальнику власника колії не пізніше, ніж за 2 години до фактичного здавання вагонів, із реєстрацією у Книзі повідомлень форми ГУ 2. У разі здавання вагонів залізницею власнику колії за його згодою раніше встановленого інтервалу, передача вагонів здійснюється поза інтервалом.

Згідно з п. 6 договору вагони, що прибули на станцію Терни регіональної філії "Придніпровська залізниця" для ПрАТ "ПівнГЗК", подаються локомотивом залізниці на одну з колій №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 13 станції Терни, за вказівкою чергового по залізничній станції, де здійснюються передавальні операції з вагонами у технічному та комерційному відношенні. Подальший рух вагонів здійснюється локомотивом власника колії.

Вагони, що прибули на станцію Рядова регіональної філії "Придніпровська залізниця" для ПрАТ "ПівнГЗК", подаються локомотивом залізниці на одну з колій №№ 3А, 3Б, І, ІІ, 4, 5, VI, 7, 8, 9, 10 станції Рядова, за вказівкою чергового по залізничній станції, де здійснюються передавальні операції з вагонами у технічному та комерційному відношенні. Подальший рух вагонів здійснюється локомотивом власника колії.

Про готовність вагонів до забирання власник колії повідомляє залізницю. Повідомлення передає начальник зміни цеху зовнішнього транспорту (диспетчер зміни, черговий по станції) або диспетчер виробничого відділу УЗТ по телефону відповідальному працівнику станції примикання залізниці не пізніше, ніж за 2 години до пред`явлення вагонів до здачі залізниці, з наступним наданням письмового повідомлення за формою, встановленою Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 року № 113 (п. 8 договору).

Час перебування вагонів на під`їзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів залізницею власнику колії до моменту закінчення цих операцій при поверненні вагонів залізниці (п.11 договору).

Для під`їзної колії встановлюється загальний термін перебування усіх вагонів 15,0 год. (п. 12 договору).

Відповідно до п. 14 договору власник колії сплачує залізниці:

за користування вагонами згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами за ставками, наведеними у розділі V Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ним послуги (Тарифного керівництва № 1);

за зберігання вантажів у вагонах у разі затримки їх з причин, залежних від власника колії, після закінчення терміну безоплатного зберігання, сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї) згідно з правилами зберігання вантажів;

інші збори і плати за додаткові роботи та послуги, які виконує залізниця для власника колії згідно з діючими нормативними документами.

Збори і плати вносяться на підставі статті 62 Статуту залізниць України у національній валюті України, на умовах попередньої оплати на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання філії "ЄРЦ".

Пунктом 15 договору встановлено, що власник копії несе відповідальність за схоронність вагонного парку відповідно до статті 124 Статуту залізниць України, розділу ІV "Порядок розрахунку розмірів збитків за пошкодження вантажних вагонів" Правил користування вагонами і контейнерами.

Вагони з під`їзної колії повертаються очищеними від вантажу, із знятими реквізитами кріплення після розвантаження, промитими у випадках, передбачених Правилами перевезення вантажів навалом і насипом, згідно зі статтею 35 Статуту залізниць України.

Збори і плати вносяться на підставі ст. 62 Статуту залізниць України у національній валюті України, на умовах попередньої оплати на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання філії ЄРЦ.

У п. 19 договору сторони погодили, що договір вважається укладеним з моменту підписання його сторонами та скріплення печатками сторін, і діє з 23.12.2017 року до 23.12.2022 року включно.

Докази припинення, зміни, визнання недійсним або розірвання вказаного договору сторонами не надано.

Матеріали справи свідчать про те, що залізницею за накладними №№ 53457750, 53457693, 53457701, 53457727 на адресу одержувача - AT "Північний ГЗК" прийнятий до перевезення вантаж: порожні власні вагони, станція призначення - Рядова Придніпровської залізниці (т.1 а.с.44-53).

Відповідно до зазначених накладних станція та залізниця призначення - Рядова Придніпровської залізниці. По прибутті вагонів на станцію призначення позивач своєчасно повідомив відповідача про готовність залізниці передати вагони.

У книзі повідомлень форми ГУ-2 станції Рядова наявні усі записи як про запланований час подачі вагонів, так і про представників відповідача, що прийняли повідомлення. (а.с. 42,43 том 1).

