ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про забезпечення позову

"29" лютого 2024 р.м. Одеса Справа № 916/770/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Сулімовської М.Б., розглянувши заяву заступника керівника Приморської окружної прокуратури міста Одеси Одеської області про забезпечення позову у справі

за позовом: Заступника керівника Приморської окружної прокуратури міста Одеси Одеської області (, 65062, м.Одеса, вул.Черняховського, 6) в інтересах держави в особі

позивача-1: Південного офісу Держаудитслужби (, 65012, м.Одеса, вул.Канатна, 83)

позивача-2: Одеської міської ради (, 65026, м.Одеса, пл.Думська, 1)

до відповідача-1: Комунальної установи "Центр інтегрованої системи відеоспостереження та відеоаналітики міста Одеси (Центр - "077")" (, 65006, м.Одеса, вул.Розкидайлівська, 67 А)

відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНЖЕНІРИНГ-АНАЛІТИКА" (, 01133, м.Київ, бульвар Лесі Українки, 21, прим.201)

про визнання недійсними договору про закупівлю від 25.09.2023 №20 на суму 24637726,00 грн. та додаткової угоди №1 від 18.12.2023, стягнення безпідставно отриманих бюджетних коштів в сумі 24637726,00 грн.

в с т а н о в и в:

Заступник керівника Приморської окружної прокуратури міста Одеси звернувся до Господарського суду Одеської області із позовом в інтересах держави в особі позивача-1 Південного офісу Держаудитслужби, позивача-2 Одеської міської ради до відповідача-1 Комунальної установи "Центр інтегрованої системи відеоспостереження та відеоаналітики міста Одеси (Центр - "077")", відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНЖЕНІРИНГ-АНАЛІТИКА" про визнання недійсними договору про закупівлю від 25.09.2023 №20 на суму 24637726,00 грн. та додаткової угоди №1 від 18.12.2023, стягнення безпідставно отриманих бюджетних коштів в сумі 24637726,00 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані порушенням відповідачами приписів чинного законодавства під час проведення процедури відкритих торгів на закупівлю товарів.

Одночасно з позовом прокурором подано до суду заяву про забезпечення позову.

Обгрунтовуючи заяву про забезпечення позову прокурор зазначає, що Комунальною установою "Центр інтегрованої системи відеоспостереження та відеоаналітики міста Одеси (ЦЕНТР- "077")" (Замовник) 29.08.2023 оголошено про проведення процедури відкритих торгів на закупівлю товару за ID UA-2023-08-29-004917-a: "Придбання засобів оповіщення та інформування населення: придбання та встановлення пристроїв гучного мовлення та допоміжного обладнання" з очікуваною вартістю 25,5 млн. грн. за КЕКВ: 3110 - Придбання обладнання і предметів довгострокового користування. КЕКВ: 2240 - Оплата послуг (крім комунальних). Предметом закупівлі за ДК 021 :2015 :31620000-8 є "Прилади звукової та візуальної сигналізації". Джерелом фінансування закупівлі є кошти місцевого бюджету.

За результатами відкритих торгів між Комунальною установою "Центр інтегрованої системи відеоспостереження та відеоаналітики міста Одеси (ЦЕНТР - "077")" та ТОВ "ІНЖЕНІРИНГ-АНАЛІТИКА" 25.09.2023 укладено договір №20 про закупівлю товару на суму 24637726,00 грн.

У подальшому, з інформаційного порталу Уповноваженого органу з питань публічних закупівель "Prozorro" встановлено, що 18.12.2023 між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору №20 про внесення змін у таблицю 1 технічної специфікації (додаток 3) до цього договору, яку виклали у новій редакції.

