РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.02.2024Справа №910/17934/23

Суддя Господарського суду міста Києва Бойко Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон"

про стягнення 114 559,83 грн,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" про стягнення 114 559,83 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Приватним акціонерним товариством "Страхова група "ТАС" на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту FО №01282397 від 30.01.2022 та внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля BMW Х3, державний номерний знак НОМЕР_1 , а тому позивачем відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля ВАЗ 2106, державний номерний знак НОМЕР_2 , водієм якого скоєно дорожньо-транспортну пригоду, станом на дату настання останньої була застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Еталон" на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/001538891, а тому позивач вказує, що обов`язок з відшкодування спричинених збитків у розмірі 85 071,18 грн покладається на відповідача.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свого зобов`язання з виплати страхового відшкодування за полісом №АР/001538891 позивач стверджує про наявність правових підстав для стягнення нарахованих за період з 06.09.2022 по 16.11.2023 інфляційних втрат у розмірі 8 486,56 грн та 3% річних у розмірі 3 055,57 грн, а також нарахованої за період з 06.09.2022 по 06.02.2023 пені у розмірі 17 946,52 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.11.2023 відкрито провадження у справі №910/17934/23; вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначено учасникам справи строки для подання заяв по суті спору.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Згідно приписів ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

Ухвала суду від 28.11.2023 була надіслана Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "Еталон" 01.12.2023 на адресу, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, будинок 33-Б, 2 під`їзд), рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці ухвали, та згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №560 була вручена відповідачу 06.12.2023.

Згідно пункту 3 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Таким чином, керуючись приписами п. 3 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, суд приходить до висновку, що днем вручення відповідачу ухвали суду від 28.11.2023 є 06.12.2023 (день проставлення у поштовому повідомленні №560 відмітки про вручення судового рішення).

Статтею 113 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

За приписами ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Пунктом 4 резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 28.11.2023 у справі №910/17934/23 встановлено Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "Еталон" строк на подання відзиву з долученими до нього доказами та з доказами його направлення позивачу - протягом двадцяти днів з дня вручення даної ухвали.

Отже, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Еталон" повинне було подати відзив на позов у строк до 26.12.2023 включно.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений судом у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

13.01.2022 між Приватним акціонерним товариством "Страхова група "ТАС" (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту FО №01282397 (надалі - Договір), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом BMW Х3, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 5 Договору строк його дії з 14.01.2022 до 13.01.2023.

02.02.2022 близько 09 год. 00 хв. на перехресті вулиць Перемоги та Минайської у селі Сторожниця Ужгородського району Закарпатської області сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю застрахованого автомобіля BMW Х3, державний номерний знак НОМЕР_1 , та автомобіля ВАЗ 2106, державний номерний знак НОМЕР_2 , а саме: ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ВАЗ 2106, виїжджаючи на головну дорогу (вул. Перемоги), не надав перевагу в русі автомобілю BMW Х3, який рухався по головній дорозі, у зв`язку з чим обидва автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_2 п. 16.11 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.03.2022 у справі №308/2791/22, відповідно до якої ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У зв`язку з зверненням ОСОБА_1 до страховика за Договором із заявами настання події від 03.02.2022 та про виплату страхового відшкодування від 15.02.2022, позивачем на підставі страхового акту №21407/29/922 від 29.11.2022, розрахунку суми страхового відшкодування, здійсненого з урахуванням виставлених Фізичною особою-підприємцем Керецманом Василем Івановичем рахунку на оплату № від 11.02.2022 на суму 87 671,18 грн та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ідеал М" (СТО) рахунку №BL000003742 від 28.10.2022 на суму 87 671,18 грн, виконано свої зобов`язання за Договором та здійснено відшкодування завданої шкоди внаслідок спірної ДТП шляхом виплати на рахунок СТО коштів у сумі 87 671,18 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №302861 від 30.11.2022.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частинами 1 та 2 статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Як було встановлено Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, спірна ДТП, внаслідок якої було завдано шкоду автомобілю BMW Х3, державний номерний знак НОМЕР_1 , сталася з вини водія автомобіля ВАЗ 2106, державний номерний знак НОМЕР_2 , - ОСОБА_2 .

Цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля ВАЗ 2106, державний номерний знак НОМЕР_2 , станом на дату настання спірної ДТП була Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Еталон" на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/001538891, що підтверджується інформацією з бази Моторного (транспортного) страхового бюро України.

