Господарський суд міста Києва у складі судді Селівона А.М., при секретарі судового засідання Гаврищук К.М., розглянувши в судовому засіданні матеріали
заяви відповідача Обслуговуючого кооперативу Садово - дачне товариство "СТАДНЕ"
про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу
за позовом ОСОБА_1 АДРЕСА_1
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - гр. ОСОБА_2
про визнання недійсним та скасування рішення загальних зборів
Представники сторін:
Від позивача: Яценко О.С.
Від відповідача: Шевченко А.М.
Від третьої особи: не з`явився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Гр. ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Обслуговуючого кооперативу Садово - дачне товариство "СТАДНЕ" про визнання недійсним та скасування рішення Загальних зборів членів кооперативу, оформленого протоколом № 64 від 16.03.2016 року в частині виключення гр. ОСОБА_1 з числа членів Обслуговуючого кооперативу садово - дачне товариство "СТАДНЕ".
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення прав позивача щодо членства у кооперативі та безпосередньої участі у діяльності організації внаслідок прийняття загальними зборами кооперативу протиправного рішення, оформленого протоколом № 64 від 16.03.2016 року, про виключення її з членів кооперативу за систематичне порушення Статуту та заборгованість зі сплати членських внесків, прийнятого за умови недотримання відповідачем вимог чинного законодавства та Статуту кооперативу про порядок скликання і проведення зборів, а також підстав для прийняття такого рішення.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.07.2021 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.07.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.09.2022 року суд здійснив перехід зі стадії розгляду справи по суті до стадії підготовчого засідання у справі в зв`язку з необхідністю розгляду заяви гр. ОСОБА_2 про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. Вказаною ухвалою задоволено заяву гр. ОСОБА_2 та залучено останнього до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.10.2023 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Так, через систему "Електронний суд" 31.10.2023 року від відповідача надійшла заява б/н від 31.10.2023 року про ухвалення додаткового рішення, в якій Обслуговуючий кооператив в порядку, передбаченому ст.ст. 123, 124, 126, 129, 244 ГПК України, просить ухвалити додаткове рішення у справі та стягнути з позивача - гр. ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн., понесені відповідачем в межах судової справи №910/10683/21. Заяву разом з доказами на підтвердження понесених витрат та доказами направлення копії заяви про ухвалення додаткового рішення позивачу та третій особі судом долучено до матеріалів справи.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 31.10.2023 року вищевказана заява була передана на розгляд судді Селівону А.М.

Відповідно до вимог статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Клопотання про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 244 Господарського процесуального кодексу України).

Оскільки судове рішення у справі № 910/10683/21 ухвалено судом в порядку загального позовного провадження та під час винесення рішення від 26.10.2023 року питання про судові витрати відповідача в частині витрат на професійну правничу допомогу не вирішувалось, суд дійшов висновку про необхідність розгляду заяви відповідача в судовому засіданні з викликом учасників справи для розгляду питання щодо ухвалення відповідного додаткового рішення у справі № 910/10683/21 про стягнення судових витрат відповідача, та, відповідно, ухвалою від 03.11.2023 року призначено заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення до розгляду в судовому засіданні 21.12.2023 року.

Проте, у зв`язку із перебування судді Селівона А.М. на лікарняному судове засідання 21.12.2023 року не відбулося.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.01.2024 року судове засідання з розгляду заяви відповідача призначено на 24.01.2024 року.

У судове засідання з розгляду заяви 24.01.2024 року з`явились уповноважені представники позивача та відповідача, третя особа особисто та/або її уповноважений представник в судове засідання не з`явились.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи чи її окремої системи (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасник справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до пункту 2 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Наразі, про дату, час і місце проведення судового засідання відповідно до норм ст. 6 ГПК України третя особа повідомлена належним чином шляхом надсилання до електронного кабінету гр. ОСОБА_2 копії ухвали суду від 01.01.2024 року про призначення судового засідання, факт отримання якої 03.01.2024 року підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про доставку електронного листа до електронного кабінету.

Про поважні причини неявки в судове засідання 24.01.2024 року третьої особи особисто та/або її представника суд не повідомлено.

