ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

"01" березня 2024 р. Cправа № 902/226/24

Господарський суд Вінницької області у складі судді Маслій І.В., без виклику учасників справи, розглянувши клопотання представника позивача, Фермерського господарства "ВЕЛЕС АРС", адвоката Вонсович М.М. № б/н від 26.02.2024 про забезпечення позову у справі

за позовом: Фермерського господарства "ВЕЛЕС АРС" (вул. Гагаріна, 30, Хмільницький р-н, Вінницька обл., 22053)

до: Фермерського господарства "ВЕЛЕС ВРС" (вул. Гагаріна, 42, с. Куманівці, Хмільницький р-н., Вінницька обл., 22053)

про: визнання недійсними договорів оренди землі, скасування рішень про державну реєстрацію прав та визнання права оренди землі

В С Т А Н О В И В :

Фермерське господарство "ВЕЛЕС АРС" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Фермерського господарства "ВЕЛЕС ВРС" про визнання недійсними договорів оренди землі №300-23 від 05.12.2023 та №335-23 від 27.12.2023, скасування рішень про державну реєстрацію прав і їх обтяжень та визнання права оренди земельними ділянками за позивачем.

Ухвалою суду від 29.02.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 18.03.2024. Крім того, залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Хмільницьку міську раду.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано до суду клопотання про забезпечення позову, в якому просить суд вжити заходів до забезпечення позову, а саме:

«Заборонити Фермерському господарству «ВЕЛЕС ВРС» до набрання законної сили рішенням суду у даній справі, вчиняти будь-які заборони відповідачу в будь-якій формі використовувати земельні ділянки з кадастровими номерами :02:000:0600, :02:000:0601, :02:0000602. :02:000:0604, :02:000:0606, :02:000:0607, в тому числі обробітку, посіву та інших сільськогосподарських робіт.

Заборонити суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно, до набрання законної сили рішенням суду у даній справі, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0600 площею 2,1313 га, з кадастровим номером :02:000:0601 площею 2,131 га, з кадастровим номером :02:0000602 площею 0,9533 га, з кадастровим номером :02:000:0604 площею 2,5476 га, з кадастровим номером :02:000:0606 площею 2,8042 га, з кадастровий номер :02:000:0607 площею 1,2244 га, на території Хмільницької міської територіальної громади (територія колишньої Куманівецької сільської ради) Хмільницького району Вінницької області.»

В обґрунтування вказаної заяви заявник зазначає наступне.

Фермерське господарство «ВЕЛЕС АРС» звернулося до Господарського суду Вінницької області з позовом до Фермерського господарства «ВЕЛЕС ВРС», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Хмільницької міської ради Хмільницького району Вінницької області про визнання недійсними договорів оренди землі, скасування рішень про державну реєстрацію речових прав та визнання права оренди земельних ділянок.

Предметом позову є відновлення права володіння та користування шістьма земельними ділянками які були надані в користування позивачу на підставі договору оренди земельної ділянки від 15.01.2014, а саме: - кадастровий номер :02:000:0600 площею 2,1313 га (пай №121); - кадастровий номер :02:000:0601 площею 2,131 га (пай №127); - кадастровий номер: :02:0000602 площею 0,9533 га (пай №256-2); - кадастровий номер :02:000:0604 площею 2,5476 га (пай №373); - кадастровий номер :02:000:0606 площею 2,8042 га (пай №390); - кадастровий номер :02:000:0607 площею 1,2244 га (пай №256-1).

За твердженнями заявника, з березня починається сезон сільськогосподарських робіт і користувачі земельних ділянок приступають до обробітку землі, передпосівної роботи, посіву сільськогосподарських культур, внесення добрив. ФГ «ВЕЛЕС АРС» як законний користувач восени 2023 року після збору урожаю зорав на зиму вищевказані земельні ділянки. Водночас факт реєстрації права оренди земельних ділянок в ДРРП за відповідачем дає йому право користування даними земельними ділянками, якими він, володіє незаконно. Наявність зареєстрованого права оренди землі за відповідачем, дає йому підстави чинити перешкоди позивачу в користуванні земельними ділянками, а посів відповідачем своїх сільськогосподарських культур, не дасть можливості позивачу здійснити посів своїх сільськогосподарських культур, в результаті чого позивач зазнає матеріальної шкоди.

