ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2024 р. Справа № 916/4541/23
Господарський суд Одеської області у складі судді Нікітенка С.В., за участю секретаря судових засідань Склезь Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу,

за позовом: Садівничого товариства „Відпочинок (67625, Одеська обл., Біляївський р-н, с. Дачне, 27 км. шосе Одеса-Київ; ),

до відповідача-1: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; код РНОКПП НОМЕР_1 ),

до відповідача-2: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; код РНОКПП НОМЕР_2 ) законним представником якого є його мати ОСОБА_1 ,

до відповідача-3: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ; код РНОКПП НОМЕР_3 ) законним представником якого є його мати ОСОБА_1 ,

про стягнення 53309,60 грн.

За участю представників сторін:

від позивача - не з`явився;

від відповідачів - не з`явились.

Обставини справи.

Садівниче товариство „Відпочинок звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 законним представником якого є його мати ОСОБА_1 , ОСОБА_3 законним представником якого є його мати ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за членські та цільові внески в розмірі 53309,60 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає про несплату відповідачем членських внесків, які були нараховані у зв`язку із членством в садівничому товаристві.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.10.2023 справу № 916/4541/23 передано на розгляд судді Господарського суду Одеської області Нікітенку С.В.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.10.2023 прийнято позовну заяву Садівничого товариства „Відпочинок до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/4541/23. Справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначити на 21.11.2023 о 16:10 год.

21 листопада 2023 року до суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Вказану заяву суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 21.11.2023 відкладено судове засідання з розгляду справи по суті на 19.12.2023 о 16:00 год. Викликано учасників справи у судове засідання, призначене на 19.12.2023 о 16:00 год.

Ухвалою суду від 19.12.2023 постановлено здійснити розгляду справи № 916/4541/23 по суті впродовж розумного строку. Відкладено судове засідання з розгляду справи по суті на 17:00 год. 23.01.2024 та викликано учасників справи у судове засідання.

23 січня 2024 року судове засідання не відбулось, у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Одеса та Одеській області повітряної тривоги.

Ухвалою суду від 23.01.2024 призначено судове засідання з розгляду справи № 916/4541/23 по суті на 20.02.2024 о 16:00 год. Викликано учасників справи у судове засідання, призначене на 20.02.2024 о 16:00 год.

Судом також встановлено, що адресою місцезнаходження відповідачів згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, згідно Указу Президента України від 7 лютого 2019 року № 32/2019, Вся територія міста Макіївки знаходиться в зоні можливих бойових дій з 2014 і по теперішній час.

Відповідно до ч. 1 ст. 12-1 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України, якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання.

З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи /абз. 3 ч. 1 ст. 12-1 Закону/.

Господарським судом Одеської області 24.10.2023, 24.11.2023, 25.12.2023 та 29.01.2024 на виконання ч. 2 ст. 12-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" № 1207-VII від 15.04.2014 у редакції Закону № 2217-IX від 21.04.2022 та з урахуванням Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Указом Президента України від 7 лютого 2019 року № 32/2019, повідомлено відповідачів про постановлення ухвали від 23.10.2023, 21.11.2023, 19.12.2023 та 23.01.2024 у справі № 916/4541/23 шляхом розміщення оголошення на сайті „Судової влади України.

Таким чином, згідно абз. 3 ч. 1 ст. 12-1 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України відповідачі вважаються повідомленими про дату, час і місце розгляду справи № 916/4541/23 з 24.10.2023.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами.

Відповідачі у судове засідання 20.02.2024 не з`явились, про поважність причин неявки суд не повідомили, про дату, час та місце проведення судового засідання відповідачі повідомлялись належним чином.

Судом враховано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

У судовому засіданні 20.02.2024 після повернення з нарадчої кімнати судом проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Матеріали справи свідчать, що Садівниче товариство Відпочинок засноване 16.07.1992 на підстави рішення Дачнянської сільської ради від 16.04.1992 протокол № 2 (назва при реєстрації в 1992 році Садовое Товарищество "Отдых" Виробничого об`єднання "Одесзалізобегон" (производственного объединения "Одесжелезобетон"), утвореного за рішенням загальних зборів працівників підприємства та розташованого на земельній ділянці, що складається з наданій у постійне користування рішенням Біляївської районної ради народних депутатів за № 107 від 16.03.1989 земельній ділянці площею 14,6 га., земельної ділянки приєднаної рішенням Дачненської сільської ради від 22.08.2008 № 921/02-25 про приєднання земельних ділянок для ведення садівництва до СТ "Відпочинок", які розташовані за межами с. Дачне Біляївського району Одеської області, загальною площею 0,453 га, в кількості 6 ділянок розміром: ділянка № 2 - 0,081 га; ділянка № НОМЕР_4 - 0,081 га; ділянка № НОМЕР_5 - 0,081 га; ділянка № НОМЕР_6 - 0.081 га, ділянка № НОМЕР_7 - 0.080 га: ділянка № НОМЕР_8 - 0.049 га, та земельних ділянок громадян, прийнятих у члени Товариства на підставі їх заяв.

