ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2024м. ДніпроСправа № 904/3585/23

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Панна С.П. при секретарі судового засідання Скородумовій Л.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Комунального підприємства теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА", 50000, м.Кривий Ріг, пров.Дежньова, 9,

до фізичної особи-підприємця Гірін Геннадія Наумовича, АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1

про стягнення заборгованості

Представники сторін:

від позивача: Демченко Андрій Григорович, посвідчення №1477 від 17.08.2018, адвокат

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до фізичної особи-підприємця Гірін Геннадія Наумовича про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії в розмірі 75 225,24грн., з яких: заборгованість за послугу з постачання теплової енергії в розмірі 57 299,83грн. за період з 05.11.2021р. по 31.01.2022р., заборгованість за абонентське обслуговування за період з 05.11.2021р. по 31.01.2022р. в розмірі 66,15грн., сума збитків від інфляції за період з лютого 2022р. по квітень 2023р. в розмірі 15 685,93грн., 3 % річних в період з 01.02.2022р. по 30.05.2023р. в сумі 2 173,33грн.

Також позивач просить суд стягнути судовий збір в розмірі 2 684,00грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням умов договору індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 05.10.2021р. в частині оплати за надані послуги.

Ухвалою суду від 07.07.2023р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

14.07.2023р. до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить суд вимоги щодо стягнення судового збору, інфляційних втрат та 3 % річних залишити без задоволення, провадження щодо стягнення основної заборгованості в розмірі 57 299,83грн. та 66,15грн. закрити, у зв`язку з відсутністю предмету спору. Також відповідач звертає увагу суду на той факт, що подані разом з позовною заявою Акти приймання-передачі теплової енергії не містять підпису споживача, а містять відмітку невідомої особи Юрчак І.О.

Ухвалою суду від 30.10.2023р. здійснено перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 904/3585/23 за правилами загального позовного провадження, розпочато розгляд справи зі стадії відкриття провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

15.11.2023р. до суду через систему "Електронний суд" від позивача надійшла відповідь на відзив до позовної заяви, в якій позивач підтвердив про сплату відповідачем основної заборгованості в розмірі 57 299,83грн. та за абонентське обслуговування за період з 05.11.2021р. по 31.01.2022р. в сумі 57 299,83грн. та 66,15грн. В іншій частині позовних вимог по стягненню 3 % річних та інфляційних втрат просить задовольнити.

20.11.2023р. до суду через систему "Електронний суд" від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив. В своїх запереченнях відповідач зазначає, що позивач не направляв на адресу відповідача рахунки на оплату та не погоджується з нарахуванням 3 % річних та інфляційних втрат посилаючись на те, що місцем реєстрації відповідача є місто Херсон.

05.01.2024р. до суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи інформації щодо нарахування та сплати за послуги з постачання теплової енергії по договору № 4981.

Ухвалою суду від 11.01.2024р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 08.02.2024р.

Ухвалою суду від 08.02.2024р. призначено засідання по справі на 13.02.2024р.

09.02.2024р. до суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшли пояснення, в яких зазначено, що в процесі розгляду справи суму основної заборгованості відповідачем було сплачено, залишились питання судового збору, інфляційних нарахувань та 3% річних.

Судове засідання 13.02.2024р. не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Панни С.П. на лікарняному з 13.02.2024р. по 16.02.2024р.

Ухвалою суду від 19.02.2024р. судове засідання призначено на 27.02.2024р.

В судове засідання з`явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про місце, день та час судового засідання був належним чином повідомлений.

В судовому засіданні 27.02.2024р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та управління побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг (п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Позивач зазначає, що КПТМ «Криворіжтепломережа» є надавачем послуги з постачання теплової енергії в м. Кривому Розі.

Індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом (п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

На сайті КПТМ «Криворіжтепломережа» (за посиланням http://kpts.dp.ua/dogovorte.php) 05.10.2021 було розміщено текст індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії.

Таким чином, як зазначає позивач, з 05.11.2021 договірні відносини між Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" та споживачами - власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку врегульовані індивідуальним договором (який є публічним договором приєднання, текст якого розміщено на сайті КПТМ "Криворіжтепломережа", за посиланням http://kpts.dp.ua/dogovorte.php) про надання послуги з постачання теплової енергії, що укладений в порядку ч. 5 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Будинок № 4А по вул.Віталія Матусевича є багатоквартирним, приміщення відповідача вбудоване в перший поверх даного будинку, подання теплоносія до будинку здійснюється від теплових мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) позивача відповідно до п.23 наказу Державного комітету України з будівництва та архітектури № 80 від 18.05.2005 "Державні будівельні норми України. Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення ДБН В.2.2.-15-2005", де зазначено, що житлові будинки повинні обладнуватися опаленням і вентиляцією, що проектуються згідно зі СНиП 2.04.05) які є внутрішньобудинковим комплексом трубопроводів та обладнання для забезпечення опалення споживачів житлового будинку.