Будь - яких інших заяв та клопотань процесуального характеру, окрім наявних в матеріалах справи, сторонами на час проведення судового засідання 24.01.2024 року суду не надано.

В свою чергу суд наголошує, що відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Як свідчать матеріали справи, позивач не скористався наданим йому процесуальним правом та не надав письмових заперечень на заяву відповідача про відшкодування витрат на правову допомогу.

Наразі, від позивача станом на час розгляду заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу до суду не надходило жодних заяв про неможливість подання заперечень/пояснень щодо заяви відповідача та/або про намір вчинення відповідних дій та/або продовження відповідних процесуальних строків та заперечень щодо розгляду заяви по суті.

Згідно з частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Пунктом 1 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З огляду на вищевикладене, оскільки позивач та третя особа не скористалась наданими їй процесуальними правами, зокрема, позивачем не надано будь-яких письмових пояснень/заперечень на заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення у справі та гр. ОСОБА_2 не забезпечено участі свого представника в судовому засіданні, за відсутності відповідних клопотань про відкладення розгляду заяви, суд здійснював розгляд заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення в судовому засіданні 24.01.2024 року виключно за наявними матеріалами та за відсутності третьої особи та/або її представника.

У судовому засіданні 24.01.2024 року представник відповідача підтримав подану заяву про ухвалення додаткового рішення та просив її задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні 24.01.2024 року проти задоволення заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення заперечував.

Відповідно до статті 240 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 24.01.2024 року оголошено вступну та резолютивну частини додаткового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши надані сторонами суду докази, які мають значення для розгляду заяви, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Стаття 16 Господарського процесуального кодексу України закріплює за учасниками справи право на користування правничою допомогою.

За приписами статей 123, 126 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат.

Витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських об`єднань та бюро, з надання правничої допомоги щодо ведення справи в суді розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених статтями 129, 130 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, як свідчать матеріали справи, під час прийняття рішення 26.10.2023 року у даній справі № 910/10683/21 судом не було вирішено питання розподілу судових витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Відповідно до частини першої, другої статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Суд констатує, що в судовому засіданні з розгляду справи по суті 19.10.2023 року представником відповідача до початку судових дебатів було зазначено про те, що розрахунок понесених судових витрат, орієнтовна сума яких складає 30 000,00 грн., відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України буде надано протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Так, через систему «Електронний суд» у відповідності до частини 8 статті 129 ГПК України відповідачем було подано заяву про ухвалення додаткового судового рішення у справі №910/10683/21, відповідно до якої останнім зазначено про понесення у зв`язку з розглядом даної справи витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 30000,00 грн., у зв`язку з чим відповідач з урахуванням відмови в задоволенні позовних вимог рішенням суду від 26.10.2023 року у даній справі просив суд покласти на позивача витрати ОКСДТ «Стадне» на правову допомогу адвоката в сумі 30 000,00 грн.

Отже, зважаючи на дату ухвалення рішення у даній справі № 910/10683/21 - 26.10.2023 року, звернення відповідача до суду 31.10.2023 року через систему «Електронний суд» з заявою б/н від 31.10.2023 року про ухвалення додаткового рішення, до якої долучено докази понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу у даній справі, здійснене з дотриманням встановлених господарським процесуальним законодавством строків.

При цьому суд констатує відсутність у відзиві відповідача, поданому до суду 09.11.2021 року, попереднього розрахунку судових витрат, які Обслуговуючий кооператив як відповідач поніс та очікує понести у зв`язку з розглядом даної справи.

Водночас, аналіз частини 2 статті 124 ГПК України свідчить про те, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто, неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Аналогічні висновки Верховного Суду щодо застосування частини другої статті 124 ГПК України містяться у постановах Верховного Суду від 12.12.2019 року у справі № 922/1897/18, від 24.12.2019 року у справі № 909/359/19, від 13.02.2020 року у справі № 911/2686/18, від 19.02.2020 року у справі № 910/16223/18, від 21.05.2020 року у справі № 922/2167/19, від 10.12.2020 2020 року у справі № 922/3812/19.