Вагони у зазначений час відповідачем не забирались, через що виникла затримка.

Згідно з наданими позивачем пам`ятками форми ГУ-45 про подавання вагонів № 457, 460, 462, 458,473, 477, 491, 495, 501, 503, 508, 516, 517, 537, 538, 545, 547, 550, 554, 555, 559, 560, 561, 564, 565, 574, 578, 586, 592, 594, 595, 456 та про забирання вагонів № 339, 447, 448, 450, 451, 452, 457, 458, 469, 470, 472, 471, 473, 474, 477, 478, 486, 498, 500, 501, 506, 507, 515, 516, 520, 521, 522, 523, 524, 525, 533, 534, 545, 546 вагони №№ 58805292, 58847682, 58847831, 58848722, 58848805, 58849480, 58851775, 58852948, 58853136, 58853847, 58854027, 58854217, 58854407, 58854548, 58920711, 58921941, 58923194, 58925298, 58925538, 38925942, 58926023, 58926122, 58926197, 59124156, 59124479, 59144469, 59223024, 59226456, 59226936 перебували у користуванні відповідача на його під`їзній залізничній колії.

27.02.2022 року у зв`язку з несвоєчасним забиранням АT "Північний ГЗК" вагонів на свою під`їзну колію, станцією Рядова були складені акти про затримку форми ГУ-23 № 527 про початок затримки вищезазначених вагонів з вини клієнта (час початку затримки 27.02.2022 року о 11-50 год), які відповідальними працівниками відповідача підписано з запереченнями: затримка вагонів на станції Рядова виникла з причин, що не залежали від вантажоотримувача воєнних дій.

За час знаходження спірних вагонів на станції затримки, згідно із Тарифним керівництвом № 1, розрахована плата за користування спірними вагонами за відомостями плати ф.ГУ-46 №№ 29059248; 03069257; 09069267; 13069276; 22039067; 22039068; 25039081; 30039089; 04049101; 09049111; 14049121; 19049132; 24049145; 29049161; 04059175; 09059185; 14059204; 19059227; 24059238 на загальну суму 1 954 524,72 грн., які підписані відповідачем із запереченнями, у тому числі, наступного змісту: відсутній план навантаження та електронна заявка; відвантаження припинено у зв`язку з конвенцією ЦЦО/99 від 24.02.2022 та запровадженням військового стану на Україні; згідно з Правилами перевезення вантажу розділ 6 п.ІІІ п.5 нарахування плати за користування вагонами нараховується після прийняття вантажовласником; вагони затримані в дорозі по незалежним від ПрАТ "ПІВНГЗК" причинам відвантаження припинено у зв`язку з надзвичайними і невідворотними об`єктивними обставинами із запровадженням військового стану в Україні, що підтверджує Торгово-промислова палата України.

В подальшому були складені акти загальної форми ГУ-23, а саме: №593 від 07.05.2022 року (початок затримки 27.02.2022 року о 11-50 /акт загальної форми 527/ кінець затримки 07.05.2022 року о 08-50), №709 від 27.06.2022 року (початок затримки 27.02.2022 року о 11-50 /акт загальної форми 527/ кінець затримки 27.06.2022 року о 16-15), №717 від 28.06.2022 року (початок затримки 27.02.2022 рокуо 11-50 /акт загальної форми 527/ кінець затримки 28.06.2022 року о 07-45).

У цих актах, складених після закінчення затримки вагонів, відповідно до пункту 8 Правил користування вагонами та контейнерами вказано час початку та закінчення затримки вагонів, їх номери, акти засвідчені підписами представників як залізниці так і вантажоотримувача, що свідчить про погодження сторін з даними, зазначеними у цих актах, у тому числі, щодо періоду затримки вагонів.

Відповідач плату за користування вагонами у вказаній вище сумі не сплатив, що і стало причиною спору.

