ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2024м. ХарківСправа № 922/2830/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Буракової А.М.

при секретарі судового засідання Чабан А.А.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Чаплинка", м.Харків
до Фізичної особи-підприємця Славтич Вадим Володимирович, м.Харків
про про стягнення заборгованості за договором оренди майна та усунення перешкод у реалізації права власності на нерухоме майно
за участю представників:

позивача Макаренко О.М.

відповідача Трофименко Р.О.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Чаплинка" (позивач) звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Славтича Вадима Володимировича (відповідач), в якій просить суд :

1. Стягнути з Фізичної особи підприємця Славтича Вадима Володимировича за Договором оренди № 27-08-20-5 від 27.08.2020р. - заборгованість з орендної плати в розмірі 15 678 587 (п`ятнадцять мільйонів шістсот сімдесят вісім тисяч п`ятсот вісімдесят сім гривень)16 коп.;

- три проценти річних від простроченої суми за користування чужими коштами в розмірі 470 066 (чотириста сімдесят тисяч шістдесят шість гривень) 14 коп.;

- інфляційні втрати в розмірі 2694108 (два мільйони шістсот дев`яносто чотири тисячі сто вісім гривень) 11коп.

- неустойку за неповернення орендованого приміщення в розмірі 1 380 172 (один мільйон триста вісімдесят тисяч сто сімдесят дві гривні) 10 коп.

2. Усунути перешкоди в реалізації позивачем права власності на нерухоме майно: зобов`язати Фізичну особу підприємця Славтича Вадима Володимировича звільнити від свого майна та майна інших осіб, що знаходиться у ньому та повернути нерухоме майно позивачу шляхом виселення з приміщень, загальною площею 1730,19 кв.м., що розташовані на першому поверсі ТРЦ Французький бульвар (нежитлова будівля літ. Ю-4) за адресою: АДРЕСА_1 та позначені штриховкою у плані розміщення Об`єкту оренди, що є Додатком №1 до Договору оренди № 27-08-20-5 від 27.08.2020р.

В обґрунтування позову позивач вказує, що відповідач систематично порушує умови Договору оренди № 27-08-20-5 від 27.08.2020р., не сплачує орендну плату впродовж тривалого терміну, не повертає приміщення після закінчення строку дії Договору, що призвело до виникнення заборгованості з орендної плати, 3% річних, інфляційних витрат та неустойки за неповернення приміщення.

Повторним автоматизованим розподілом судової справи для розгляду справи № 922/2830/23 була призначена суддя Буракова А.М., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.10.2023.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.10.2023 (суддя Буракова А.М.) прийнято справу № 922/2830/23 до розгляду, розпочато розгляд справи № 922/2830/23 спочатку, призначено підготовче засідання на 13.11.2023 о 11:00.

Відповідач 31.10.2023 за вх.№ 29618 надав відзив на позовну заяву, згідно якого просив суд повністю відмовити позивачу у задоволенні позову, покласти судові витрати на позивача та дозволити подати відповідачу докази щодо розміру судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому у відзиві на позовну заяву відповідач зазначав, що об`єкт оренди звільнено, звільнення об`єкту оренди оформлено у відповідності до умов договору.

Позивач 13.11.2023 за вх.№ 31028 надав відповідь на відзив, згідно якої просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач 16.11.2023 за вх.№ 31509 надав письмові заперечення на відповідь на відзив, в яких просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Протокольною ухвалою суду від 13.11.2023 підготовче засідання у справі було відкладено на 20.11.2023 о 12:30.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.11.2023 було відмовлено в задоволенні клопотання позивача про призначення експертизи; задоволено клопотання відповідача про виклик свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; викликано свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 для допиту за ухвалою суду; задоволено клопотання відповідача про зобов`язання позивача надати відповіді на запитання, викладені у відзиві на позовну заяву; зобов`язано позивача надати відповіді на запитання відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, у відповідності до вимог ст. 90 ГПК України; задоволено частково клопотання позивача про витребування у відповідача для огляду суду оригіналів документів, в частині надання для огляду суду оригіналу листа б/н від 10.02.2021 та оригіналу додаткової угоди від 24.02.2021, в решті клопотання відмовлено; зобов`язано відповідача надати до суду для огляду оригінал листа б/н від 10.02.2021 та оригінал додаткової угоди від 24.02.2021; відкладено підготовче засідання на 04.12.2023 о 11:45.

Протокольною ухвалою суду від 04.12.2023 підготовче засідання у справі було відкладено на 11.12.2023 о 11:30.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.12.2023 було відмовлено в задоволенні клопотання позивача про призначення експертизи; задоволено клопотання позивача від 08.12.2023 про відкладення підготовчого засідання та продовження строків підготовчого провадження, та клопотання позивача вх.№ 31120 від 14.11.2023 в частині продовження строків підготовчого провадження; продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів; відкладено підготовче засідання на "28" грудня 2023 р. о 12:30.

Протокольною ухвалою суду від 28.12.2023 підготовче засідання у справі було відкладено на 08.01.2024 о 10:40.

Протокольною ухвалою суду від 08.01.2024 підготовче засідання у справі було відкладено на 11.01.2024 о 10:45.

Протокольною ухвалою суду від 11.01.2024 підготовче засідання у справі було відкладено на 15.01.2024 о 12:30.

Протокольною ухвалою суду від 15.01.2024 підготовче засідання у справі було відкладено на 18.01.2024 о 11:30.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 18.01.2024 було відмовлено в задоволенні: клопотання відповідача про витребування доказів; заяви відповідача про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору; клопотання відповідача про надання додаткового строку; клопотання відповідача про призначення судово-технічної експертизи; клопотання позивача про призначення судово-технічної експертизи; клопотання позивача про відкладення підготовчого засідання та продовження строку підготовчого провадження. Також, даною ухвалою було закрито підготовче провадження у справі № 922/2830/23 та призначено справу до судового розгляду по суті на 22.01.2024 о 10:45; викликано свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судове засідання для допиту.

У судовому засіданні по справі, призначеному на 22.01.2024 о 10:45, судом було допитано свідка ОСОБА_1 .

Протокольною ухвалою суду від 22.01.2024 судове засідання у справі було відкладено на 12.02.2024 о 12:30.

У судовому засіданні по справі, призначеному на 12.02.2024 о 12:30, судом було допитано свідка ОСОБА_2 .

Протокольною ухвалою суду від 12.02.2024 судове засідання у справі було відкладено на 15.02.2024 о 11:45.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 15.02.2024 було відмовлено в задоволенні заяви позивача про виклик свідка від 07.02.2024.

Також, протокольною ухвалою суду від 15.02.2024 судове засідання у справі було відкладено на 19.02.2024 о 13:20.

Представник позивача у судовому засіданні 19.02.2024 просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 19.02.2024 просив суд відмовити у задоволенні позову.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

27.08.2020 між Фізичною особою-підприємцем Славтич Вадим Володимирович (орендар) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Чаплинка" (орендодавець) був укладений Договір оренди № 27-08-20-5 (надалі Договір оренди).

Даний Договір оренди та додатки до нього від імені орендодавця було підписано директором Ткачовим В.І., від імені орендаря - Славтич В.В.

Згідно п. 2.1. Договору оренди, орендодавець зобов`язувався передати, а орендар прийняти у тимчасове платне користування нежитлові приміщення, що розташовані на першому поверсі ТРЦ (нежитлова будівля літ. Ю-4), загальною площею 1730,19 кв.м., іменовані далі за текстом «Об`єкт оренди», «Приміщення». План розміщення Об`єкта оренди наведений у Додатку 1 до даного Договору, що є його невід`ємною частиною.