Отже, в контексті вищевикладеного суд зазначає, що зміст положень ч. 2 ст. 124 ГПК України перебуває в межах дискреційних повноважень суду, відтак у суду наявне право, а не обов`язок для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат в разі ненадання відповідного попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат разом з першою заявою по суті спору.

В свою чергу, з аналізу вищенаведених норм законодавства вбачається, що витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною не буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: не надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для стягнення таких витрат.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Суд у позовному провадженні є арбітром, що надає оцінку тим доказами і доводам, що наводяться сторонами у справі, тобто суд не може діяти на корить будь-якої зі сторін, що не відповідатиме основним принципам господарського судочинства.

Таким чином, суд може зменшити розмір витрат на правову допомогу, що підлягають розподілу, за клопотанням іншої сторони, яка і зобов`язана довести не співмірність заявлених опонентом витрат.

Наразі суд вкотре констатує, що від позивача письмові заперечення щодо заявлених відповідачем до стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в тому числі їх обсягу та вартості до суду не надходили, та представник позивача в судовому засіданні 24.01.2024 року обмежився лише усними запереченнями загального характеру проти заяви відповідача.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (статті 16, 126 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

За приписами пункту 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності щодо надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 вказаного закону).

В статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» наведені види адвокатської діяльності, а також роз`яснено, що адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність").

За приписами частиною 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017 року, передбачено, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час на виконання доручення.

Відтак, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

При цьому, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 року у справі № 910/4201/19).

Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "East/WestAllianceLimited" проти України (заява № 19336/04, п. 269) визначено, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Відповідно до частини 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За результатами розгляду заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат відповідача по справі № 910/10683/21 в порядку статті 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України судом встановлено, що відповідачем долучено до матеріалів справи докази на підтвердження понесення ним витрат на професійну правничу допомогу, а саме: копію Договору про надання правової допомоги від 08.09.2022 року та додаткової угоди № 1 від 08.09.2022 року до даного договору; акту здачі - приймання наданих послуг № 1 від 30.10.2023 року на суму 30 000,00 грн., платіжної інструкції № 790 від 31.10.2023 року, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, від 30.10.2023 року.

Поряд із цим, до матеріалів справи позивачем додано копію ордера серії АІ № 1275953 від 08.09.2022 року на надання правової допомоги у Господарському суді міста Києва адвокатом Глущенко Ангеліною Миколаївною, а також копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЧК № 001180 від 15.08.2019 року на ім`я адвоката Глущенко Ангеліни Миколаївни.

Наразі, як підтверджується матеріалами справи, представництво інтересів Обслуговуючого кооперативу Садово - дачне товариство "СТАДНЕ" під час розгляду справи № 910/10683/21 здійснювалось, зокрема, адвокатом Глущенко А.М., якою було підготовано, підписано і подано від імені відповідача клопотання про долучення доказів б/н від 06.06.2023 року, заяву про розгляд справи без участі відповідача б/н від 10.07.2023 року, додаткові пояснення та заява про застування наслідків спливу строків позовної давності б/н від 14.08.2023 року, а також заяву про ухвалення додаткового рішення б/н від 31.10.2023 року.

За твердженням відповідача, загальна сума понесених ОКСДТ «Стадне» судових витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи № 910/10683/21, склала 30 000,00 грн.

Так, за умовами укладеного 08.09.2022 року між Обслуговуючим кооперативом Садово - дачне товариство "СТАДНЕ" (клієнт за договором, відповідач у справі) та адвокатом Глущенко Ангеліною Миколаївною (адвокат за договором) Договору про надання правової допомоги (далі - Договір) сторони домовились, що адвокат зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги Клієнту в межах справи № 910/10683/21. Умови визначення та оплати гонорару адвоката узгоджуються в окремій додатковій угоді до Договору (пункт 1 Договору).

Згідно з пунктом 7 Договору цей Договір набуває чинності з дати підписання та діє до виконання доручення, передбаченого цим Договором.

Відповідно до пункту 1 Додаткової угоди № 1 від 08.09.2022 до Договору адвокат здійснює представництво та надає всі види правової допомоги Клієнту відповідно до Основного договору без обмеження обсягу повноважень, зокрема, в межах розгляду справи № 910/10683/21 Господарським судом міста Києва, перегляду справи по суті та/або окремих процесуальних рішень судами апеляційної та касаційної інстанції.