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України, яка кореспондується з положеннями ч. 2 ст. 908 та ст. 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Статтею 71 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457, визначено взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

За приписами ст. 46 Статуту одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Статтею 119 Статуту передбачено, що за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Пунктом 6.4. Правил реєстрації та експлуатації власних вантажних вагонів встановлено, що порожні власні вагони перевозяться за перевізними документами, в яких у графі "найменування вантажу" вказується: "Власник вагона (найменування власника). Направляється до пункту навантаження (у ремонт тощо)". Порядок та розмір нарахування плати за перевезення власних приватних порожніх вагонів встановлений у пункті 14 розділу 2 Тарифного керівництва № 1.

Отже, порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", які залізниця зобов`язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обов`язки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, обов`язок отримати їх від залізниці, а у разі несвоєчасного приймання вагонів від залізниці - сплатити плату за користування вагонами, які знаходяться на коліях залізниці чи на станціях підходу, та збір за зберігання у розмірах, встановлених Тарифним керівництвом № 1, а також інші права та обов`язки, які має одержувач відносно вантажу, що прибув на його адресу.

Як зазначено у п.14 договору про експлуатацію, власник колії сплачує залізниці: за користування вагонами згідно Правил користування вагонами та контейнерами за ставками, наведеними у розділі V Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ним послуги (Тарифного керівництва № 1); збір за зберігання вантажів - у разі затримки їх з причин, залежних від Власника колії, після закінчення терміну безоплатного зберігання незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї) - згідно з Правилами зберігання вантажів.

Згідно зі Статутом залізниць України:

- стаття 46: "Одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу...";

- стаття 125: "Після прибуття на станцію призначення вантажу всю відповідальність перед залізницею щодо цього перевезення несе одержувач";

- стаття 119: "За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати".

В абз.3 п. 2.6. Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644 передбачено, що усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

Відповідно до наказу Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 року в редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 22.03.2019 року № 205, до плати користування вагонами та контейнерами, що вказана в розділі V Збірника тарифів, та збору за зберігання вантажів, що вказані в розділі Ш Збірника тарифів, застосовується коефіцієнт 3,023.

Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 року № 113, встановлено порядок і умови обліку вагонів, які були затриманими на підходах до станції призначення.

Облік часу користування вагонами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка складається на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, Актів загальної форми ГУ-23 (п. 3 розд. ІІ Правил користування вагонами і контейнерами,).

Згідно з п.5 Правил плата за користування нараховується за кожний вагон і контейнер після прийняття його залізницею від вантажовласника. У разі неповернення залізниці вантажовласником вагона (контейнера) протягом 15 діб після прийняття їх вантажовласником плата за користування за ці 15 діб, а потім за кожні 5 діб стягується, не очікуючи повернення вагона (контейнера).

Відповідно до п.п. 6, 8 Правил усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника. У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Про затримку вагонів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані у цьому акті, передаються станцією у повідомленні про затримку вагонів на станцію призначення. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв`язком, через посильних, факсом або іншим способом) (пункти 9, 10 Правил).

Відповідно до п.12 розд. ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

Пунктом 3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 року №334 передбачено, що акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності: затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача.

Підпунктом 4.1 п. 4 Правил обслуговування під`їзних колій, затверджених наказом Мінтрансу України від 21.11.2000 року № 644, визначено порядок подачі та забирання вагонів: подача та забирання вагонів на під`їзні колії виконується за повідомленнями або через установлені інтервали часу.

Виходячи з положень п.п. 8, 10 договору про експлуатацію, подавання вагонів на під`їзну колію і здавання вагонів з під`їзної колії на станцію Терни здійснюється за повідомленнями власника колії відповідальному працівнику залізниці, яке передається в телефонному режимі не пізніше ніж за 2 години до готовності прийняти або здати вагони залізниці. Таким чином, на підставі повідомлення про готовність прийняти (здати) вагони, певна колія, на яку планується приймання поїзду, заздалегідь резервується; це є гарантією того, що вантаж вчасно, без перешкод буде виставлено та відправлено (прийнято).

Визначення можливості або неможливості доставити на станцію призначення затримані вагони у певний інтервал часу відноситься до технології роботи залізниці, для чого необхідні спеціальні знання диспетчера з руху поїздів.

Щодо досліджуваної справи, то залізниця не мала можливості доставити спірні вагони на станцію призначення з огляду на знаходження на її коліях вагонів, що прибули на адресу відповідача раніше та своєчасно не забиралися ним на свою під`їзну колію. Даний факт засвідчено у складених на станції призначення Рядова актах загальної форми ГУ-23.