Відповідно до п. 2.2. Договору оренди, цільове призначення використання Об`єкта оренди (Додаток № 2 до даного Договору «Цільове призначення Об`єкта оренди»), протягом строку дії даного Договору може бути змінене за письмовим узгодженням Сторін шляхом внесення змін у Додаток № 2 до даного Договору.

У п. 2.3. Договору оренди було зазначено, що орендодавець є приватним власником Об`єкта оренди на підставі Акту приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Чаплинка" від 26.02.2020 № 217,218 та Акту приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Чаплинка" від 26.02.2020 № 220,221, право власності зареєстровано в установленому законом порядку, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 201995985 та № 201998925 від 26.02.2020 року.

Згідно п. 2.4. Договору оренди, сторони підтверджували, що вони мають право, компетенцію та повноваження на укладання, підписання та виконання даного Договору, а також на надання прав та повноважень по ньому.

Відповідно до п. 2.5. Договору оренди, договірна вартість 1 (одного) кв.м. Об`єкту оренди становила 7000,00 грн.

У Додатку № 1 до Договору оренди було викладено план розміщення Об`єкта оренди (позначено штриховкою) на першому поверсі ТРЦ «Французький бульвар» (нежитлова будівля літ. «Ю-4»).

Згідно Додатку № 2 до Договору оренди, цільове призначення Об`єкту оренди для ведення комерційної діяльності.

У Додатку № 3 до Договору оренди була зазначена технічна специфікація Об`єкту оренди.

Додатком № 4 до Договору оренди «Комунальні платежі» передбачалося, що орендар за цим Договором не компенсує Орендодавцю вартість спожитих комунальних послуг. Орендар самостійно сплачує вартість спожитих комунальних послуг.

Як вбачається із Додатку № 5 до Договору оренди «Розмір орендної плати та порядок розрахунків», орендар зобов`язаний вносити плату за користування Об`єктом оренди в розмірах і в строки, обумовлені Договором та цим Додатком. Розмір орендної плати з дати підписання сторонами Акту приймання-передачі по 30 вересня 2020 року становить гривневий еквівалент 9435,50 доларів США, без ПДВ (п.1.1., п.1.2. Додатку № 5 до Договору оренди).

Згідно п.1.2.1. Додатку № 5 до Договору оренди, починаючи з 01 жовтня 2020 року до закінчення строку оренди за Договором розмір орендної плати за один календарний місяць становив гривневий еквівалент 18871,00 (вісімнадцяти тисяч вісімсот сімдесяти одного) долара США за курсом НБУ на дату сплати орендної плати, без ПДВ.

Відповідно до п. 9.1. Договору оренди, даний договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до закінчення строку оренди.

Згідно п. 9.2. Договору оренди, строк оренди триває по 28 лютого 2021 року (включно). В разі, якщо жодна зі сторін не повідомить іншу сторону про припинення цього договору щонайменше за 5 днів до дати завершення Строку оренди, цей договір поновлюється на 1 календарний місяць на тих самих умовах.

У відповідності до п. 11.1 Договору, орендар зобов`язаний вносити плату за користування об`єктом оренди (орендну плату) в розмірах та строки, обумовлені даним Договором і Додатком № 5, що є його невід`ємною частиною.

Згідно з п. 9.2. Договору оренди, строк оренди триває по 28 лютого 2021 року (включно). В разі, якщо жодна зі сторін не повідомить іншу сторону про припинення цього договору щонайменше за 5 днів до дати завершення Строку оренди, цей договір поновлюється на 1 календарний місяць на тих самих умовах.

Пунктами 10.1., 10.2 Договору оренди було передбачено, що об`єкт оренди передається орендарю на підставі Акту прийому передачі в орендне користування, в якому може вказуватись опис технічного стану, кінцевий розмір площі, технічні специфікації. Приміщення може передаватись в оренду користування (повертатись з орендного користування) частинами з підписанням сторонами відповідних актів прийому-передачі. Об`єкт оренди передається орендарю на підставі Акту прийому передачі в орендне користування.

У відповідності до п. 8.2.5. Договору оренди, орендодавець зобов`язаний у випадку закінчення строку дії даного договору, або його дострокового припинення, прийняти від орендаря об`єкт оренди у відповідності з умовами даного Договору.

Водночас згідно з п. 8.2.1. Договору оренди, орендодавець зобов`язаний не ухилятись від підписання актів прийому-передачі.

Згідно п. 11.1. Договору оренди, орендар зобов`язаний вносити плату за користування Об`єктом оренди (Орендну плату) в розмірах та в строки, обумовлені даним Договором і Додатком № 5, що є його невід`ємною частиною.

Нарахування орендної плати орендареві починається з дати підписання орендарем Акту прийому-передачі Об`єкта оренди і закінчується в день підписання акту прийому-передачі (повернення) (п. 11.3. Договору оренди).

Відповідно до п. 12.1. Договору оренди, орендна плата сплачується орендарем щомісяця не пізніше 10-го числа місяця наступного за розрахунковим. При цьому орендар має право сплачувати орендну плату раніше зазначених строків.

Пунктом 12.2. Договору оренди було передбачено, що орендодавець до 15-го числа місяця, що передує оплачуваному місяцю, виставляє орендареві рахунок на оплату орендної плати, розрахованої відповідно до Додатка № 5 до даного Договору. Не надання орендодавцем вказаного рахунку, не є підставою для несплати орендної плати за договором.

Також, п. 12.2. Договору оренди було передбачено, що орендар сплачує орендну плату тільки на підставі отриманого рахунку орендодавця на оплату орендної плати.

Відповідно до п.13.1. Договору оренди, орендар за цим Договором не компенсує Орендодавцю вартість спожитих комунальних послуг. Орендар самостійно сплачує вартість спожитих комунальних послуг.

У відповідності до пунктів 14.1., 14.2. Договору оренди, зміна розмірів платежів за даним Договором може відбуватися виключно за погодженням сторін, що оформлюються відповідною додатковою угодою до Договору. Факт виконання зобов`язань по Договору посвідчується сторонами за допомогою Актів прийняття передачі послуг, що підписуються сторонами не пізніше 10-го числа місяця наступного за звітним.

Згідно п. 22.1. Договору оренди, повідомлення та інші документи, які надсилаються стороні на виконання цього Договору або у зв`язку з ним, повинні бути складені у письмовій формі і підписані представниками іншої сторони, які мають на це повноваження.

Відповідно до п. 22.2. Договору оренди, виставлені орендодавцем рахунки на оплату платежів, передбачених цим Договором, надсилаються орендарю на юридичну адресу.

Згідно з пунктом 22.3. Договору оренди, всі повідомлення та інші документи надсилаються на адреси та номери сторін, зазначені у цьому Договорі. Кожна із Сторін зобов`язується негайно письмово інформувати іншу сторону про зміну адреси або телефонних номерів.

До даного Договору оренди сторонами 01.09.2020 року було підписано Акт прийому-передачі Об`єкта оренди, згідно з яким Орендодавець передав, а Орендар прийняв, у тимчасове платне користування (оренду) нежитлові приміщення, загальною площею 1730,19 кв.м., згідно Додатку № 1 до Договору, розташовані на першому поверсі ТРЦ Французький бульвар, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 44-Б («Об`єкт оренди», «Приміщення»). У даному акті сторонами було зазначено, що підписання цього Акту прийому-передачі Об`єкту оренди є підтвердженням початку фактичного користування орендарем Об`єктом оренди.

01.09.2020, 16.09.2020, 24.12.2020 та 28.01.2021 між сторонами були укладені Додаткові угоди до Договору оренди.