Фізична особа-підприємець Гірін Геннадій Наумович в період з 05.11.2021р. по 31.01.2022р. володів нежитловим приміщенням за адресою: м.Кривий Ріг, вулиця Віталія Матусевича, 4 А загальною площею 738,3кв.м.

14.01.2022р. між ФОП Гірін Г.Н. (орендодавець) та ТОВ "МБ Енерджі" (орендар) був укладений договір № ГН4 оренди нежитлових приміщень.

Відповідно до п.1.1. договору орендодавець передає в оренду нежитлове приміщення, площа якого зазначена в додатковій угоді № 1 від 01.02.2022р., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул.Матусевича, 4 А, а орендар приймає в строкове платне володіння і користування зазначений предмет оренди на умовах цього договору.

Таким чином, відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", з 05.11.2021 між Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" (виконавець) та Фізичною особою-підприємцем Гірін Геннадієм Наумовичем (споживач) укладено індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії.

Цей договір (далі - договір) є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води (далі - послуга) індивідуальному споживачу (далі - споживач). Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України (п. 1. договору).

Даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на офіційному веб-сайті Виконавця http://kpts.dp.ua/ (п. 2. договору).

Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток до цього договору), сплата рахунку за надані послуги, факт отримання послуги (п. 4. договору).

Виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", та складається з: обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача; частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку; та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. Обсяг теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення (п. 5. договору).

Виконавець забезпечує постачання теплоносія з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період безперервно, крім часу перерв, визначених частиною першою статті 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Постачання теплової енергії на індивідуальні теплові пункти для потреб опалення та приготування гарячої води здійснюється безперервно, крім часу перерв, визначених частиною першою статті 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (зайве закреслити) (п. 7. договору).

Виконавець забезпечує постачання теплової енергії у відповідній кількості та якості згідно з вимогами пунктів 5 і 6 цього договору до межі зовнішніх інженерних мереж постачання Послуги виконавця та внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку (індивідуального (садибного) будинку) (п. 8. договору).

Обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315 (далі Методика розподілу). Якщо будинок оснащено двома та більше вузлами комерційного обліку теплової енергії відповідно до вимог Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", обсяг спожитої Послуги у будинку визначається як сума показань таких вузлів обліку. За рішенням співвласників багатоквартирного будинку розподіл обсягу спожитої теплової енергії здійснюється для кожної окремої частини будинку, обладнаної вузлом комерційного обліку послуги. Одиницею вимірювання обсягу спожитої послуги є гігакалорія (Гкал) (п. 11. договору).

У разі коли будинок на дату укладення цього договору не обладнаний вузлом (вузлами) комерційного обліку теплової енергії, до встановлення такого вузла (вузлів) обліку обсяг споживання послуги у будинку визначається відповідно до Методики розподілу (п. 12. договору).

Споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 (Офіційний вісник України, 2019 p., № 71, ст. 2507), в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру, затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті Виконавця http://www.kpts.dp.ua/. У разі застосування двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії плата за послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати, розрахованої виходячи з умовно-змінної частини тарифу (протягом опалювального періоду), а також умовно-постійної частини тарифу (протягом року) (п. 30. договору).

Вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Розмір тарифу зазначається на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або офіційному веб-сайті виконавця http://www.kpts.dp.ua/. У разі зміни зазначеного тарифу протягом строку дії цього договору новий розмір тарифу застосовується з моменту його введення в дію без внесення сторонами додаткових змін до цього Договору. Виконавець зобов`язаний забезпечити їх оприлюднення на своєму офіційному веб-сайті. У разі прийняття уповноваженим органом рішення про зміну ціни/тарифу на послугу виконавець у строк, що не перевищує 15 днів з дати введення їх у дію, повідомляє про це споживачу з посиланням на рішення відповідного органу (п. 31. договору).

Розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно (п. 32. договору).

Виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Рахунок надається на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунок може надаватися в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів (п. 33. договору).

Споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу (п. 34. договору).