Документ, який регулює діяльність Садівничого товариства Відпочинок є Статут.

Статут СТ Відпочинок був затверджений позачерговими загальними зборами Садівничого товариства Відпочинок, який оформлений протоколом № 4/16 від 21.09.2016 року.

Садівниче товариство "Відпочинок" є неприбутковим добровільним об`єднанням громадян з метою надання допомоги його членам у вирішенні питань ведення садівництва, створеним на основі єдності інтересів для спільної реалізації мети діяльності Товариства, визначеної Статутом (п. 1.1. Статуту).

Відповідно до п. 2.1. Статуту, метою Товариства є: задоволення та захист законних соціальних, економічних, культурних, екологічних, та інших спільних інтересів її членів у веденні ними колективного садівництва, організації культурно-побутового обслуговування членів, проведення загальних робіт по впорядкуванню території Товариства, спільного будівництва та експлуатації інженерних систем газопостачання, енергопостачання, водопостачання, водовідведення, охорони території Товариства та виконання інших дій, які направлені на задоволення інтересів її членів.

Відповідно до п. 3.1. Статуту, членами Товариства можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які досягли 16-річного віку та є власниками/користувачами земельних ділянок, які знаходяться на території Товариства та/або особи, які активно сприяють виконанню статутних завдань Товариства.

Відповідно до п. 3.8. Статуту, члени товариства зобов`язані:

1) виконувати вимоги Статуту і рішення керівних органів, пов`язані з виконанням статутних завдань Товариства;

2) утримуватись від будь-яких дій (бездіяльності), що можуть нанести шкоду Товариству або його діяльності;

3) сприяти виконанню статутних завдань Товариства;

4) пропагувати ідеї, мету, цілі, статутні завдання і діяльність Товариства;

5) своєчасно сплачувати вступний, членські та цільові внески в розмірах та в строки встановлені Загальними зборами. В разі набуття одним членом Товариства права власності на декілька садових ділянок - членські внески сплачуються з кожної ділянки початкового планування;

6) своєчасно сплачувати плату за використану електроенергію, воду, газ в розмірах та в строках встановлених Загальними зборами;

7) сплачувати штрафні санкції при порушенні строків сплати внесків та сплат за комунальні послуги, порушенні Правил Внутрішнього Розпорядку та інших;

8) дотримуватись Правил внутрішнього розпорядку на території Товариства, не допускати дій що порушують нормальні умови відпочинку інших членів.

Крім того, з метою уточнення формулювань Статуту на території СТ Відпочинок були прийняті правила внутрішнього розпорядку садівничого товариства Відпочинок, які затверджені рішенням загальних зборів Садівничого товариства Відпочинок, який оформлений протоколом № 1/18 від 20 травня 2018 року.

Відповідно до Статуту, в Товаристві створюють наступні органи управління: Загальні збори, Правління та Керівник (п. 4.1. Статут).

Загальні збори можуть вирішувати всі питання діяльності Садівничого товариства (п. 4.2.1. Статуту).

До повноваження правління входить (п. 4.3.2.): затверджувати і змінювати оперативні і фінансові плани, складати річні бюджети, баланси і звіти Товариства; встановлювати порядок фінансування та інші форм реалізації статутних завдань; затверджувати символік), визначати порядок її використання і зберігання; затверджувати договори, які укладені Керівником та інші правочини з урахуванням обмежень, встановлених Статутом або рішеннями Зборів; вирішувати питання щодо прийняття або відмову в прийнятті осіб в члени Товариства; затверджувати штатний розклад та укладені трудові та цивільно-правові договори Керівником, видавати накази та інші обов`язкові для працівників Товариства акти і керувати їхньою діяльністю; затверджувати внутрішні правила, процедури (регламенти).

Крім того, позивач вказує, що з метою виконання статутних завдань СТ Відпочинок встановлював розмір членського внеску, який має сплачуватися всіма членами товариства один раз на рік.

Протоколом № 2/15 від 09 травня 2015 року Загальних зборів СТ Відпочинок було вирішено питання щодо встановлення розміру членських внесків 500 гривень на рік в 2015 році.

Протоколом № 2/16 від 29 травня 2016 року Загальних зборів СТ Відпочинок був встановлений розмір членського внеску в розмірі 120 гривень за сотку в 2016 році.