Додатковою угодою від 01.09.2020 до Договору оренди сторони досягли згоди, що з дати підписання цієї додаткової угоди розмір орендної плати за один календарний місяць розраховується виходячи з курсу НБУ на останню дату розрахункового місяця. Додатковою угодою від 16.09.2020 до Договору оренди сторони досягли згоди, що з 01.10.2020 по 31.12.2020 розмір орендної плати становить 70% від розміру орендної плати встановленої Договором. Додатковою угодою від 24.12.2020 до Договору оренди сторони досягли згоди, що з 01.01.2021 по 31.01.2021 розмір орендної плати становить 50% від розміру орендної плати встановленої Договором. Додатковою угодою від 28.01.2021 до Договору оренди сторони досягли згоди, що з 01.02.2021 по 28.02.2021 розмір орендної плати становить 70% від розміру орендної плати встановленої Договором.

Згідно позову позивач вказує, що відповідач систематично порушує умови Договору оренди, не сплачує орендну плату впродовж тривалого терміну, не повертає приміщення після закінчення строку дії Договору, що призвело до виникнення заборгованості з орендної плати, 3% річних, інфляційних витрат та неустойки за неповернення приміщення з огляду на наступні обставини. Додатковою угодою від 28.01.2021 сторони востаннє зменшили розмір орендної плати за розрахунковий період з 01.02.2021 по 28.02.2021 до 70% від розміру орендної плати, встановленої Договором. Після цього додаткові угоди до договору про зміну розміру орендної плати сторонами не укладались та нерухоме майно орендодавцеві не поверталось. Після закінчення строку оренди - 28 лютого 2021 року (включно), встановленого п. 9.2. Договору оренди, жодна зі сторін не повідомила іншу сторону про припинення цього договору, а відповідач продовжив користування орендованим приміщенням. Таким чином, в силу п. 9.2. Договору оренди та статті 764 ЦК України, Договір оренди № 27-08-20-5 від 27.08.2020 поновлювався на кожний наступний місяць, починаючи з 01.03.2021 та фактично діяв до 30.04.2023. З огляду на те, що договір поновлювався на первісних умовах, орендар був зобов`язаний сплачувати орендну плату у розмірі, визначеному в Додатку №5 до Договору оренди з урахуванням змін, внесених Додатковою угодою від 23.06.2020, зокрема, за один календарний місяць - еквівалент 18871,00 (три тисячі) доларів США за курсом НБУ на останню дату розрахункового місяця.

Таким чином, позивач зазначає, що з укладеного правочину чітко вбачається, що відповідач взяв на себе зобов`язання щодо сплати орендної плати за користування Об`єктом оренди. Проте, відповідач не виконує своє зобов`язання належним чином, за відповідачем рахується заборгованість з орендної плати за Договором оренди у розмірі 15678587,16 грн. З вищенаведених підстав позивач 25.04.2023 направив поштовим зв`язком відповідачу вимогу про погашення заборгованості з орендної плати за Договором оренди, 3% річних та інфляційних витрат, а також повідомив відповідача про припинення Договору оренди з 01.05.2023 та попросив звільнити приміщення. Однак, дана вимога станом на день подачі позову до суду не була виконана, заборгованість з орендної плати не погашена, акт повернення орендованого приміщення відповідач підписувати відмовився, орендовані приміщення позивачу не повернув.

Згідно відзиву на позовну заяву відповідач вказує, що позовна заява не містить даних, які свідчать про порушення прав позивача саме відповідачем, позивачем не здійснювались жодні дії, які свідчили про існування орендних відносин після 01.04.2021 року, в той же час відповідачем надано докази того, що орендні відносини припинилися 31.03.2023, орендна плата сплачена у повному обсязі, Об`єкт оренди повернуто у передбачений Договором оренди спосіб, що відповідно виключає можливість задоволення позовних вимог.

Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що стали предметом спору, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно зі ст. 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається. Якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Як визначено статтею 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до статті 762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна. Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Згідно з частиною першою статті 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

За змістом статті 793 ЦК України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню, крім договору, предметом якого є майно державної або комунальної власності, який підлягає нотаріальному посвідченню у разі, якщо він укладений за результатами електронного аукціону строком більше ніж на п`ять років.

Відповідно до статті 795 ЦК України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Згідно з частинами першою та другою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

Відповідачем до відзиву було надано засвідчену копію Додаткової угоди від 24.02.2021 до Договору оренди, підписаної зі сторони позивача Бучковським А.В. представником за довіреністю від 25.02.2020, де сторони досягли згоди змінити Додаток № 5 до Договору, виклавши пункт 1.2.1. Додатку у новій редакції.

Оригінал зазначеної угоди був оглянутий судом у судовому засіданні та встановлено, що у Додатковій угоді від 24.02.2021 було допущено технічну описку щодо номеру Договору оренди.

У пунктах 1, 2 Додаткової угоди від 24.02.2021 до Договору оренди зазначалося, що сторони домовилися припинити орендні відносини 31.03.2021, у зв`язку з прийняттям орендодавцем рішення передати з 01.04.2021 приміщення в оренда ТОВ «Аксіома». Орендар відмовився від переважного права Орендаря на укладання нового договору оренди, передбаченого пунктом 23.1. Договору оренди.

У відповідності до пункту 3 Додаткової угоди від 24.02.2021 до Договору оренди, сторони досягли згоди змінити Додаток № 5 до Договору оренди, виклавши пункт 1.2.1. Додатку у новій редакції: «Розмір орендної плати за розрахунковий період розраховується за формулою: Орендна Плата = Орендна ставка * Площа Приміщення*(Кількість днів роботи Торгівельного центру в розрахунковий місяць: на кількість календарних днів у розрахунковому місяці). де: Площа Приміщення вказана в п.2.1. Договору. Орендна ставка становить гривневий еквівалент 7,00 (сім) доларів США за курсом НБУ на останню дату розрахункового місяця, без ПДВ. Кількість днів роботи Торгівельного центру в розрахунковий місяць - це дні роботи торгівельного центру, окрім днів коли органами державної влади, місцевого самоврядування або органами управляння Торгівельного центру «Французький бульвар» встановлено обмеження на приймання відвідувачів».

Згідно платіжного доручення № 96 від 08.04.2021 року, відповідачем за березень місяць 2021 року було сплачено позивачу суму в розмірі 337726,86 грн. (триста тридцять сім тисяч сімсот двадцять шість гривень 86 коп.). Тобто, зазначена сума відповідає розрахунку орендної плати визначеної у зазначеній додатковій угоді.

Зі змісту наданої відповідачем Додаткової угоди 24.02.2021 до Договору оренди вбачається, що з боку ТОВ "Чаплинка" (орендодавця) вказану угоду було укладено та підписано Бучковським А.В., який діяв на підставі довіреності без зазначення дати та номера такої довіреності.

Також, відповідачем було надано до суду лист № б/н від 10.02.2021, згідно якого відповідач з огляду на положення п. 9.2. Договору оренди повідомляв позивача про те, що він має намір звільнити об`єкт оренди 31.03.2021 року. Окрім того, у даному листі вказувалося про направлення відповідачем позивачу Акту передачі (повернення) об`єкта оренди та пропозицію 31.03.2021 прийняти об`єкт оренди та передати підписаний позивачем акт за місцем об`єкта оренди з урахуванням положень п. 10.3. Договору оренди, для чого позивачу необхідно повідомити відповідачу зручний час 31.03.2023 в якій позивачу буде зручно прийняти об`єкт оренди. Даний лист було отримано ОСОБА_3 .