Водночас, як стверджує прокурор, опрацюванням документів за цією закупівлею встановлено, що Комунальною установою "Центр інтегрованої системи відеоспостереження та відеоаналітики міста Одеси (ЦЕНТР- "077")" відкриті торги з особливостями "Придбання засобів оповіщення та інформування населення: придбання та встановлення пристроїв гучного мовлення та допоміжного обладнання" за ID UA-2023-08-29-004917-a проведені у порушення ст. 5, ст. 31 та ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", Закону України "Про оборону України", Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", ст.22 Бюджетного кодексу України, Кодексу цивільного захисту України, ст. 203 і ст. 215 ЦК України та ст. 180 та 207 ГК України, Положення про організацію оповіщення про загрозу виникнення або виникнення надзвичайних ситуацій та організації зв`язку у сфері цивільного захисту №733, наказу МВС від 08.02.2019 №93 "Про затвердження Інструкції щодо практик чи процедур проектування, дослідження, введення в експлуатацію, експлуатації та технічного обслуговування (супроводження) автоматизованих систем централізованого оповіщення", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.04.2019 за №418/33389, наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.05.2011 №45 "Про затвердження Порядку розроблення проектної документації на будівництво об`єктів", Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 №668, Настанови з визначення вартості будівництва та іншого законодавства, яке регулює спірне питання.

Тобто, закупівлю робіт та подальше укладення договору за результатами відкритих торгів замовником проведено у порушення, крім іншого, п. 22 Положення про організацію оповіщення про загрозу виникнення або виникнення надзвичайних ситуацій та організації зв`язку у сфері цивільного захисту №733, який передбачає, зокрема, обов`язкову наявність проектної (проектно-кошторисної), технічної (експлуатаційно-технічної) документації, паспортів на автоматизовану систему оповіщення, технічні засоби оповіщення та інформування; проведення контрольних та технічних перевірок готовності автоматизованих систем оповіщення та здійснення заходів із створення, модернізації та вдосконалення автоматизованих систем оповіщення і технічних засобів оповіщення та інформування.

Разом з тим, на переконання прокурора, укладання договору між замовником та товариством суперечить вимогам ч. 1 ст. 203 ЦК України, які передбачають, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, інтересам держави і суспільства.

Також, незважаючи на те, що між замовником та ТОВ "ІНЖЕНІРИНГ-АНАЛІТИКА" 25.09.2023 укладений договір підряду, 18.12.2023 вже на стадії монтажу обладнання сторони безпідставно уклали додаткову угоду №1 та нею змінили істотні умови договору, які суттєво відрізняються від змісту тендерної пропозиції замовника під час оголошення цієї закупівлі, чим порушили норми ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

Таким чином, перемога ТОВ "ІНЖЕНІРИНГ-АНАЛІТИКА" у торгах за державні кошти та укладення у подальшому з ним договору є нечесною і недобросовісною діловою практикою, що нівелює, знецінює норми Закону України "Про державні закупівлі" та робить непрозорою процедуру відкритих торгів, який підлягає визнанню недійсним.

Окрім іншого, укладена 18.12.2023 сторонами додаткова угода №1 до договору №20 про внесення суттєвих змін у таблицю 1 технічної специфікації (додаток 3) до спірного договору підряду суперечить нормам ст. 41 Закону України №922, тому означена додаткова угода від 18.12.2023 №1 до договору підряду №20 також підлягає визнанню недійсною.

Прокурор зауважує, що відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ "ІНЖЕНІРИНГ -АНАЛІТИКА", як юридична особа, станом на дату подання цієї заяви, не перебуває ні в процесі припинення, ані в процесі провадження у справі про банкрутство, санації.

Згідно даних ЄДРПОУ, статутний капітал товариства складає 1200000 грн., що є значно меншим заявленої до цього відповідача позовної вимоги.

Як вбачається з вебпорталу Уповноваженого органу з питань публічних закупівель "Ргоzorro", товариство продовжує здійснювати фінансово-господарську діяльність шляхом укладення договорів з КУ "Центр інтегрованої системи відеоспостереження та відеоаналітики міста Одеси (ЦЕНТР-"077")" з надання послуг технічного обслуговування та забезпечує участь у понад 200 процедур торгів, які оголошені іншими установами.

Наразі, відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів право власності на нерухоме майно за ТОВ "ІНЖЕНІРИНГ-АНАЛІТИКА" не зареєстроване.

Прокурор наголошує, що під час опрацювання закупівлі окружна прокуратура неодноразово інформувала орган фінансового контролю, Одеську міську раду, Департамент муніципальної безпеки Одеської міської ради та КУ "Центр інтегрованої системи відеоспостереження та відеоаналітики міста Одеси (ЦЕНТР-"077")" про порушення законодавства цивільного захисту, зокрема, в частині організації оповіщення про загрозу виникнення або виникнення надзвичайних ситуацій та організації зв`язку у цій сфері.