Як погоджено сторонами в п. 2 Додаткової угоди № 1 від 08.09.2022 року до Договору, гонорар адвоката розраховується в порядку погодинної оплати на наступних умовах: п.п.2.1 Під час розгляду справи в суді першої інстанції: 2 000 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 коп. за 1 (одну) годину роботи адвоката з підготовки процесуальних документів (заяв по суті судової справи, заяв/клопотань з процесуальних питань, а також заперечень проти заяв і клопотань, письмових пояснень, інших письмових документів по суті справи), претензій, заяв, звернень з метою збирання доказів, адвокатських запитів; 2000 (дві тисячі) гривень 00 коп. за здійснення представництва клієнта в кожному окремому судовому засіданні, незалежно від його тривалості, затримок, перенесень чи відкладень.

Згідно п. 3 вказаної Додаткової угоди № 1 від 08.09.2022 року до Договору, обсяг фактично наданої правової допомоги та кількість витраченого адвокатом часу відображається в акті здачі-приймання наданих послуг (далі - акт), що складається та підписується сторонами протягом 5-ти календарних днів з дати винесення судового рішення.

Як встановлено судом, між відповідачем Обслуговуючим кооперативом Садово - дачне товариство "СТАДНЕ" та адвокатом Глущенко А.М. на виконання умов Договору було погоджено та підписано акт здачі - приймання наданих послуг № 1 від 30.10.2023 року, за змістом якого адвокатом у період з 08.09.2022 - 26.10.2023 у межах справи № 910/10683/21 у Господарському суді міста Києва були надані такі послуги клієнту - ОКСДТ «СТАДНЕ» (відповідач), а саме: участь в судових засіданнях 08.09.2022 року, 22.09.2022 року, 14.12.2022 року, 18.01.2023 року, 29.03.2023 року, 04.05.2023 року, 07.06.2023 року, 13.07.2023 року, 27.07.2023 року, 28.09.2023 року, 12.10.2023 року, 19.10.2023 року, 26.10.2023 року, тривалість - згідно протоколів судових засідань, вартістю 2000,00 грн. кожне, всього на суму 26 000,00 грн.; підготовка та подання до суду додаткових пояснень та заяви про застосування наслідків спливу строків позовної давності від 14.08.2023 року - 2 години вартістю 2 000,00 грн./ год., всього на суму 4000,00 грн. Всього адвокатом витрачено 2 години на підготовку процесуальних документів та адвокат брав участь в 13 судових засіданнях тривалістю згідно протоколів судових засідань.

Вартість наданих послуг склала без ПДВ 30 000,00 грн., клієнт до адвоката претензій по об`єму, якості та строкам наданих послуг не має. Обсяг наданих послуг підтверджується матеріалами справи № 910/10683/21.

Окрім цього, відповідачем надано суду Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (на виконання ст. 126 ГПК України), згідно якого на підставі Договору про надання правової допомоги № 21/22 від 08.09.2022 року, Додаткової угоди № 1 від 08.09.2022 року адвокатом у період з 08.09.2022 - 26.10.2023 в межах справи № 910/10683/21 у Господарському суді міста Києва були надані послуги клієнту - ОКСДТ «Стадне» (відповідач у справі), перелік яких відповідає послугам, зазначеним в акті здачі - приймання наданих послуг № 1 від 30.10.2023 року вартістю 30 000,00 грн.

Згідно п. 4 Додаткової угоди № 1 від 08.09.2022 року до Договору гонорар заявляється до сплати відповідно до пп. 2.1, 2.2, 2.3 п. 2 цієї Додаткової угоди шляхом пред`явлення клієнту акту, складеного та підписаного Сторонами за результатом виконаної Адвокатом роботи.

Клієнт зобов`язується сплатити гонорар адвоката протягом 5-ти календарних днів з дати винесення рішення, шляхом безготівкового перерахунку коштів на розрахунковий рахунок адвоката (п. 5 вказаної Додаткової угоди).