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у заяві свідка від 04.09.2023 (том 2 а.с. 155 156) було вказано наступне: "Я, ОСОБА_1 був засновником і учасником ТОВ "Чаплинка" до 02.04.2020 року, яке володіє приміщеннями у ТРЦ "Французький бульвар". Представництво інтересів ТОВ "Чаплинка" щодо приміщень розташованих у ТРЦ "Французький бульвар" здійснював ОСОБА_3 на підставі довіреності без номеру від 25.02.2020 викладеній у простій письмовій формі, а також довіреності посвідченої Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Самощенко О.І. 25.02.2020 за р. № 774. Зазначені копії довіреностей я маю у розпорядженні. Як учасник ТОВ «Чаплинка», який володів 90,86% статутного капіталу товариства, мною здійснювалось погодження повноважень представника - Бучковського Арсена Васильовича по зазначеним довіреностям та погодження його особистості на представництва інтересів товариства у ТРЦ "Французький бульвар" з усіх питань пов`язаних з приміщеннями належними ТОВ "Чаплинка", а саме щодо визначення умов оренди, ціни, визначення орендаторів, з наданням права на укладання договорів оренди, внесення до договорів оренди змін, ведення переговорів, отримання кореспонденції та вчинення інших повноважень необхідних для експлуатації приміщень. Довіреність без номеру від 25.02.2020 видавник ТОВ "Чаплинка", яка викладена у простій письмовій формі має наступний зміст: Довіреність м. Харків, Двадцять п`яте лютого дві тисячі двадцятого року. ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЧАПЛИНКА», , яке знаходиться за адресою: 61002, Харківська обл., місто Харків, вул. Сумська, будинок 96, квартира 1, в особі Директора Ткачова Владислава Ігоровича, який діє на підставі Статуту (далі - Довіритель) цією Довіреністю уповноважує: РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Бурштинівським ВМ УМВС України в Бучковського Арсена Васильовича Івано-Франківській області 31 січня 2011 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , бути представником Довірителя від його імені та за його (Довірителя) рахунок: з будь-яких питань та у відносинах з будь-якими юридичними та/або фізичними особами; в органах державної влади і місцевого самоврядування, в тому числі у Міністерстві юстиції України та його територіальних органах, Департаменті державної реєстрації Міністерства юстиції України та його підрозділах та відділах, Управлінні державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Департаменту реєстрації Харківської міської ради, реєстраційній службі територіальних управлінь юстиції, інших органах державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також в їх підрозділах, а також перед нотаріусами, в Державній податковій службі України та її територіальних органах, Міністерстві фінансів України та його територіальних органах, в Державній службі України з питань праці та її територіальних підрозділах, в Державній службі України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів та її територіальних органів, в Державній службі України з надзвичайних ситуацій та її територіальних органах, в Державній екологічній службі та її територіальних органах, в Державній архітектурно-будівельній інспекції та її територіальних органах, в органах статистики, органах пенсійного фонду та фондів соціального забезпечення, центрах надання адміністративних послуг, поштових та кур`єрських службах, у судах, передбачених Законом України "Про судоустрій і статус суддів", зокрема, у місцевих судах, апеляційних судах, вищих спеціалізованих судах, Верховному суді та третейських судах, в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, в органах державної виконавчої служби, перед приватними виконавцями, в житлово-експлуатаційних організаціях, в експертних установах, у банківських установах, інших фінансових установах, в органах Національної поліції України, органах внутрішніх справ, прокуратури, Служби безпеки України, досудового слідства, перед будь-якими юридичними та фізичними особами, фізичними особами- підприємцями, включаючи посадових та службових осіб органів державної влади та місцевого самоврядування. Для цього представникові надається право: подавати до вказаних вище органів та особам будь-які документи: заяви, реєстраційні форми, довідки тощо, скріплені підписом та/або печаткою уповноваженої особи Довірителя отримувати від вказаних вище органів та осіб будь-які документи, які необхідні для цілей цієї Довіреності, готувати копії документів та засвідчувати своїм підписом без подальшого скріплення його печаткою Довірителя будь-які копії документів, які пов`язані із цією Довіреністю, готувати та підписувати договори оренди нерухомого майна; ініціювати та здійснювати будь-які платежі, вчиняти будь-які інші дії, які необхідні для цілей цієї Довіреності. Ця Довіреність видана строком на один рік без права передовіри та дійсна до двадцять п`ятого лютого дві тисячі двадцять першого року включно. Товариство з обмеженою відповідальністю «Чаплинка» Ткачов Владислав Ігорович». На підставі зазначеної довіреності Бучковський Арсен Васильович представляв інтереси ТОВ «Чаплинка» перед орендарями приміщень, що розташовані у ТРЦ "Французький бульвар", перед власником будівлі, де розташований ТРЦ "Французький бульвар" та компанією, яка здійснює управління ТРЦ - ТОВ "Аксіома", перед організаціями які здійснювали обслуговування приміщень у ТРЦ».

Зазначене було підтверджено свідком ОСОБА_4 у судовому засіданні, при допиті його як свідка.

Окрім того, з відповіді ТОВ "Аксіома" № 01/09-05 від 01.09.2023 на адвокатський запит адвоката Трофименко Р.О. вбачається, що ОСОБА_3 діяв перед ТОВ "Аксіома" як представник на підставі довіреності без номеру від 25.02.2020. Аналогічні відповіді містяться і у відповідях всіх інших контрагентів позивача на адвокатський запит (том 2 а.с. 157 - 172).

У заяві свідка директор ТОВ «Чаплинка» ОСОБА_2 вказував, що «Згідно зі Статутом товариства з обмеженою відповідальністю «Чаплинка», директор є виконавчим органом Товариства, який здійснює управління його поточною діяльністю, вирішує всі питання діяльності Товариства та зокрема видає довіреності, представляє інтереси Товариства у взаємовідносинах з будь-якими юридичними та фізичними особами, органами державної влади та місцевого самоврядування. 25.02.2020 року я видав пану ОСОБА_3 довіреність № 2/02/20 з повноваженням підписати договори оренди належних ТОВ «Чаплинка» на праві власності нежитлових приміщень ТРЦ «Французький бульвар», що знаходяться за адресою: Україна, м. Харків, вул. Академіка Павлова 44-Б (нежитлова будівля літ. «Ю-4») з фізичними особами підприємцями (в якості орендарів): ОСОБА_5 ІПН НОМЕР_3 , ОСОБА_6 ІПН НОМЕР_4 , ОСОБА_7 ІПН НОМЕР_5 та ОСОБА_1 ІРЗ . Повноваження Повіреного за цією Довіреністю припинялися після підписання ним договору оренди та актів приймання-передачі зазначених у цій довіреності об`єктів оренди. Дана довіреність не передбачала права ОСОБА_3 підписувати будь-які інші документи (зокрема додаткові угоди до договорів оренди), або отримання кореспонденції від контрагентів, ведення переговорів тощо. ФОП Славтичем В.В. до суду надано фотокопію довіреності від 25.02.2020 б/н від ТОВ «Чаплинка», у якій надається пану Бучковському необмежені повноваження, зокрема на підготовку та підписання договорів оренди. Зазначена фотокопія довіреності містить мій підпис та печатку ТОВ «Чаплинка», однак дану довіреність я як директор ТОВ «Чаплинка» не підписував та не видавав. ОСОБА_3 на виконання даних повноважень я ніколи не уповноважував. Усі додаткові угоди, що укладалися сторонами за договорами оренди нерухомого майна підписував я особисто та скріплював печаткою. На отримання кореспонденції від орендарів та інших контрагентів я ані ОСОБА_3 , ані іншу особу не уповноважував. Будь-яких інших довіреностей, що давали б право на зміну умов договорів оренди та укладання додаткових угод до договорів оренди я ОСОБА_3 та іншим особам не видавав. Вказані обставини мені відомі саме як єдиному уповноваженому керівнику та виконавчому органу ТОВ «Чаплинка» впродовж строку 24.02.2020р. по сьогоднішній день».