При цьому позивач, у відповідності до п. 5 договору, своєчасно повідомив відповідача про готовність залізниці передати на під`їзну колію відповідача вагони, щодо яких станцією Рядова складено акт загальної форми.

Отже, з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, а саме: своєчасного повідомлення відповідача про надходження спірних вагонів, враховуючи, що затримка вагонів на підходах до станції призначення відбулась через неможливість приймання їх станцією призначення з причин скупчення на ній вагонів, що прибули на адресу відповідача у зв`язку з неприйняттям вагонів вантажовласником і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, тобто з причин, які залежать від вантажовласника (відповідача), що доводить його вину, підтвердження цього факту наданими у матеріали справи документами (пам`ятками форми ГУ-45 про подавання вагонів та забирання 29 спірних вагонів, а також актами загальної форми ГУ- 23 на початок та кінець затримки вагонів тощо), складеними відповідно до встановлених законодавством вимог та ненадання відповідачем належних та допустимих доказів, які б спростовували таке порушення , а також доказів на підтвердження вжиття ним заходів до забирання вагонів зі станції призначення, господарським судом зроблено правильний висновок про правомірність нарахування позивачем плати за користування вагонами у сумі 1954524,72 грн. та, у зв`язку з цим, про наявність підстав для задоволення позову.

Розрахунок суми плати за користування вагонами не суперечить вимогам чинного законодавства України та є арифметично правильним. Заперечень саме щодо розрахунків, зроблених позивачем, відповідач не заявляв.

Одночасно, є помилковими посилання скаржника на те, що судом першої інстанції при новому розгляді цієї справи були безпідставно враховані акти загальної форми №593, 709, 717 з зазначенням дати та часу закінчення затримки вагонів, надані позивачем до пояснень.

Так, Верховний Суд у постанові від 15.06.2023 року у справі №904/2020/23 зазначив, що причиною спору у справі стало питання щодо наявності / відсутності підстав для стягнення з відповідача плати за користування вагонами та вини відповідача як вантажовласника у затримці вагонів, зокрема у умовах збройної агресії рф проти України та дійшов висновку, що суди першої та апеляційної інстанцій не встановили істотні обставини по справі, які належало встановити для вирішення даного спору, допустивши порушення норм процесуального права, а саме вимог ст.ст.5, 86, 236-238 ГПК України.

Згідно ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У даному випадку, під час нового розгляду справи, на виконання ухвали господарського суду Дніпропетровської області про прийняття справи до розгляду та відкриття провадження у справі від 19.07.2023 року позивачем були подані пояснення, з урахуванням висновків, викладених Верховним Судом у постанові від 15.06.2023 року у даній справі. Саме на обґрунтування своїх доводів, наведених у цих поясненнях, позивач надав вказані вище акти.

При цьому відповідач, ні при поданні відзиву на позов, ні при зверненні з апеляційною скаргою на рішення господарського суду від 20.09.2023 року у даній справі, не наводив такого доводу в обґрунтування своєї позиції як неправомірність нарахування плати за користування вагонами у зв`язку з відсутністю у акті загальної форми ГУ-23 №527 дати та часу закінчення затримки вагонів.

Слід звернути увагу, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів, передбачених ст.86 ГПК України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, а також з огляду на те, що при первісному розгляді справи порушення судами норм процесуального права, яке пов`язано з дослідженням та оцінкою доказів, унеможливило встановлення фактичних обставин, які мали значення для правильного вирішення даного спору, при новому розгляді цієї справи місцевий господарський суд врахував вказані вище висновки Верховного Суду та, з метою всебічного та повного встановлення усіх обставин справи, прийняв до уваги зазначені акти та оцінив їх у сукупності з іншими наявними у справі доказами .

Також, стосовно доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Пунктом 2.2.3 договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом від 20.02.2020 року передбачено, що замовник має право відмовитись від прийняття порожніх власних вагонів перевізника у випадку, якщо виключається можливість використання замовником вагонів під перевезення вантажу внаслідок їх технічної або комерційної непридатності, та/або наданих без заявки замовника.