Протоколом № 8/17-ПР від 21 травня 2017 року Загальних зборів СТ Відпочинок було вирішено, що всі борги по членським внескам, по 2014 рік включно, дорівнюють розміру членського внеску за 2015 рік (500 грн.) за кожен рік заборгованості.

Протоколом № 1/17 від 07 травня 2016 року Загальних зборів СТ Відпочинок був встановлений розмір членського внеску в розмірі 220 гривень за сотку в 2017 році.

Протоколом № 1/18 від 20 травня 2018 року Загальних зборів СТ Відпочинок був встановлений розмір членського внеску за 2018 рік на рівну 2017 року (а саме 220 гривень за сотку).

Протоколом № 1/19 від 26 травня 2019 року Загальних зборів СТ Відпочинок був встановлений розмір членського внеску за 2019 рік на рівну 2018 року (а саме 220 гривень за сотку).

Протоколом № 1/20-ПР від 02 травня 2020 року Загальних зборів СТ Відпочинок був встановлений розмір членського внеску в 2020 році в розмірі 250 гривень за сотку.

Протокол № 2/21 -ПР від 18 квітня 2021 року Загальних зборів СТ Відпочинок був встановлений розмір членського внеску в 2021 році в розмірі 350 гривень за сотку.

Протокол № 2/21-ПР від 18 квітня 2022 року Загальних зборів СТ Відпочинок був встановлений розмір членського внеску за 2022 рік на рівну 2021 року, а саме 350 гривень за сотку.

Протоколом № 6/15 від 31 жовтня 2015 року Загальних зборів СТ Відпочинок був встановлений цільовий внесок в розмірі 100 доларів США згідно курсу НБУ на день сплати внеску з усіх членів товариства.

Відповідно до п. 8.4. ПРАВИЛ ВНУТРІШНЬОГО РОЗПОРЯДКУ САДІВНИЧОГО ТОВАРИСТВА "ВІДПОЧИНОК", які затверджено Загальними зборами СТ "Відпочинок" Протокол № 118 від 20.05.2018 Членські внески повинні бути сплачені виключно, в межах поточного фінансового року. Згідно Протоколу Загальних зборів № 2/15 від 17.05.2015 року: Оплата членських внесків і внесків за користування енергомережами повинна здійснюватися до 01 вересня поточного року, за несвоєчасну оплату накладається штраф в розмірі 10% щороку, на залишок заборгованості.

Протоколом № 3/21-ПР від 18.09.2021 Загальних зборів СТ Відпочинок було вирішено нарахувати штраф боржникам у розмірі, який дорівнює загальній сумі боргу по Членському внеску, внеску за Воду, внеску за Обслуговування електромереж та Цільовим внескам по 2020 рік включно з врахуванням інфляції.

Як зазначає позивач, ОСОБА_4 є власником земельної ділянки (кадастровий номер :01:001:0256), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та членом Садового товариства.

ОСОБА_4 є членом СТ Відпочинок з 2008 року на підставі його особистої заяви про прийняття в члени товариства від 07.12.2008 та протоколу №1 засідання членів правління СТ Відпочинок від 05.09.2009.

Також, членство ОСОБА_4 підтверджується довідкою СТ Відпочинок за № 22/01-23 від 09.10.2023.

В подальшому після смерті ОСОБА_4 прийняли та оформили спадщину ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про право власності (т.1, а.с. 28-30).

13 червня 2020 року протоколом № 3/1/20-ПР засідання членів правління ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було прийнято в члени СТ Відпочинок після смерті батька ОСОБА_4 .

Також членство ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 підтверджується довідкою СТ Відпочинок за № 23/01-23 від 09.10.2023.

Позивач стверджує, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 мають заборгованість щодо сплати членських внесків з 2015 року по 2023 рік, що підтверджується розрахунком заборгованості від 09.10.2023 (т. 1, а.с. 87-88). Розмір заборгованості щодо членського внеску з штрафами становить 45997,60 грн, а щодо цільового внеску - 7312,00 грн.

Проте, до теперішнього часу відповідачі обов`язок по сплаті грошових коштів за членські та цільові внески в розмірі 53309,60 грн не виконали.

Дані обставини стали підставою для звернення позивача з позовною заявою до суду.

Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги Садівничого товариства "Відпочинок" підлягають задоволенню, з наступних підстав.

У відповідності до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За своєю правовою природою укладені між Позивачем та Відповідачем договори є договорами поставки періодичних друкованих видань.

Відповідно до ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодекс), в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Реалізовуючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне явлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Статтею 4 ГПК України передбачено, то право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи га фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суд) за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Як встановлено судом, документ, який регулює діяльність Садівничого товариства є Статут.