Проте, уповноважені органи залишили виявлені прокуратурою порушення чинного законодавства поза увагою, через що бюджетні кошти в сумі 24637726,00 грн. були безпідставно перераховані товариству.

Більш того, згідно з інформацією, яка наявна в Єдиному державному реєстрі судових рішень України, постановою Печерського районного суду міста Києва від 24.05.2023 у справі №757/65242/19-п громадянина ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, та звільнено його від адміністративної відповідальності у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з судового рішення, ОСОБА_1 , будучи керівником ТОВ "ІНЖЕНІРИНГ-АНАЛІТИКА", вчинив ведення податкового обліку з порушенням встановленого законом порядку, а саме: занижено грошове зобов`язання з податку на прибуток в сумі 178600 грн., за період три квартали 2019 року, чим порушив вимоги п. 48.1 ст. 48, п. 137.4 ст. 137 ПК України.

Крім того, з Єдиного державного реєстру судових рішень України вбачається, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000168 від 23.06.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.

З ухвали суду вбачається, що службовими особами Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради було замовлено, а ТОВ "ІНЖЕНІРИНГ-АНАЛІТИКА" поставлено обладнання за завищеною вартістю на загальну суму понад 500000 гривень, що призвело до розтрати бюджетних коштів.

Таким чином, на переконання прокурора, очікування на те, що у випадку задоволення позовних вимог товариство буде належним чином виконувати рішення суду, є марним.

Як зазначає прокурор, вжиття заходів забезпечення позову - це реальна гарантія виконання судового рішення, виходячи з розумності, обгрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову і забезпечення збалансованості інтересів сторін у справі. З урахуванням специфіки предмету закупівлі та правовідносин, що виникли між сторонами, процедура повернення коштів в майбутньому, сплачених за договором, без вжиття заходу забезпечення позову буде неможлива та неефективна. За таких обставин, тільки вжиття заходів до забезпечення позову є реальною гарантією ефективного захисту порушених інтересів держави.

За наведених обставин прокурор просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладання арешту на грошові кошти відповідача - ТОВ "ІНЖЕНІРИНГ-АНАЛІТИКА" в розмірі 24637726,00 грн., які знаходяться в банківських установах на всіх рахунках відповідача, інформація про які буде виявлена в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

Положеннями частини першої статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною першою статті 11 ГПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначено у статті 136 ГПК України, згідно з якою господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У статті 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб (пункт 1 частини 1).

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

За змістом статті 136 Господарського процесуального кодексу України, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між певним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову чи забезпечити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Тобто забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 4 статті 137 Господарського процесуального кодексу України). Співмірність, зокрема, передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії (постанови Верховного Суду від 14.07.2021 у справі №910/17014/20 та від 28.07.2021 у справі №910/3704/21).

При використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначити обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами (пункт 8.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі №914/1570/20).

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення. Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові кошти), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Під час вирішення питання про забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті.

Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

Суд зазначає, що виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Європейським судом у рішенні від 19.03.1997 у справі "Горнсбі проти Греції" зазначено, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не можуть вважатися дієвими, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.05.2004 у справі "Продан проти Молдови" Суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній із сторін.

Таким чином, саме вжиття судом заходів забезпечення позову сприяє гарантуванню відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого судового рішення, що повністю відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Господарський суд повинен врахувати потенційні ризики можливості невиконання рішення суду та гарантувати відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання ухваленого рішення.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18.

Так, предметом позову прокурора в інтересах держави в особі визначених ним позивачів, є, в тому числі, вимога майнового характеру про стягнення з відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНЖЕНІРИНГ-АНАЛІТИКА" грошових коштів у розмірі 24637726,00 грн., отже виконання в майбутньому судового рішення у даній справі у разі задоволення позовних вимог безпосередньо залежить від тієї обставини, чи матиме відповідач необхідну суму грошових коштів, тому застосування заходу забезпечення позову, обраного прокурором, безпосередньо пов`язане із предметом позову.

Адекватність такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на грошові кошти відповідача у межах ціни позову полягає у тому, що такі дії забезпечать реальне виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Таким чином, суд вважає, що запропоновані заходи забезпечення позову в частині накладення арешту на грошові кошти відповідають вимогам процесуального законодавства щодо розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, доведеності обставин щодо ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Суд звертає увагу на те, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін (вказана правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22, постанові Верховного Суду від 09.06.2023 у справі №37з-23).