У судовому засіданні ОСОБА_2 було підтверджено викладене ним у заяві свідка.

Разом з цим, ОСОБА_2 , як директор ТОВ «Чаплинка», під час допиту не зміг пояснити суду яким чином сплачуються позивачем комунальні послуги за належні ТОВ «Чаплинка» приміщення, ким використовується обладнання для обслуговування ковзанки у спірному приміщенні та хто сплачує комунальні послуги за об`єкт оренди.

За таких обставин господарський суд прийшов до висновку, що ОСОБА_2 , як директор ТОВ «Чаплинка», відповідно до свої обов`язків директора товариства не володіє відповідною інформацію щодо діяльності ТОВ «Чаплинка», у зв`язку з чим викладені ним у заяві свідка показання не можуть підтверджувати позовні вимоги у справі.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Допустимість доказів за статтею 77 ГПК України полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи забороні використання деяких із них для підтвердження конкретних обставин справи (пункт 6.27 постанови Великої палати верховного Суду від 07.12.2021 у справі № 905/902/20 (провадження № 12-52гс21)).

Отже, недопустимі докази - це докази, які отримані внаслідок порушення закону або докази, які не можуть підтверджувати ті обставини, які в силу приписів законодавства мають підтверджуватись лише певними засобами доказування. При цьому тягар доведення недопустимості доказу лежить на особі, яка наполягає на тому, що судом використано недопустимий доказ.

Щодо процесуальних дій суду під час оцінки поданої учасником справи копії документа у разі сумнівів протилежної сторони чи суду в її відповідності оригіналу суд враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 30.03.2023 у справі № 905/2307/21 (905/496/22).

Порядок подання доказів, письмових доказів у господарському процесі урегульований статтями 80, 91 ГПК України.

Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. (частини перша - третя статті 80 ГПК України).

За частиною четвертою статті 80 ГПК України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до частин першої - п`ятої статті 91 ГПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (частина шоста статті 91 ГПК України).

Тлумачення статті 91 ГПК України свідчить, що наведеною нормою визначено загальні вимоги щодо письмових доказів у справі та врегульовано, що якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Такий наслідок неподання для огляду оригіналу письмового доказу є імперативним, а отже, для підтвердження відповідності копії оригіналу документа сторона спору зобов`язана надати суду для огляду оригінал письмового документа або зазначити про наявність в іншої особи оригіналу цього письмового документа (висновок щодо інтерпретації статті 91 ГПК України, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021 у справі № 906/1336/19).

З огляду на викладене, судам під час оцінки письмових доказів у справі належить врахувати, що у разі сумнівів в учасника справи чи суду у відповідності поданих одним із учасників справи копій (електронних копій) письмових доказів оригіналу, суд може витребувати у відповідної особи оригінали цих доказів, неподання яких зумовлює наслідком неврахування їх судом як доказів у справі.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок з доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у рішенні від 23.08.2016 у справі "Дж. К. та інші проти Швеції" зазначив, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом" ("beyond reasonable doubt"). Натомість у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Крім того у пунктах 1-3 частини 1 статті 237 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, питання, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Даний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 05 грудня 2023 року у справі № 920/659/22.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Захищене статтею 6 Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) право на справедливий судовий розгляд передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх. Європейський суд з прав людини розглядає реалізацію принципу змагальності крізь призму забезпечення рівності прав учасників судового розгляду, тобто за цієї позиції сторони (позивач та відповідач) діють на одному рівні, під контролем відносно пасивного суду.

Принцип рівності сторін у процесі є лише одним з елементів більш широкого поняття справедливого судового розгляду, яке також включає фундаментальний принцип змагальності процесу. Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Одним із складників справедливого судового розгляду в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції є право на змагальне провадження; кожна сторона, в принципі, має отримати нагоду не лише бути поінформованою про будь-які докази, які потрібні для того, щоб виграти справу, але також має знати про всі докази чи подання, які представлені або зроблені в цілях впливу на думку суду, і коментувати їх та вимагати рівності щодо подання своїх доказів.

Суд має пересвідчитися, чи провадження в цілому, включаючи спосіб збирання доказів, було справедливим, як того вимагає пункт 1 статті 6 Конвенції.

Враховуючи те, що у відповідача відсутній оригінал довіреності б/н від 25.02.2020, суд приходить до висновку, що відповідач не мав права, з урахуванням ч.5 ст. 91 ГПК України, завіряти документ, оригінал якого у нього відсутній.

Ураховуючи викладене, та те, що позивач заперечує видання такої довіреності, довіреність № б/н від 25.02.2020 відповідно до ч.6 ст.91 ГПК України не береться судом до уваги.

Досліджуючи зміст довіреності від 25.02.2020, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Самощенко О.І, зареєстрованої в реєстрі за №774, суд зазначає, що даною довіреністю не було передбачено повноважень Бучковського А.В. на підписання договорів оренди від імені ТОВ "Чаплинка", актів приймання-передачі об`єктів оренди та додаткових угод до них.

Також, довіреністю від 25.02.2020, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Самощенко О.І, зареєстрованої в реєстрі за №772, не було передбачено повноважень Бучковського А.В. на підписання договорів оренди від імені ТОВ "Чаплинка", актів приймання-передачі об`єктів оренди та додаткових угод до них.

Разом з цим, суд приходить до висновку, що матеріалами справи не підтверджується факт не можливості отримання Бучковським А.В., як представником ТОВ "Чаплинка", будь-якої кореспонденції від контрагентів позивача, у т.ч. від ФОП Славтича Вадима Володимировича листа № б/н від 10.02.2021.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем в супереч умовам п.12.2. Договору оренди не були виставлені відповідачу до сплати рахунки на оплату орендної плати за Договором оренди за період березень 2021 року та березень 2023 року в строк обумовлений Договором оренди.

Дані обставини підтверджуються тим, що позивачем були надані до суду 03.10.2023 рахунки на оплату орендної плати за Договором оренди за період березень 2021 року та березень 2023 року та Акти наданих послуг за Договором оренди за період березень 2021 року та березень 2023 року з доказами їх відправки відповідачу тільки 25.04.2023.

Під час допиту свідок ОСОБА_2 вказував, що ним направлялися вчасно відповідачу на його юридичну адресу рахунки на оплату орендної плати за Договором оренди засобами поштового зв`язку, проте докази вчасного направлення відповідачу рахунків на оплату орендної плати за Договором оренди позивачем до суду не були надані.

Згідно платіжного доручення № 96 від 08.04.2021 року, відповідачем за березень місяць 2021 року було сплачено позивачу суму в розмірі 337726,86 грн. (триста тридцять сім тисяч сімсот двадцять шість гривень 86 коп.). Зазначена сума відповідає розрахунку орендної плати визначеної у Додатковій угоді від 24.02.2021 до Договору оренди.

Матеріали справи не містять підтвердження того, що позивачем висловлювалось непогодження з розміром сплаченої орендної плати за березень 2021 року до 18.04.2023 (вимога позивача від 18.04.2023, том 1 а.с. 28 - 39) та повернення чи не прийняття суми в розмірі 337726,86 грн., саме як орендної плати за березень 2021 року.

У пунктах 6.38, 6.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року в справі № 227/3760/19-ц зазначається, що у разі якщо договір виконувався обома сторонами (зокрема, орендар користувався майном і сплачував за нього, а орендодавець приймав платежі), то кваліфікація договору як неукладеного виключається, такий договір оренди вважається укладеним та може бути оспорюваним (за відсутності законодавчих застережень про інше). Висловлене вище про можливість визначити фактичне укладення правочину у спосіб його виконання (за відсутності законодавчих застережень про інше) не суперечить викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі N 145/2047/16-ц (провадження N 14-499цс19) правовому висновку про те, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Згідно зі статтею 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Схвалення стороною правочину, вчиненого від її імені з перевищенням повноважень або без повноважень (стаття 241 ЦК України), має юридичне значення також для інших заінтересованих осіб, а сторона оспорюваного правочину, дії якої вказують на її волю зберегти дійсність правочину, не може надалі оспорювати правочин з підстав, про які вона знала або повинна була знати при виявленні цієї волі, що випливає із вказаної норми та засад добросовісності, на яких ґрунтується зобов`язання (частина третя статті 509 ЦК України). Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.11.2018 у справі № 910/19179/17.