Під час здійснення оплати споживач зобов`язаний зазначити розрахунковий період, за який вона здійснюється, та призначення платежу (плата виконавцю, сплата пені, штрафів). У разі коли споживачем не визначено розрахунковий період або коли за зазначений споживачем період виникла переплата, виконавець має право зарахувати такий платіж (його частину в розмірі переплати) в рахунок заборгованості споживача за минулі розрахункові періоди у разі її наявності (за винятком погашення пені та штрафів, нарахованих споживачеві), а у разі відсутності такої заборгованості в рахунок майбутніх платежів споживача, починаючи з найближчих періодів від дати здійснення платежу (п. 36. договору).

У разі коли споживач вніс плату виконавцю за розрахунковий період не в повному обсязі або більшому, ніж зазначено в рахунку, обсязі, виконавець здійснює зарахування коштів згідно з призначенням платежу. За відсутності призначення платежу у такому порядку: в першу чергу в рахунок плати за послугу; в другу чергу в рахунок плати за абонентське обслуговування (п. 37. договору).

Споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором (пп. 3 п. 41. договору).

У разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, що настає за останнім днем граничного строку внесення плати за послугу. Пеня не нараховується за умови наявності заборгованості держави за надані населенню пільги та житлові субсидії та/або наявності у споживача заборгованості з оплати праці, підтвердженої належним чином (п. 45. договору).

Цей договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності (п. 51. договору).

Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк (п. 52. договору).

Нежитлове приміщення за адресою вул.Віталія Матусевича, 4 А оснащене індивідуальним (розподільчим) вузлом обліку теплової енергії, тому отримує послугу з постачання теплової енергії на потреби опалення (Qпр) даного приміщення за показниками індивідуального приладу обліку теплової енергії.

Як зазначає позивач, на виконання своєї статутної мети КПТМ «Криворіжтепломережа» здійснювало у період з 05.11.2021 по 31.01.2022 постачання теплової енергії відповідачу, а відповідач отримував теплову енергію .

В якості доказів подачі теплової енергії до вказаного вище будинку позивач надав акти про подачу теплової енергії, прийому-передачі теплової енергії.

У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору, позивач просить суд стягнути заборгованість за послугу з постачання теплової енергії в розмірі 57 299,83грн. за період з 05.11.2021р. по 31.01.2022р., за абонентське обслуговування за період з 05.11.2021р. по 31.01.2022р. в розмірі 66,15грн., інфляційні втрати за період з лютого 2022р. по квітень 2023р. в розмірі 15 685,93грн. та 3 % річних в період з 01.02.2022р. по 30.05.2023р. в сумі 2 173,33грн.

З метою досудового врегулювання спору позивач направив відповідачу претензію № 1734/13 від 08.03.2023р., в якій вимагав сплатити заборгованість за період з 01.11.2021р. по 31.01.2022р. в розмірі 57 365,98грн.

В якості доказу направлення на адресу відповідача вказаної претензії позивач надав до суду копію списку згрупованих поштових відправлень від 16.03.2023р.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем 11.07.2023р. та 12.07.2023р. була сплачена заборгованість за послугу з постачання теплової енергії в розмірі 57 299,83грн. за період з 05.11.2021р. по 31.01.2022р. та за абонентське обслуговування за період з 05.11.2021р. по 31.01.2022р. в розмірі 66,15грн., що підтверджується платіжними інструкціями кредитового переказу № 1 на суму 45 582,16грн. від 11.07.2023р., № 2 на суму 10 076,14грн. від 11.07.2023р., № 3 на суму 1 707,68грн. від 12.07.2023р.

За приписами пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Господарський суд припиняє провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Вчинення будь-яких дій, які не є способом припинення зобов`язання, що становить предмет спору, не свідчить про відсутність спору. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми можливе лише в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення спору та припинив існування вже після відкриття судом провадження у справі та перебування справи у суді. Якщо ж предмет спору був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина не тягне за собою такий наслідок, як закриття провадження у справі.

Оскільки відповідачем сплачено заборгованість з основного боргу та абонентського обслуговування після звернення позивача з позовом до суду, провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 57 299,83грн. та абонентського обслуговування в розмірі 66,15грн. підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю предмета спору.

Щодо стягнення інфляційних втрат за період з лютого 2022р. по квітень 2023р. в розмірі 15 685,93грн. та 3 % річних в період з 01.02.2022р. по 30.05.2023р. в сумі 2 173,33грн., суд зазначає наступне.

Положеннями ст.611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 617 ЦК України встановлено підстави звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, а саме: особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Норми ст.ст. 614, 617 ЦК України кореспондуються із нормами ст. 218 ГК України, згідно з якими учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Особливості регулювання грошових зобов`язань встановлено статтею 625 ЦК України, відповідно до якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання ст.625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Контррозрахунок відповідачем до суду не подано.