Наведеним договором (поліс №АР/001538891) передбачено, що франшиза становить - 2 600,00 грн, ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб - 130 000,00 грн.

Суд відзначає, що в силу приписів ч. 3 ст. 5 Цивільного кодексу України до спірних правовідносин підлягають застосуванню Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в редакції, чинній на момент страхового випадку (ДТП), тобто, станом на 02.02.2022.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

На підтвердження розміру витрат, завданих спірною ДТП автомобілю страхувальника за Договором, позивачем було надано суду акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 14.02.2022, страховий акт №21407/29/922 від 29.11.2022, розрахунок суми страхового відшкодування, виставлені Фізичною особою-підприємцем Керецманом Василем Івановичем рахунок на оплату № від 11.02.2022 на суму 87 671,18 грн та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ідеал М" рахунок №BL000003742 від 28.10.2022 на суму 87 671,18 грн, платіжну інструкцію №302861 від 30.11.2022 на суму 87 671,18 грн з призначенням платежу - страхове відшкодування по договору №FO01282397 від 13.01.2022, ОСОБА_1 , т/з BMW Х3, д/н НОМЕР_1 , рах. № НОМЕР_3 від 28.10.2022, з ПДВ.

З аналізу ч. 1 ст. 990 Цивільного кодексу України та ст.ст. 25, 26 Закону України "Про страхування" вбачається, що сама по собі відсутність звіту про оцінку витрат, пов`язаних з відновленням транспортного засобу, не є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування за умови підтвердження розміру оціненої шкоди іншими доказами по справі.

Як вбачається із платіжної інструкції №302861 від 30.11.2022, виплачені в якості страхового відшкодування за Договором кошти у розмірі 87 671,18 грн, були перераховані на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Ідеал М" на підставі виставленого останнім рахунку №BL000003742 від 28.10.2022 на суму 87 671,18 грн.

Позивач стверджує, а відповідач не скористався своїм правом на спростування таких тверджень, що 16.02.2022 ним на підставі заяви ОСОБА_1 про виплату страхового відшкодування від 03.02.2022 та страхового акту №04963/29/922 від 16.02.2022, виходячи з виставленого Фізичною особою-підприємцем Керецманом Василем Івановичем рахунку на оплату № від 11.02.2022, здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 87 671,18 грн на рахунок ФОП Керецмана В.І.

Проте, 31.10.2022 до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" від ОСОБА_1. надійшла заява вх. №31-10/1 з проханням про перезарахування коштів у сумі 87 671,18 грн з СТО Фізичної особи-підприємця Керецмана Василя Івановича на СТО Товариства з обмеженою відповідальністю "Ідеал М" відповідно до рахунку №BL000003742 від 28.10.2022.

30.11.2022 Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС" на підставі заяви та страхового акту №21407/29/922 від 29.11.2022, виходячи з рахунку №BL000003742 від 28.10.2022, здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок СТО Товариства з обмеженою відповідальністю "Ідеал М" у розмірі 87 671,18 грн.

У суду відсутні будь-які підстави вважати, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Ідеал М" (одним із видів діяльності якого за інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів) не було виконано відновлювального ремонту застрахованого за Договором автомобіля після одержання від позивача суми коштів, необхідної для такого ремонту.

Натомість, частинами 1 та 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічні приписи закріплені у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Судом враховано, що позивачем заявлено до стягнення суму матеріального збитку з урахуванням податку на додану вартість. Такі висновки суду базуються на тому, що сума, перерахована згідно платіжної інструкції №302861 від 30.11.2022, дорівнює сумі, зазначеній у рахунку №BL000003742 від 28.10.2022, а в останньому вказано, що вартість робіт з ремонту автомобіля BMW Х3, державний номерний знак НОМЕР_1 , з урахуванням ПДВ у розмірі 14 611,86 грн складає 87 671,18 грн.

Пунктом 36.2 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість (надалі - ПДВ). При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Таким чином, вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією винної сторони або стягується судом після дослідження обставин чи є надавач послуг з ремонту автомобіля, який був пошкоджений під час ДТП з вини іншої особи, платником податку на додану вартість.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/171/17 та від 05.04.2018 у справі № 910/3165/17.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ідеал М" (індивідуальний податковий номер 43) є платником податку на додану вартість з 01.04.2015, що підтверджується даними реєстру платників ПДВ, які міститься на офіційному веб-сайті Державної фіскальної служби України за посиланням https://cabinet.sfs.gov.ua/registers/pdv.