Отже, зі змісту частини першої статті 241 ЦК України вбачається, що наступним схваленням правочину законодавець не вважає винятково прийняття юридичного рішення про схвалення правочину. Схвалення може відбутися також і в формі мовчазної згоди, і у вигляді певних поведінкових актів (так званих конклюдентних дій) особи - сторони правочину (наприклад, здійснення чи прийняття оплати за товар за договором купівлі-продажу). Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.09.2018 у справі №910/18812/17, від 08.07.2019 у справі №910/19776/17.

Наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним. Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з`ясовувати пов`язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.04.2019 зі справи № 904/2178/18).

При цьому при оцінці обставин, що свідчать про схвалення правочину особою, яку представляла інша особа, необхідно брати до уваги, що незалежно від форми схвалення воно повинно виходити від органу або особи, уповноваженої відповідно до закону, установчих документів або договору вчиняти такі правочини або здійснювати дії, які можуть розглядатися як схвалення (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.03.2018 зі справи № 910/8794/16).

Отже, із наявних матеріалів справи суд приходить до висновку, що Додаткова угода від 24.02.2021 до Договору оренда була схвалена позивачем та виконувалась сторонами Договору оренди, а тому підлягає розгляду у сукупності з Договором оренди, як документ у якому сторонами визначено їх права та обов`язки у правовідносинах оренди.

За таких обставин господарський суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів того, що відповідач мав перед позивачем заборгованість з орендної плати за Договором оренди за березень 2021 року.

Як було зазначено вище, у відповідності до пунктів 9.1. та 9.2 Договору оренди, даний Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до закінчення строку оренди. Строк оренди триває по 28 лютого 2021 року (включно). В разі, якщо жодна із сторін не повідомить іншу сторону про припинення цього договору щонайменше за 5 днів до дати завершення строку оренди, цей договір поновлюється на 1 календарний місяць, на тих самих умовах.

У відповідності до ч. 3. ст. 213 ЦК України при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно до статей 251, 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

З огляду на вищевикладене, лист відповідача № б/н від 10.02.2021, суд приходить до висновку, що строк оренди за Договором оренди тривав по 31.03.2021 (включно).

При цьому в підтвердження вказаних обставин матеріали справи містять лист позивача № 506 від 27.07.2021 (том 2 а.с. 145 -146) направлений ТОВ Аксіома, в якому позивачем вирішувалося питання з ТОВ Аксіома щодо сплати заборгованості за орендовані приміщення площею 2253,00 кв.м. та переписка щодо умов договору між ТОВ Аксіома та позивачем.

Згідно листа № 62 від 10.08.2021 ТОВ Аксіома повідомляла позивача про те, що раніше ТОВ Аксіома направляло на юридичну адресу ТОВ «Чаплинка» лист вих. № 47/1 від 29.07.2021 з проектом договору оренди, який передбачає передачу в орендне користування ТОВ Аксіома, що складається з нежитлових приміщень першого поверху нежитлової будівлі літ. «Ю-4», загальною площею 2048,00 кв.м., та нежитлових приміщень другого поверху вказаної будівлі загальною площею 205,8 кв.м. У даному листі ТОВ Аксіома зазначало, що ТОВ «Чаплинка» не здійснює компенсацію експлуатаційних втрат за об`єкт ТОВ Аксіома, хоча ТОВ Аксіома несе такі витрати.

Ураховуючи викладене, з огляду на наявну в матеріалах справи інформацію щодо наявності у ТОВ «Чаплинка» права власності тільки на нежитлові приміщення першого поверху нежитлової будівлі літ. «Ю-4» у м. Харкові по вул. Павлова Академіка, буд. 44-Б , загальною площею 2048,00 кв.м., та нежитлові приміщення другого поверху вказаної будівлі загальною площею 205,8 кв.м. (інформаційна довідка 345072595 від 02.09.2023 та інформаційна довідка 352233889 від 29.10.2023), та відсутність в матеріалах справи доказів права власності ТОВ «Чаплинка» на інші нежитлові приміщення, та те, що в матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем комунальних платежів за об`єкт оренди за Договором оренди після 31.03.2021, господарський суд приходить до висновку, що матеріалами справи не підтверджується факт використання відповідачем об`єкту оренди після 31.03.2021 року.

Згідно пункту 8.2.1 Договору оренди, орендодавець зобов`язується передати орендарю Об`єкт оренди на умовах та в строки, передбачені даним Договором в орендне користування і не ухилятись від підписання актів прийому-передачі.

Матеріали справи не містять акту приймання-передачі об`єкту оренди підписаного обома сторонами договору, за яким було повернуто об`єкт оренди від відповідача до позивача.

Матеріали справи не містять доказів того, що позивач з`явився 31.03.2021 за місцем об`єкта оренди (в останній день дії договору), що визнається і сторонами. Позивач зазначав у судових засіданнях та заявах по суті справи, що він не зобов`язаний з`являтись за місцем об`єкту оренди для прийняття об`єкту оренди, в останній день строку оренди, без письмово запрошення орендаря, відсутність якого свідчить про бажання орендаря продовжувати орендні відносини на наступні періоди.

Відповідач у судових засіданнях наполягав, що ним було складено за місцем об`єкту оренди, в останній день строку договору оренди 31.03.2021 односторонній акт повернення об`єкту оренди, оскільки це передбачено умовами договору оренди, у випадку ухилення орендодавця (позивача) від підписання акту приймання передачі.

Суд звертає увагу, що згідно пункту 8.2.5 Договору оренди, орендодавець зобов`язаний у випадку закінчення строку дії даного Договору, або його дострокового припинення, прийняти від орендаря об`єкт оренди у відповідності з умовами даного Договору.

У пункті 10.3. Договору оренди сторонами договору погоджено, що після закінчення строку оренди, а також у разі дострокового припинення дії цього Договору, орендар звільняє приміщення і повертає приміщення орендодавцеві протягом 10 (десяти) робочих днів з дня настання однієї із згаданих в цьому пункті обставин. У випадку відмови орендодавця від підписання Акту прийому-передачі (Акту повернення) в останній день строку дії цього Договору, факт передачі (повернення) Об`єкту оренди орендодавцю підтверджується актом про повернення приміщення, складеним представником орендаря. Даний акт є підставою для припинення нарахування будь-яких платежів за Договором. Дата підписання зазначеного акту вважається останнім днем оренди та строку дії Договору.

Тобто, сторонами у пункті 10.3. Договору оренди було передбачено наслідки відмови орендодавця від підписання Акту прийому-передачі (Акту повернення) в останній день строку дії цього Договору.

Суд зазначає, що акт приймання-передачі є документом, яким оформлюються факт передачі об`єкту оренди, і нез`явлення орендодавця (позивача) в установлений договором термін у день закінчення строку дії даного договору (31.03.2021), є порушенням пункту 8.2.5 Договору оренди та свідчить про відмову орендодавця від прийняття об`єкта оренди у визначений договором термін й відповідно може свідчити про відмову від підписання Акту прийому-передачі у належний спосіб.