Згідно з п. 3.1. Статуту СТ Відпочинок членами Товариства можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які досягли 16-річного віку та є власниками/користувачами земельних ділянок, які знаходяться на території Товариства та/або особи, які активно сприяють виконанню статутних завдань Товариства.

Відповідно до п. 3.8. Статут СТ Відпочинок члени товариства зобов`язані:

1) виконувати вимоги Статуту і рішення керівних органів, пов`язані з виконанням статутних завдань Товариства;

2) утримуватись від будь-яких дій (бездіяльності), що можуть нанести шкоду Товариству або його діяльності;

3) сприяти виконанню статутних завдань Товариства;

4) пропагувати ідеї, мету, цілі, статутні завдання і діяльність Товариства;

5) своєчасно сплачувати вступний, членські та цільові внески в розмірах та в строка встановлених Загальними зборами. В разі набуття одним членом Товариства права власності на декілька садових ділянок - членські внески сплачуються з кожної ділянки початкового планування;

6) своєчасно сплачувати плату за використану електроенергію, воду, газ в розмірах та в строках встановлених Загальними зборами;

7) сплачувати штрафні санкції при порушенні строків сплати внесків та сплати за комунальні послуги, порушенні Правил внутрішнього розпорядку та інших;

8) дотримуватись Правил внутрішнього розпорядку па території Товариства, не допускати дій що порушують нормальні умови відпочинку інших членів.

Розміри цільових внесків за кожний рік були встановлені відповідними рішеннями загальних зборів, які оформлені відповідними протоколами, в яких вказаний розмір членських та цільових внесків, порядок та строк їх сплати.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є власниками земельної ділянки (кадастровий номер :01:001:0256), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про право власності (т.1, а.с. 28-30).

Також, членство ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 підтверджується довідкою СТ Відпочинок за № 23/01-23 від 09.10.2023.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно зі ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.

Сторони мають право визначити у договорі не лише інший строк нарахування штрафних санкцій, який обчислюється роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а взагалі врегулювати свої відносини щодо нарахування штрафних санкцій на власний розсуд, зокрема можуть право пов`язувати період нарахування пені з подією, яка має неминуче настати (фактичний момент оплати).

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові КГС ВС від 10.09.2020 у справі № 916/1777/19, Постанові КГС ВС від 25.06.2020 у справі № 910/4926/19 та постановах Верховного Суду від 10.04.2018 по справі № 916/804/17 та Верховного Суду України від 21.06.2017 зі справи № 910/2031/16.

Відповідно до п. 8.4. Правил внутрішнього розпорядку Садівничого товариства "Відпочинок", які затверджено Загальними зборами СТ "Відпочинок", Протокол № 118 від 20.05.2018, Членські внески повинні бути сплачені виключно, в межах поточного фінансового року. Згідно протоколу Загальних зборів № 2/15 від 17.05.2015: Оплата членських внесків і внесків за користування енергомережами повинна здійснюватися до 01 вересня поточного року, за несвоєчасну оплату накладається штраф в розмірі 10% щороку, на залишок заборгованості.

Протоколом № 3/21-ПР від 18 вересня 2021 року СТ "Відпочинок" було вирішено нарахувати штраф боржникам у розмірі, який дорівнює загальній сумі боргу по Членському внеску, внеску за воду, внеску за обслуговування електромереж та цільовим внескам по 2020 рік включно з врахуванням інфляції.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів погашення відповідачами суми боргу.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 мають заборгованість зі сплати членських внесків з 2015 року по 2023 рік, що підтверджується розрахунком заборгованості від 09.10.2023. Розмір заборгованості щодо членського внеску з штрафами становить 45997,60 грн, а щодо цільового внеску - 7312,00 грн.

Станом на день розгляду справи, відповідачі борг не сплатили, документів спростовуючих позовні вимоги не надали.

Згідно частини третьої статті 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідачі позовні вимоги належними та доступними засобами доказування не спростували, а наявні в матеріалах справи докази свідчать про обґрунтованість позовних вимог.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати в розмірі сплаченого судового збору в сумі 2684,00 грн покладаються на відповідача.

Куруючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; код РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; код РНОКПП НОМЕР_2 ) законним представником якого є його мати ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ; код РНОКПП НОМЕР_3 ) законним представником якого є його мати ОСОБА_1 на користь Садівничого товариства „Відпочинок (67625, Одеська обл., Біляївський р-н, с. Дачне, 27 км. шосе Одеса-Київ; ) грошові кошти за членські та цільові внески в розмірі 53309,60 грн.

3 Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; код РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Садівничого товариства „Відпочинок (67625, Одеська обл., Біляївський р-н, с. Дачне, 27 км. шосе Одеса-Київ; ) суму судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-Західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повне рішення складено 26 лютого 2024 р.

Суддя Нікітенко С.В.