Відтак, керуючись п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", суд приходить до висновку про правомірність включення до виплаченого страхувальнику за Договором страхового відшкодування суми податку на додану вартість у розмір 14 611,86 грн.

Отже, фактично позивачем сплачено страхувальнику страхове відшкодування у загальному розмірі 87 671,18 грн.

Пунктом 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003 (надалі - Методика), передбачено, що значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки.

Відповідно до Свідоцтва серії НОМЕР_4 про державну реєстрацію транспортного засобу рік випуску автомобіля BMW Х3, державний номерний знак НОМЕР_1 , - 2020, а відтак на момент ДТП строк його експлуатації не перевищував 7-ми років, а тому коефіцієнт фізичного зносу дорівнював нулю.

Керуючись нормами ст.ст. 13, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджено вартість відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу у розмірі 87 671,18 грн.

Відповідно до ст. 12.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Відтак, враховуючи визначені полісом №АР/001538891 розмір франшизи - 2 600,00 грн та ліміт відповідальності за шкоду майну - 130 000,00 грн, встановлений судом розмір вартості відновлювального ремонту автомобіля BMW Х3, державний номерний знак НОМЕР_1 , - 87 671,18 грн, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 85 071,18 грн.

З метою отримання страхового відшкодування позивач у відповідності до приписів ст.ст. 11, 509, 530 Цивільного кодексу України та ст.ст. 35, 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування (вих. №00759/9222 від 22.02.2022), яка була отримана Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Еталон" 06.06.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №200.

У п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" зазначено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

За приписами статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України).

З огляду на дату одержання відповідачем заяви позивача про виплату страхового відшкодування вих. 00759/9222 від 22.02.2022 - 06.06.2022, та враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів прийняття відповідачем вмотивованого рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Еталон" повинне було виплати Приватному акціонерному товариству "Страхова група "ТАС" страхове відшкодування у розмірі 85 071,18 грн до 05.09.2022 включно (згідно ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, оскільки останній день 90-денного строку припадав на вихідний день - 04.09.2022 - неділю).

Однак, відповідачем не надано суду доказів на спростування твердження позивача, що Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Еталон" не здійснило відшкодування шкоди у розмірі 85 071,18 грн (в тому числі, після звернення позивача до суду із даним позовом).

За таких обставин, зобов`язання відповідача перед позивачем у розмірі 85 071,18 грн підтверджується матеріалами справи. Доказів погашення вказаної суми боргу відповідачем не надано, а відтак Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Еталон" є таким, що прострочило з 06.09.2022 своє зобов`язання із сплати страхового відшкодування у розмірі 85 071,18 грн.

Таким чином суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовної вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" про стягнення суми страхового відшкодування та наявність правових підстав для стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" страхового відшкодування у розмірі 85 071,18 грн.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свого зобов`язання з виплати страхового відшкодування за полісом №АР/001538891 позивач стверджує про наявність правових підстав для стягнення нарахованих за період з 06.09.2022 по 16.11.2023 інфляційних втрат у розмірі 8 486,56 грн та 3% річних у розмірі 3 055,57 грн, а також нарахованої за період з 06.09.2022 по 06.02.2023 пені у розмірі 17 946,52 грн.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений законодавством строк свого обов`язку по виплаті страхового відшкодування не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням вимог закону і він вважається таким, що прострочив, відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Еталон" не навело обставин, з якими законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 3 статті 549 Цивільного кодексу України встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання.

У разі несплати страховиком страхувальнику або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом (частина перша статті 992 Цивільного кодексу України).

Пунктом 36.5 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Установивши, що Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Еталон" прострочило виконання зобов`язання з виплати позивачеві страхового відшкодування поза межами граничного строку (не пізніше 90 днів з дня отримання заяви про виплату страхового відшкодування), визначеного пунктом 36.2 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача пені за невиконання грошового зобов`язання.