Матеріали справи містять засвідчену копію акту про повернення приміщення від 31.03.2021, оригінал якого було оглянуто судом та сторонами у судовому засіданні, у відповідності до якого: представник фізичної особи підприємця Славтича В.В., який є орендарем за Договором оренди від 27.08.2020 року, склав Акт про повернення приміщення, чим підтвердив факт звільнення (передання та повернення) нежитлових приміщень, що розташовані, на першому поверсі ТРЦ (нежитлова будівлі літ Ю-4), загальною площею 1730,19 кв.м. (одна тисяча сімсот тридцять цілих дев`ятнадцять сотих метрів квадратних), які знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Павлова Академіка, буд. 44-Б. Обладнання та комунікації від`єднано.

Також суд звертає увагу, що в силу статті 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У відповідності до ч.3 ст. 13 ЦК України, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в результаті перегляду справи № 390/34/17 у постанові від 10 квітня 2019 року (касаційне провадження № 61-22315сво18) зробив правовий висновок щодо принципу добросовісності, який лежить в основі доктрини заборони суперечливої поведінки сторони правочину - застосувавши при цьому принцип естопель. Мовою оригіналу на латині venire contra factum proprium (приходять по собі або заборона суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - non concedit venire contra factum proprium (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці), в основі якої - принцип добросовісності. У статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказано, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Суд не приймає до уваги твердження позивача, що зобов`язання з необхідності з`явлення за розташуванням об`єкту оренди в останній день строку оренди у нього відсутнє, оскільки воно не ґрунтується на приписах законодавства та умов договору. Позивач не зміг пояснити, яким чином має бути здійснено прийняття об`єкту оренди з оренди, яке оформлюється актом приймання - передачі, без необхідності з`явлення сторін до об`єкту оренди в останній день строку оренди, якщо сторонами не було погоджено іншого порядку окрім складання одностороннього Акту повернення.

Твердження позивача, що договір оренди продовжує діяти після 31.03.2021, суперечить фактичним обставинам справи. Дійсно, стаття 764 ЦК України визначає правові наслідки продовження володіння та/або користування майном після закінчення строку договору найму, про яке наполягає позивач. У відповідності до змісту зазначеної статті, то якщо наймач продовжує володіти та/або користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Проте, суд звертає увагу, що у пункті 10.3. Договору оренди сторонами передбачено можливість складання орендарем одностороннього акту повернення об`єкту оренди, та не передбачено обов`язку орендаря доводити до відома орендодавця про факт складання цього акту, саме в останній день строку оренди передбачений договором, також договір не містить обов`язку орендаря запрошувати орендодавця для підписання акту приймання - передачі в останній день строку оренди визначений договором.

Суд звертає увагу, що повідомлення про звільнення об`єкту оренди у орендаря (відповідача) виникає лише у разі припинення договору оренди 28.02.2021 (пункт 9.2. Договору оренди Строк оренди (надалі Строк оренди) триває по 28 лютого 2021 року (включно). В разі, якщо жодна із сторін не повідомить іншу сторону про припинення цього договору щонайменше за 5 днів до дати завершення Строку оренди, цей договір поновлюється на 1 календарний місяць, на тих самих умовах).

Суд зазначає, що несумлінне ставлення орендодавця до виконання власних зобов`язань за договором оренди не може бути підставою для відповідальності орендаря, який правомірно покладався на належне виконання орендодавцем умов договору.

У відповідності до пункту 10.5. Договору оренди перед поверненням Об`єкту оренди, орендар має право демонтувати всі зроблені ним поліпшення об`єкту оренди, якщо такий демонтаж не призведе до пошкодження об`єкту оренди.

Матеріали справи містять засвідчену копію акту прийому-передачі дублікатів ключів від 31.03.2021, відповідно до якого відповідачем було здійснено повернення ключів від технічних приміщень, де розташоване холодильне обладнання, у зв`язку із припинення користуванням льодовим катком.

З роздруківки з особистого кабінету Фізичної особи-підприємця, наданої відповідачем вбачається, що ОСОБА_8 має два рахунки для здійснення підприємницької діяльності. У відповідності до довідки з ПАТ Індустріалбанк, рух коштів у ФОП Славтич В.В. за період з 01.03.2021 по 24.08.2023 відсутній. У відповідності до виписки з рахунку ФОП ОСОБА_8 відкритого у АТ КБ Приватбанк, вбачається що остання операція еквайрингу по льодовому катку Шато Ледо була здійснена 31.03.2021 року. У відповідності до довідки КБ Приватбанк від 11.09.2023 №20.1.0.0.0/7-230814/53139, з 01.04.2021 припинено надання функції еквайрингу відповідачу.

Зазначені факти можуть свідчити про припинення безпосередньої експлуатації відповідачем льодової ковзанки з 31.03.2021 року та припинення ним здійснення будь-якої підприємницької діяльності у об`єкті оренди.

У листі № 28/8-2 від 28.08.2023 ТОВ Аксіома наданого на адвокатський запит Трофименко Р.О. було зазначено що, ТОВ АКСІОМА здійснює управління ТРЦ Французький бульвар. ФОП Славтич В.В. станом на сьогодні не орендує та не займає у ТРЦ Французький бульвар будь-яке приміщення, в тому числі і нежитлові приміщення, що розташовані на першому поверсі ТРЦ (нежитлова будівлі літ Ю-4), загальною площею 1730,19 кв.м. (одна тисяча сімсот тридцять цілих дев`ятнадцять сотих метрів квадратних), які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Приміщення загальною площею 1730,19 кв.м. (одна тисяча сімсот тридцять цілих дев`ятнадцять сотих метрів квадратних), що розташовані на першому поверсі ТРЦ Французький бульвар (нежитлова будівлі літ Ю-4), за адресою АДРЕСА_1 за Актом повернення приміщення від 31.03.2021 були звільненні ФОП Славтич В.В. 31.03.2021 в присутності адміністратора ТРЦ Французький бульвар співробітника ТОВ Аксіома Єнокян С.В. Представник ТОВ Чаплинка не з`явився 31.03.2021 року для прийняття Приміщення, тому звільнення приміщень було проведено за Заявою Орендаря у відповідності до Правил та Положень ТРЦ Французький бульвар за присутності представника охорони та адміністратора торгівельного центру. Засвідчені копії Акту від 31.03.2021, Заяви Орендаря ФОП Славтич В.В., Заявки Орендаря ФОП Славтич В.В. на вивіз вантажів та Акту приймання-передачі ключів від 31.03.2021 надаємо до відповіді. У Приміщенні, яке було в оренді у ФОП Славтич В.В. з 01.09.2020 по 31.03.2021, знаходилась льодова ковзанка льодовий каток Шато Ледо, і як було зазначено вище ФОП Славтич В.В. 31.03.2021 року припинив користування нею та здійснив повернення ключів від приміщень, в яких знаходяться холодильні агрегати, які є необхідними для використання зазначених приміщень у якості ковзанки. У період з 01.04.2021 по 24.02.2022 в Приміщенні також була льодова ковзанка, яка періодично не працювала, її користувачі та оператори змінювалися. Інформацію про операторів, та користувачів ковзанки, строк оренди та інші умови Ви маєте можливість дізнатись у власника цих приміщень - ТОВ Чаплинка. З початку повномасштабного вторгнення рф до України з 24.02.2022 року у підвальних та цокольних приміщеннях ТРЦ Французький бульвар, також і в Приміщенні по Вашому запиту, було організовано укриття для людей від ракетних та артилерійських атак на місто Харків, в тому числі і на постійній основі проживання та харчування сімей з дітьми. Одномоментне перебування становило до 70 людей, а за весь час притулок отримало приблизно 200 людей. Також в цей же час у приміщеннях ТРЦ був організований великий волонтерський гуманітарний ХАБ отримання волонтерами, групами і відповідними організаціями речей першої необхідності та продуктів харчування, які надходили від благодійних організацій та різноманітних донорів. ХАБ розростався в масштабах отриманої та розданої гуманітарної допомоги і зайняв значну площу в тому числі і зазначене Приміщення. ХАБ працював за погодженням з військово-цивільною адміністрацією Харківської області та керівництвом міста Харкова. Станом на 28.08.2023 діяльність ХАБу змінилась і нежитлові приміщення, що розташовані на першому поверсі ТРЦ (нежитлова будівлі літ Ю-4), загальною площею 1730,19 кв.м, які знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вільні, діяльність в них не здійснюється, у робочі години ТРЦ доступ осіб до цих приміщень не обмежений. В той же час повідомляємо Вас, що починаючи з 01.04.2021 за користування зазначеними приміщеннями не сплачуються комунальні послуги, та експлуатаційні витрати. Додаток: Засвідчена копія акту від 31.03.2021; Засвідчена копія заяви Орендаря ФОП Славтич В.В.; Засвідчена копія заявки ФОП Славтич В.В. на вивіз вантажів; Засвідчена копія Акту приймання передачі ключів.