Наразі, відповідачем на підтвердження факту оплати правової допомоги за Договором надано суду копію платіжної інструкції № 790 від 31.10.2023 року на суму 30000,00 грн.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що в процесі розгляду справи № 910/10683/21 в Господарському суді міста Києва інтереси відповідача представляв, зокрема, адвокат Глущенко А.М. на підставі ордеру про надання правничої допомоги серії ЧК № 001180 від 15.08.2019 року, який подавав заяви по суті справи, клопотання та документи.

Таким чином, подані відповідачем документи щодо вартості наданих послуг на професійну правничу допомогу адвоката, в рамках розгляду спору у даній справі № 910/10683/21 є належними і допустимими доказами на підтвердження обставин реальності понесених стороною витрат, визначених статтею 126 ГПК України.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

В свою чергу суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Така ж правова позиція випливає з інших рішень Європейського суду з прав людини, зокрема, у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015 року, п. п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009 року , п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006 року, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 року .

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

У відповідності до статті 124, пунктів 2, 3, 4 ч. 2 статті 129 Конституції України, статей 2, 7, 13 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є, зокрема, рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд наголошує, що відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити реальність їх оплати. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів.

Водночас, як зазначено в постанові Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

Окрім цього витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

В свою чергу, як свідчать матеріали справи, позивачем письмові заперечення щодо заявленої відповідачем до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу, в тому числі щодо їх змісту, обсягу та вартості, до суду надано не було.

Таким чином, виходячи з наданих позивачем доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду даної справи суд виходить із загальних критеріїв оцінки послуг з надання правової (правничої) допомоги з урахуванням обсягу та змісту підготованих адвокатом документів.

Зокрема, суд оцінює та досліджує подані відповідачем документи та встановлює, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не подавав адвокат під час розгляду справи явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено в документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

За результатами здійсненого судом аналізу наданих відповідачем доказів, в тому числі акту здачі - приймання наданих послуг № 1 від 30.10.2023 року, відповідно до якого адвокатом було надано послуги в межах розгляду даної справи №910/10683/21 на загальну суму 30 000,00 грн. суд наголошує, що згідно приписів чинного господарського процесуального законодавства вартість наданої учаснику справи професійної правничої допомоги оцінюється судом виходячи з критеріїв складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Наразі, у доданому до заяви відповідача б/н від 31.10.2023 року про ухвалення додаткового рішення описі робіт та акті здачі - приймання наданих послуг № 1 від 30.10.2023 року наведено перелік послуг, наданих адвокатом, витрачений час, розрахункова вартість наданої правової допомоги, що пов`язана з розглядом даної справи,, відповідно до якої судом встановлено, що вартість витрат на професійну правничу допомогу відповідачем визначалась з урахуванням часу, витраченого адвокатом на надання певних послуг, при цьому вартість однієї години визначена виходячи з тарифів, погоджених у Додатковій угоді №1 від 08.09.2022 року до Договору про надання правової допомоги від 08.09.2022 року, а саме з розрахунку 2000,00 грн. за 1 годину роботи адвоката та 2 000,00 грн. за участь у судовому засіданні.

Як встановлено судом за матеріалами справи, тривалість судових засідань за участю адвоката Глущенко А.М. становить 7 год. 53 хвил.

В свою чергу, як свідчать матеріали справи, до складу витрат відповідача на професійну правничу допомогу, заявлених до стягнення з позивача, включені витрати на представництво інтересів клієнта в 13 (тринадцяти) судових засіданнях у Господарському суді міста Києва: 08.09.2022 року, 22.09.2022 року, 14.12.2022 року, 18.01.2023 року, 29.03.2023 року, 04.05.2023 року, 07.06.2023 року, 13.07.2023 року, 27.07.2023 року, 28.09.2023 року, 12.10.2023 року, 19.10.2023 року, 26.10.2023 року загальною вартістю 26 000,00 грн. (2000,00 грн.*13), в той час як відповідно до протоколів судових засідань від 04.05.2023 року та 13.07.2023 року представник відповідача в судових засіданнях участі не брав, відтак підстави для врахування у складі наданих адвокатом послуг участі у вказаних засіданнях відсутні.