Проте, умови цього договору не передбачають звільнення замовника (відповідача) від плати за користування вагонами у разі їх подання без його заявки. Отже, відповідач мав право відмовитись від прийняття цих вагонів, втім за весь час затримки вагонів, не зробив цього, що зумовило їх зберігання перевізником (а не повернення вантажовідправнику) до забирання на власні під`їзні колії вантажовласника.

Заперечення відповідача, наведені ним при підписанні відомостей плати, не підпадають під перелік випадків, визначених п.16 Правил користування вагонами і контейнерами, за якими вантажовласники звільняються від плати за користування вагонами. Обставини, за яких виникла затримка, не входять до Переліку виняткових умов, що є підставою для звільнення від обов`язку вносити плату під час дії воєнного стану, оскільки відповідач не довів, причинно-наслідкового зв`язку між обставинами введення воєнного стану та обставинами неможливості своєчасного забирання доставлених залізницею вантажів (порожніх власних вагонів), які (обставини) тривали понад три місяці.

Зокрема, в матеріалах справи відсутній сертифікат Торгово-промислової палати України, який би підтвердив, що обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Між тим, за сталою практикою Верховного Суду форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

У цій справі відповідач не надав доказів того, що воєнний стан, введений на території України, позбавляє його можливості вести господарську діяльність та унеможливлює виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності. Нарахована позивачем та пред`явлена до стягнення плата за користуванням вагонами є основним зобов`язанням відповідача перед позивачем за надані йому послуги залізниці, та не є відповідальністю відповідача. Посилання відповідача на настання форс-мажорних обставин у вказаних вище документах не звільняє його від обов`язку сплатити нараховану плату.

Доводи скаржника про існування конвенційної заборони ЦЦО/99 від 24.02.2022 року не є підставою для звільнення його від плати за користування вагонами, оскільки даною конвенцією введено обмеження з технічних причин у області призначення: Донецька Дон (48), Куп`янська дирекція залізничних перевезень (ДН-2), Сумська дирекція залізничних перевезень (ДН-3), Харківська дирекція залізних перевезень (ДН-2), Київська дирекція залізничних перевезень (ДН-1), Конотопська дирекція залізничних перевезень (ДН-5), Коростенська дирекція залізничних перевезень (ДН-4), Одеська дирекція залізничних перевезень ДН-1, Порт. Припорт. Дирекція залізничних перевезень (ДН-5), забороняється приймання до перевезення всіх вантажів і порожніх вагонів.

Тобто, зазначена конвенція стосується окремих напрямків відвантаження готової продукції.

В той же час, з матеріалів справи не вбачається, що області призначення спірних вагонів є ті, про які йдеться у телеграфній вказівці ЦЦО/99 від 24.02.2022 року.

Отже, відповідач не довів наявність обставин, що є підставою для звільнення його від плати за користування вагонами.

Доводи скарги про здійснення нарахування за користування вагонами без урахування вимог телеграмного розпорядження від 05.04.2022 року №ЦМ-13/693 та про необхідність зменшення нарахованої залізницею плати за користування вагонами за час затримки вагонів у період дії комендантської години також є безпідставними з огляду на наступне:

Рішенням правління АТ "Укрзалізниця" від 02.04.2022 року (протокол №Ц-54/42 Ком.т) затверджено Перелік виняткових умов, які є підставою для звільнення замовників послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів, від обов`язку вносити плату за користування вантажними вагонами і контейнерами та зборів/плат АТ "Укрзалізниця" під час воєнного стану в Україні.

До підрозділів Укрзалізниці зміст рішення правління було доведено телеграфним розпорядженням №ЦМ-13/693 від 05.04.2022 року.

Зі змісту наведених документів вбачається, що у разі виникнення затримок навантажених вагонів та контейнерів незалежно від їх власності, порожніх власних вагонів (контейнерів) або орендованих вагонів на своїх осях, під час перевезення на станціях відправлення, на підходах до станції призначення, в тому числі у "кинутих" поїздах чи затримок на станціях в очікуванні подачі вагонів (контейнерів) на під`їзні колії, до часу користування вагоном (контейнером) не включається час затримки вагону (контейнеру), що виник, зокрема, у випадку: запровадження комендантської години на території, на якій розташована станція відправлення/призначення. В такому разі до часу користування вагоном не включається час дії комендантської години за місцезнаходженням станції; проведення бойових дій або тимчасової окупації збройними формуваннями російської федерації території, на якій розташована станція відправлення та/або станція призначення та/або будь-яка станція на шляху прямування.