Приймаючи до уваги встановлений факт прострочення відповідачем виконання основного грошового зобов`язання, вимоги про стягнення з нього 3% річних та інфляційних втрат за вказані вище періоди заявлено позивачем обґрунтовано.

Перевіривши розрахунок позивача, суд приходить до висновку, що він є правомірним, обґрунтованим, відповідає вимогам чинного законодавства, тому в цій частині позов підлягає задоволенню, а саме по стягненню інфляційних втрат за період з лютого 2022р. по квітень 2023р. в розмірі 15 685,93грн. та 3 % річних в період з 01.02.2022р. по 30.05.2023р. в сумі 2 173,33грн.

Щодо підпису ОСОБА_1 на актах приймання-передачі теплової енергії, суд зазначає наступне.

Як вбачається з реєстру рахунків-фактур, актів приймання-передачі наданих послуг з постачання теплової енергії та актів приймання-передачі товарної продукції:

- за листопад 2021р. ОСОБА_1 отримав 19.01.2022р.;

- січень 2022р. ОСОБА_1 отримав 14.02.2022р.;

- за лютий 2022р. ОСОБА_2 отримав 21.04.2022р., 06.06.2022р.;

- за березень 2022р. ОСОБА_2 отримав 21.04.2022р.;

- за листопад 2022р. ОСОБА_1 отримав 19.12.2022р.;

- за грудень 2022р. ОСОБА_2 отримав 16.01.2023р.

Відповідач стверджує, що йому невідомо хто такі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Судом було встановлено, що позивач реєстри рахунків надавав за місцем знаходження спірного приміщення, які були отримані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Як зазначили позивач та відповідач, їм не відомо хто такі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Суд звертає увагу на те, що за минули періоди, а саме опалювальний період 2020-2021 роки відповідачем були здійснені проплати в повному обсязі, хоча рахунки також отримувала особа ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , про що свідчать реєстри рахунків та актів виконаних робіт за 1 місяць 2020р., за 2 місяць 2020р., за 3 місяць 2020р., за 12 місяців 2020р., за 1 місяць 2021р., за 2 місяць 2021р., за 3 місяць 2021р., картки рахунків за січень 2021р., за лютий 2021р., за березень 2021р., за квітень 2021р.

Господарський суд наголошує, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 №132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України та змінено назву статті 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

За результатами аналізу всіх наявних у справі доказів в їх сукупності суд приходить до висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами правомірність вимог про стягнення.

Докази на підтвердження правомірності вказаних вимог є більш вірогідними, ніж докази надані на їх спростування відповідачем.

На думку суду, все перелічене вище свідчить про обґрунтованість вимог позивача.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини у справі «Мантованеллі» проти Франції звернув увагу суду на те, що одним із складників справедливого судового розгляду у розумінні ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» є право на змагальне провадження.

Стаття 13 ГПК України передбачає, що судочинство у господарських судах України здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

За викладеного, є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості інфляційні втрати за період з лютого 2022р. по квітень 2023р. в розмірі 15 685,93грн. та 3 % річних в період з 01.02.2022р. по 30.05.2023р. в сумі 2 173,33грн.

Оскільки наявні підстави для закриття провадження у справі в частині стягнення заборгованості в розмірі 57 365,98грн., у зв`язку із відсутністю предмета спору, сплачений судовий збір підлягає поверненню позивачу із державного бюджету у розмірі 2 046,79грн.

Враховуючи приписи ст.129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача в розмірі 637,21грн.

Керуючись статтями 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 231, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Закрити провадження у справі в частині стягнення з фізичної особи-підприємця Гірін Геннадія Наумовича, АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Комунального підприємства теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА", 50000, м.Кривий Ріг, пров.Дежньова, 9, заборгованості в розмірі 57 299,83грн. та абонентського обслуговування в розмірі 66,15грн., у зв`язку із відсутністю предмета спору.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Гірін Геннадія Наумовича, АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Комунального підприємства теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА", 50000, м.Кривий Ріг, пров.Дежньова, 9, інфляційні втрати в розмірі 15 685,93грн., 3 % річних в сумі 2 173,33грн. та судовий збір в розмірі 637,21грн.

Повернути Комунальному підприємству теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА", 50000, м.Кривий Ріг, пров.Дежньова, 9, з Державного бюджету України судовий збір у сумі 2 046,79грн., сплачений у складі судового збору в сумі 2 684,00грн. згідно з платіжною інструкцією № 3271 від 21 червня 2023р., про що винести ухвалу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 28.02.2024

Суддя С.П. Панна