Під час допиту свідком ОСОБА_2 було повідомлено суду, що ТОВ Аксіома є компанією яка здійснює управління та організацію діяльності торгівельно-розважального центру Французький бульвар, в якому знаходиться об`єкт оренди. Відповідач також не заперечував проти цього.

В той же час, матеріали справи не містять доказів, того що відповідачем здійснювалось користування об`єктом оренди після 31.03.2021 року та про неможливість доступу позивача до об`єкта оренди.

Наданий позивачем Акт огляду об`єкту оренди від 03.05.2023 до Договору оренди (том 1 а.с. 160) не свідчить, що відповідачем здійснювалось користування об`єктом оренди, чи він має будь-яке відношення до користування об`єктом оренди після 31.03.2021. Взагалі даним актом було встановлено, що в даному приміщення знаходиться інша особа - ОСОБА_9 (волонтерський центр) та даний об`єкт використовується не за цільовим призначенням, а саме як льодова ковзанка льодовий каток Шато Ледо.

При цьому суд зазначає, що згідно п. 2.2. Договору оренди, цільове призначення використання Об`єкта оренди (Додаток № 2 до даного Договору «Цільове призначення Об`єкта оренди»), протягом строку дії даного Договору може бути змінене за письмовим узгодженням Сторін шляхом внесення змін у Додаток № 2 до даного Договору.

Відповідно Додатку № 2 до Договору оренди, цільове призначення Об`єкту оренди для ведення комерційної діяльності.

Втім, матеріали справи не містять доказів зміни цільового призначення Об`єкту оренди за Договором оренди, а саме внесення певних змін у Додаток № 2 до даного Договору щодо цільове призначення з "для ведення комерційної діяльності" на "Ротарі Хаб (волонтерський центр)" за письмовим узгодженням позивача та відповідача. Також, в матеріалах справи відсутні докази надання ТОВ Чаплинка відповідного дозволу ФОП Славтич В.В. на зміну цільового призначення Об`єкту оренди в спірний період з "для ведення комерційної діяльності" на "Ротарі Хаб (волонтерський центр)".

За таких обставин господарський суд приходить до висновку, що факт зміни цільового призначення Об`єкту оренди за Договором оренди свідчить про те, що ФОП Славтич В.В. не використовувався Об`єкт оренди за Договором оренди після 31.03.2023.

Щодо наданих позивачем фотознімків (том 3 а.с. 186 228), суд зазначає, що вони також не підтверджують факт використання Об`єкта оренди за Договором оренди безпосередньо відповідачем після 31.03.2023.

Окрім того, матеріали справи не містять належних доказів того, що позивач не мав вільного доступу до Об`єкту оренди за Договором оренди.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем було звільнено Об`єкт оренди 31.03.2021 року, тобто в останній день строку Договору оренди, та звільнення Об`єкту оренди оформлено у передбачений договором спосіб складання акту повернення в порядку абзацу другого пункту 10.3. Договору оренди.

Акт складений 31.03.2021 у відповідності до пункту 10.3. Договору оренди є підставою для припинення нарахування будь-яких платежів за Договором оренди. Дата підписання зазначеного акту вважається останнім днем оренди та строку дії Договору оренди.

За таких обставин, у суду відсутні підстави для задоволення позовної заяви в частині стягненні з відповідача заборгованості з орендної плати за Договором оренди, трьох процентів річних, інфляційних втрат та неустойки за неповернення орендованого приміщення.

Для застосування наслідків, передбачених частиною другою статті 785 Цивільного кодексу України, необхідна наявність вини (умислу або необережності) в особи, яка порушила зобов`язання, відповідно до вимог статті 614 Цивільного кодексу України. Тобто, судам необхідно встановити обставини, за яких орендар мав можливість передати майно, що було предметом оренди, але умисно цього обов`язку не виконав.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові 02.09.2014 у справі №3-85гс14, а також Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові 11.04.2018 у справі №914/4238/15, постанові 24.04.2018 у справі №910/14032/17 та у постанові 09.09.2019 у справі №910/16362/18.

До предмета доказування при вирішенні спорів щодо стягнення неустойки в порядку частини другої статті 785 Цивільного кодексу України як подвійної плати за користування орендованим майном після спливу строку дії договору оренди входять обставини, пов`язані невжиттям орендарем належних заходів щодо повернення орендодавцю об`єкта оренди за наслідком припинення орендних правовідносин, за відсутності умов, які б перешкоджали орендарю вчасно повернути майно орендодавцю у визначений договором оренди строк; умисним ухиленням орендаря від обов`язку щодо повернення орендодавцю об`єкта оренди; утриманням орендованого майна у володінні орендаря та перешкоджанням орендарем у доступі орендодавця до належного йому об`єкта оренди; відсутністю з боку орендодавця бездіяльності та невчиненням ним дій, спрямованих на ухилення від обов`язку прийняти орендоване майно від орендаря та оформити повернення наймачем орендованого майна.

Обставини вчинення орендарем дій з повернення орендованого майна та відсутність у нього умислу на ухилення від повернення об`єкта оренди виключають можливість застосування орендодавцем до орендаря відповідальності у вигляді неустойки в порядку частини другої статті 785 Цивільного кодексу України.

Аналогічну правову позицію викладено Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 08.05.2018 у справі №910/1806/17, Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 13.12.2019 у справі №910/20370/17.

Водночас, ураховуючи, що орендні правовідносини припинились 31.03.2021, а докази того, що право позивача порушене відсутні, підстави для задоволення позову в частині усунення перешкод в реалізації позивачем права власності на нерухоме майно та зобов`язання відповідача звільнити від свого майна та майна інших осіб, що знаходиться у ньому та повернути нерухоме майно позивачу шляхом виселення з приміщень відсутні.

Відповідно до статті 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Виходячи із змісту ст. 79 ГПК України прослідковується наближеність цього інституту до стандарту доказування баланс ймовірностей (balance of probabilities), який характерний для англосаксонської правової системи.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.

Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, від 25.11.2021 у справі № 910/15963/20 та аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Отже, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підтверджуються матеріалами справи, та вони спростовані відповідачем у встановленому Законом порядку.

За таких обставин в задоволенні позову слід відмовити повністю.

При цьому суд зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії" ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 20, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 87, 88, 89, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

УЧАСНИКИ СПРАВИ:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Чаплинка" (61002, м. Харків, вул. Сумська, буд. 96, кв. 1, ).

Відповідач: Фізична особа-підприємець Славтич Вадим Володимирович ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 ).

Повне рішення складено "29" лютого 2024 р.

Суддя А.М. Буракова

справа № 922/2830/23