Вказані вище обставини засвідчуються актом загальної форми ГУ-23, який складається згідно з Додатком 6 до Правил користування вагонами.

Акти загальної форми ГУ-23, складені у випадку затримки вагонів з вказаних вище підстав, мають містити конкретний опис обставин, що стали підставою для затримки вагонів та складання актів. Саме акт загальної форми ГУ-23 є підставою не враховувати в час користування вагоном час існування обставин, зазначених вище.

Проте, акти загальної форми із зазначенням цих обставин у даному випадку не складались, а складені позивачем акти загальної форми ГУ-23 не містять жодних заперечень відповідача з проводу неможливості забирання вагонів саме у зв`язку із запровадженням комендантської години.

Крім того, правове регулювання впровадження комендантської години здійснюється на підставі Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 року №389-VIII, Постанови Кабінету Міністрів України від 08.07.2020 року №573 "Питання запровадження та здійснення деяких заходів правового режиму воєнного стану", Постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 року №1455 "Про затвердження порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеженні свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан".

Під час комендантської години запроваджуються певні заборони та обмеження, зокрема, перебування на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, пересування на транспортних засобах тощо.

Однак, ПрАТ "ПівнГЗК" не доведено, що під час дії комендантської години виробничі підрозділи відповідача та позивача не працюють у нічну зміну як і до початку повномасштабної воєнної агресії російської федерації та який вплив на виробничий процес сторін має комендантська година, якщо це не пов`язано з перебуванням працівників підприємства на вулицях і в громадських місцях. Також не доведено, що у спірний період робота залізничних станцій та під`їзних колій відповідача, які примикають до цих станцій, припинялась на період дії комендантської години; не надано доказів направлення на адресу позивача будь-яких повідомлень про нездійснення ПрАТ "ПівнГЗК" своєї роботи у нічний час (під час комендантської години), що в свою чергу унеможливлювало своєчасне забирання вагонів, а також пропозицій щодо внесення змін до договору у частині подавання / забирання вагонів у нічний час (під час комендантської години).

Таким чином, місцевий господарський суд, оцінивши всі обставини незабирання вагонів відповідачем на власні під`їзні колії у їх сукупності, дійшов вірного висновку, що відповідач не довів, що такі обставини мали місце з причин, які від нього, як від вантажовласника, не залежали, що презюмує його вину. Іншій підхід (звільнення від плати за користування вагонами, яка є зобов`язанням, а не санкцією) завдав би збитки позивачу, від дій якого не залежали ані строк, ані причини затримки вагонів.

Крім того, колегія суддів зазначає, що рішення правління АТ "Українська залізниця" від 02.04.2022 року (протокол № Ц-54/42 Ком.т) є локальним (внутрішнім) нормативним актом залізниці, який не вносить змін/доповнень до Статуту залізниць України, Правил перевезень вантажів та укладеного сторонами договору, а тому за відсутності складених залізницею актів про засвідчення відповідних обставин, а саме запровадження комендантської години на території, на якій розташована станція відправлення/ призначення, відсутні підстави не враховувати у час користування вагоном час комендантської години.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

З огляду на викладене, інші доводи апеляційної скарги не впливають на юридичну оцінку обставин справи, здійснену господарським судом у відповідності до норм чинного законодавства та не спростовують вказаних вище висновків суду, які напряму випливають із матеріалів даної справи, обставин спору та норм чинного законодавства.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За загальним правилом, доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що у даному випадку скаржником зроблено не було.

Звертаючись з апеляційною скаргою, скаржник не довів неправильного застосування судом норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятого у справі судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

За приписами ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги. Рішення місцевого господарського суду у даній справі слід залишити без змін.

Відповідно до ст.129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282 284 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2023 року у справі № 904/2020/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 26.02.2024 року.

Головуючий суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Л.А.Коваль

Суддя Ю.Б.Парусніков