Судом, враховано положення ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, якими обмежено нарахування пені піврічним строком, однак відповідно до п. 7 Прикінцевих положень Господарського кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Так, постановою Кабінетом Міністрів України №211 від 11.03.2020 по всій території України було введено карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), наразі строки дії карантину є продовженими до 30.06.2023 (згідно постанови Кабінетом Міністрів №383 від 25.04.2023).

Таким чином, строки нарахування пені, які встановлені у ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, є продовженими до закінчення дії карантину, а відтак позивачем не правомірно визначено періодом нарахування пені з 06.09.2022 по 06.02.2023.

Суд, здійснивши перерахунок заявленої до стягнення пені з урахуванням визначеного позивачем періоду її нарахування - з 06.09.2022 по 06.02.2023, прийшов до висновку про правомірність стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" пені у розмірі 17 946,52 грн.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду в своїх постановах від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) та від 10.04.2018 у справі №910/10156/17 (провадження № 12-14гс18) сформулювала правовий висновок про те, що положення статті 625 Цивільного кодексу України поширюються на всі види грошових зобов`язань та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 у справі №3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 Цивільного кодексу України).

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні майнових витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Тотожна правової позиції щодо правомірності застосування положень ст. 625 Цивільного кодексу України за порушення зобов`язання з виплати страхового відшкодування дотримується Верховний Суд у своїх постановах від 19.02.2020 у справі №758/16044/16-ц та від 20.07.2020 у справі №910/14293/19.

Суд, здійснивши перерахунок заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат з урахуванням визначеного позивачем періоду їх нарахування - з 06.09.2022 по 16.11.2023, а також зважаючи на імперативність приписів ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку суду розглядати спір не інакше як в межах заявлених вимог в частині вимоги про стягнення інфляційних втрат, прийшов до висновку про правомірність стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" 3% річних у розмірі 3 055,57 грн та інфляційних втрат у розмірі 8 486,56 грн.

За таких обставин позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" підлягають задоволенню в повному обсязі, а з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 85 071,18 грн, пеня у розмірі 17 946,52 грн, 3% річних у розмірі 3 055,57 грн та інфляційні втрати у розмірі 8 486,56 грн.

Щодо розподілу між сторонами судового збору.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За змістом підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви встановлюються у таких розмірах: майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

В поданій до суду шляхом формування в системі "Електронний суд" позовній заяві Приватним акціонерним товариством "Страхова група "ТАС" заявлено вимогу майнового характеру - про стягнення з коштів у загальному розмірі 114 559,83 грн.

Отже, за подання до господарського суду даної позовної заяви Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС" повинне було сплатити судовий збір у розмірі 2 147,20 грн (2 684,00 грн х 0,8).

В той же час, Приватним акціонерним товариством "Страхова група "ТАС" за звернення до Господарського суду міста Києва із майновою вимогою про стягнення з коштів у загальному розмірі 114 559,83 грн сплачено судовий збір у розмірі 2 684,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №7723 від 09.11.2023.

Тобто позивачем при зверненні до суду із даним позовом було надмірно сплачено судовий збір у сумі 536,80 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, судом розподіляється між сторонами судовий збір, який підлягав сплаті позивачем за розгляд господарським судом вимоги про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" коштів у загальному розмірі 114 559,83 грн - 2 147,20 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто покладає його на відповідача у зв`язку з задоволенням позову повністю.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Суд звертає увагу позивача, що останній вправі звернутись до суду з клопотанням про повернення з Державного бюджету України надмірно сплаченого судового збору у розмірі 536,80 грн, проте в цій частині судовий збір не підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 13, 74, 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" (03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 33-Б, 2 під`їзд; ідентифікаційний код 20080515) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" (03117, м. Київ, пр. Берестейський, буд. 65; ідентифікаційний код 30115243) суму страхового відшкодування у розмірі 85 071 (вісімдесят п`ять тисяч сімдесят одну) грн 18 коп., пеню у розмірі 17 946 (сімнадцять тисяч дев`ятсот сорок шість) грн 52 коп., 3% річних у розмірі 3 055 (три тисячі п`ятдесят п`ять) грн 57 коп., інфляційні втрати у розмірі 8 486 (вісім тисяч чотириста вісімдесят шість) грн 56 коп. та судовий збір у розмірі 2 147 (дві тисячі сто сорок сім) грн 20 коп. Видати наказ.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У відповідності до положень ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено 27.02.2024.

Суддя Р.В. Бойко