Тобто, на переконання заявника, у випадку використання відповідачем 6 спірних земельних ділянок в 2024 році призведе до складнощів позивачу у відновленні порушених прав, оскільки в результаті задоволення позову, якщо відповідач посіє свої сільськогосподарські культури або передасть земельні ділянки в користування третім особам які проведуть посів, не дозволить позивачу вирощувати свої сільськогосподарські культури в 2024 році.

За таких обставин, з метою забезпечення права позивача на справедливий суд та забезпечення виконання рішення суду у випадку його задоволення, необхідно вжити заходів забезпечення позову, шляхом заборони відповідачу в будь-якій формі використання земельних ділянок (обробітку, посіву та інше), а суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно вчинення будь-яких реєстраційних дій стосовно земельних ділянок з кадастровими номерами :02:000:0600. :02:000:0601, :02:0000602, :02:000:0604, :02:000:0606, :02:000:0607 до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ГПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

Таким чином, заходи до забезпечення позову можуть вживатися лише за умов, визначених ст. 136 ГПК України, а саме

- якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду;

- якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Водночас особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з останньою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників справи; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даної справи.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість вчинення відповідачем певних дій не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Зокрема суд враховує позицію об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладену у постанові від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, відповідно до якої якщо судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Водночас в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Також адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Крім того, повинен бути наявний зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Заходи, спрямовані на заборону відповідачу використовувати земельні ділянки (обробіток, посів та інше), не є за своєю суттю та змістом заходами, спрямованими на забезпечення позовних вимог про визнання недійсними договорів оренди землі, скасування рішень про державну реєстрацію прав і їх обтяжень та визнання права оренди земельними ділянками за позивачем (предмет спору у даній справі).

Натомість вжиття судом такого виду забезпечення позову, як заборона відповідачу проведення сільськогосподарських робіт у 2024 році на земельних ділянках, який є орендарем даних земельних ділянок згідно договорів оренди землі (№300-23 від 05.12.2023 та №335-23 від 27.12.2023), не відповідає принципу співмірності, збалансованості та розумності. Забезпечення позову у такий спосіб порушує законні права та інтереси відповідача та перешкоджає здійсненню ним господарської діяльності за відсутності будь-яких на те законних підстав.

Суд зазначає, шо саме лише посилання позивача на наявність у нього права користування земельними ділянками, без правовстановлювальних документів, тобто встановленого факту наявності такого права, яке підлягає встановленню під час розгляду справи по суті позовних вимог, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Крім того, заявником не визначено та не зазначено в чому полягає імовірність утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття заходів до забезпечення позову.

В силу положень ч. 1 ст. 74 ГПК України обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення конкретного позову та на які така сторона посилається.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Однак, клопотання Фермерського господарства "ВЕЛЕС АРС" ґрунтується лише на припущеннях, доказів в підтвердження наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову заявником суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з вимог процесуального закону, який регулює підстави забезпечення позову та заходи забезпечення позову, зокрема, з вимог статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданого позивачем клопотання про забезпечення позову з огляду на відсутність доказів та обґрунтованих мотивів, які б могли свідчити, що невжиття заходів до забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Судом також врахована позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладена у постанові від 15.07.2020 у справі № 909/835/18

Відхиляючи клопотання позивача про вжиття заходів до забезпечення позову суд також зауважує, що клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 138-140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні клопотання представника позивача, Фермерського господарства "ВЕЛЕС АРС", адвоката Вонсович М.М. № б/н від 26.02.2024 про забезпечення позову відмовити.

Примірник ухвали надіслати сторонам в зареєстровані електронні кабінети в підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС та на відомі суду адреси електронної пошти: позивача - , представника позивача - ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідача - , третьої особи - .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та відповідно до ст.255 ГПК України підлягає оскарженню в апеляційному порядку до апеляційного господарського суду, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий господарський суд.

Ухвала підписана 01.03.2024р.

Суддя Ігор МАСЛІЙ

віддрук. прим.:

1 - до справи