До того ж, за обставин звернення з позовом про стягнення грошових коштів саме відповідач має доводити недоцільність чи неспівмірність заходів забезпечення, вжиття яких просить у суду позивач (така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.10.2022 у справі № 905/446/22).

Також, за приписами ч.12 ст.137 ГПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

Разом з тим суд зауважує, що спірна процедура закупівлі за ідентифікатором UA-2023-08-29-004917-a вже відбулась, сторонами укладено договір підряду та додаткові угоди до нього. Отже, забезпечення позову у даному випадку не протирічить вимогам ч. 12 ст. 137 ГПК України.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту", кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Суд враховує, що заходи забезпечення позову, виконуючи роль гарантії виконання судового рішення з конкретним предметом спору, водночас не повинні припиняти чи іншим чином негативно впливати на діяльність сторони зобов`язання чи інших осіб. Проте, у заявлений прокурором спосіб і в межах суми спору, що є предметом стягнення у справі № 916/770/24, законні права відповідача-2 не порушуються. Арешт на грошові кошти, який накладається судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, має на меті подальше звернення стягнення на них в разі задоволення позову. Відповідний спосіб забезпечення позову не порушує балансу інтересів сторін, а є законним тимчасовим заходом до результатів вирішення спору, спрямованим на забезпечення гарантії виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Приймаючи до уваги, що обраний прокурором захід до забезпечення позову в частині накладення арешту на грошові кошти, належні Товариству з обмеженою відповідальністю "ІНЖЕНІРИНГ-АНАЛІТИКА", в межах суми позову 24637726,00 грн. відповідає предмету позовних вимог і може забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, суд дійшов до висновку про обґрунтованість поданої заяви та задовольняє її в повному обсязі.

Наразі судом не розглядається питання щодо зустрічного забезпечення, оскільки частиною 1 статті 141 ГПК України передбачено право суду, а не обов`язок вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Розгляд судом першої інстанції заяви про забезпечення позову, яка не містить конкретних пропозицій щодо зустрічного забезпечення, не є порушенням вимог ст.141 ГПК України та не свідчить про допущення судом істотних процесуальних порушень, достатніх для скасування судового рішення, яким вжито відповідні заходи забезпечення позову, оскільки з метою захисту своїх прав відповідач не позбавлений можливості звернутися з клопотанням про зустрічне забезпечення.

Наведена позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у поста-новах від 18.07.2018 у справі №916/2851/17, від 26.11.2018 у справі №904/2925/18, від 17.12.2018 у справі №914/970/18, від 18.06.2019 у справі №904/661/19, від 24.06.2019 у справі №916/2933/18, від 10.10.2019 у справі №916/1572/19, від 16.12.2021 у справі №911/1658/21, від 23.12.2021 у справі №927/762/21.

Частиною 6 ст.140 ГПК України встановлено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 136, 137, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

1. Заяву заступника керівника Приморської окружної прокуратури міста Одеси про забезпечення позову у справі №916/770/24 задовольнити.

2. Накласти арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНЖЕНІРИНГ-АНАЛІТИКА"(, 01133, м.Київ, бульвар Лесі Українки, 21, прим.201) в розмірі - 24637726 (двадцять чотири мільйони шістсот тридцять сім тисяч сімсот двадцять шість) грн. 00 коп., які знаходяться в банківських установах на всіх рахунках відповідача, інформація про які буде виявлена в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову.

Стягувачем за даною ухвалою є: Приморська окружна прокуратура міста Одеси Одеської області (, 65062, м.Одеса, вул.Черняховського, 6)

Боржником за даною ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНЖЕНІРИНГ-АНАЛІТИКА"(, 01133, м.Київ, бульвар Лесі Українки, 21, прим.201)

Суддя Сулімовська Марина Богданівна

Ухвала є виконавчим документом в розумінні Закону України "Про виконавче провадження", може бути пред`явлена до примусового виконання у строк, передбачений ст.12 Закону України "Про виконавче провадження", і підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ст.235 Господарського процесуального кодексу України. Відповідно до ч.8 ст.140 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено у строки та в порядку, визначені ст.ст.254-257 Господарського процесуального кодексу України. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвалу складено і підписано 29.02.2024.