Поряд із цим, згідно усталеної правової позиції Верховного Суду такі стадії як прибуття до суду чи іншої установи та очікування є складовими правничої допомоги, а час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами.

При цьому судом враховано обставини подання представником відповідача Глущенко А.М. додаткових пояснень від 14.08.2023 року, які враховують правову позицію відповідача, викладену у поданому іншим представником обслуговуючого кооперативу 09.11.2021 року, в тому числі в частині посилання на пропуск позивачем строку позовної давності як на підставу для відмови в задоволенні позовних вимог. Решта поданих адвокатом під час розгляду справи № 910/10683/21 заяв та клопотань, зокрема, клопотання про відкладення, про долучення документів та про проведення засідання без участі представника відповідача, за своїм змістом не є заявами по суті спору та безпосереднього впливу на питання вирішення судом спору по суті не мали.

Отже, судом під час оцінки обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу враховано кількість, обсяг та зміст підготованих адвокатом документів, а також участь представника відповідача в судових засіданнях, загальна вартість яких визначена відповідачем у сумі 30000,00 грн., що, на думку суду, не відповідає критеріям співрозмірності та розумності.

В контексті понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з позиції обґрунтованості, співмірності витрат із складністю справи, відповідності критерію реальності таких витрат та обсягом наданих послуг, а також розумності їхнього розміру.

Таким чином, господарський суд, розподіляючи витрати, понесені відповідачем на професійну правничу допомогу адвоката, дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази та встановлені судом фактичні обставини справи не є безумовною підставою для стягнення судом витрат на професійну правничу допомогу з позивача саме в розмірі 30000,00 грн., адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований, відповідати критерію розумної дійсності та необхідності таких витрат, співмірності з ціною позову та ринковими цінами на правничу допомогу і адвокатські послуги.

При цьому, визначаючи суму витрат на правову допомогу, яка підлягає стягненню з гр. ОСОБА_1. на користь відповідача, суд врахував тривалість часу, затраченого представником Обслуговуючого кооперативу у судових засіданнях, а також час, затрачений адвокатом на складання додаткових пояснень та заяви про застосування наслідків спливу строків позовної давності, підготовку необхідних документів до суду тощо.

Додатково судом враховано правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17, згідно якого стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Відтак, судом під час визначення можливого обсягу витрат відповідача на правову допомогу, що мають бути відшкодовані позивачем за наслідками розгляду даної справи, додатково взято до уваги соціальний статус позивача - гр. ОСОБА_1.

За висновками суду, стягнення повної вартості послуг, визначених в акті здачі -приймання наданих послуг № 1 від 30.10.2023 року на загальну суму 30 000,00 грн., не узгоджується з критеріями реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру і пропорційності, не є розумно обґрунтованим і, відповідно, такі витрати не можуть бути відшкодовані тільки лише через те, що вони дійсно понесені заявником (справедлива сатисфакція). Крім того суд зазначає, що відшкодування їх повної вартості матиме надмірний фінансовий тягар для позивача як фізичної особи.

При цьому згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши надані представником відповідача докази, приймаючи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат на професійну правничу допомогу, ціну позову, рівень складності, характер спору та юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, а також їх значення для спору, суд приходить до висновку, що зменшення розміру витрат відповідача до 16 000,00 грн. від попередньо зазначеної відповідачем суми 30 000,00 грн., яка є завищеною, відповідатиме критерію пропорційності і розумності. Аналогічну позицію виклав у своїх постановах Верховний Суд від 07.08.2018 року у справі № 916/1283/17 та від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

За таких обставин, з урахуванням вищенаведених висновків суду про зменшення витрат, заява відповідача про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню у сумі 16 000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Заяву відповідача Обслуговуючого кооперативу Садово - дачне товариство "СТАДНЕ" про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі № 910/10683/21 задовольнити частково.

3. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Обслуговуючого кооперативу Садово - дачне товариство "СТАДНЕ" (вул.Драгоманова 17, оф. 314, м. Киів, 02068, ) 16000,00 грн. (шістнадцять тисяч грн. 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

4. В задоволенні решти заяви відповідача відмовити.

5. Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 29 лютого 2024 року.

Суддя А.М.Селівон