за позовом Компанії «Trimcroft Services Limited» до: 1) Компанії «Eastcoast United Inc.», 2) Компанії «Statex Corp.», 3) Компанії «Newport Inc.», 4) Компанії «Sayers Holdings Limited», 5) Приватного акціонерного товариства «Ділові партнери», 6) Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, 7) Компанії «Ferrexpo AG», 8) Товариства з обмеженою відповідальністю «Солід Дніпро», 9) Товариства з обмеженою відповідальністю «Основа - цінні папери», 10) Акціонерного товариства «Інг Банк Україна», 11) Міністерства юстиції України, 12) Приватного акціонерного товариства «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» - про визнання недійсним договору в частині та відновлення становища, яке існувало до порушення прав, та за позовами третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору: 1) Компанії «Calefort Developments Limited», 2) Компанії «Emsworth Assets Limited», 3) Компанії «Gilson Investmens Limited» до 1) Компанії «Eastcoast United Inc.», 2) Компанії «Statex Corp.», 3) Компанії «Newport Inc.», 4) Компанії «Sayers Holdings Limited», 5) Приватного акціонерного товариства «Ділові партнери», 6) Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, 7) Компанії «Ferrexpo AG», 8) Товариства з обмеженою відповідальністю «Солід Дніпро», 9) Товариства з обмеженою відповідальністю «Основа - цінні папери», 10) Акціонерного товариства «Інг Банк Україна», 11) Міністерства юстиції України, 12) Приватного акціонерного товариства «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат», 13) Виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області - про визнання недійсним договору в частині та відновлення становища, яке існувало до порушення прав,
постановленої за результатами розгляду клопотань Компанії «Ferrexpo AG» і Приватного акціонерного товариства «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» про здійснення розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу
Коротка історія справи
Компанія «Trimcroft Services Limited» (позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Компанії «Eastcoast United Inc.» (відповідач-1), Компанії «Statex Corp.» (відповідач-2), Компанії «Newport Inc.» (відповідач-3), Компанії «Sayers Holdings Limited» (відповідач-4), Приватного акціонерного товариства «Ділові партнери» (ПрАТ «Ділові партнери», відповідач-5), Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку (відповідач-6), Компанії «Ferrexpo AG» (відповідач-7), Товариства з обмеженою відповідальністю «Солід Дніпро» (ТОВ «Солід Дніпро», відповідач-8), Товариства з обмеженою відповідальністю «Основа - цінні папери» (ТОВ «Основа - цінні папери», відповідач-9), Акціонерного товариства «Інг Банк Україна» (відповідач-10), Міністерства юстиції України (Мін`юст, відповідач-11), Приватного акціонерного товариства «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» (ПрАТ «Полтавський ГЗК», відповідач-12), в якому просила:
- визнати недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу цінних паперів № К-1911/27 від 18 листопада 2002 року (далі - Договір купівлі-продажу цінних паперів, Договір), підписаний позивачем, компаніями «Calefort Developments Limited» (третя особа-1), «Emsworth Assets Limited» (третя особа-2), «Gilson Investments Limited» (третя особа-3), відповідачами 1-5, 10, в частині, що стосується прав та інтересів позивача;
- визнати недійсними свідоцтва про реєстрацію випуску акцій та зобов`язати Мін`юст привести у відповідність станом на 17 листопада 2002 року відомості про відповідача-12 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань в частині розміру статутного капіталу та інформації про кінцевого бенефіціарного власника юридичної особи;
- визначити розмір частки позивача у статутному капіталі відповідача-12 у такій кількості і вартості акцій, якою вона була до моменту укладення Договору купівлі-продажу цінних паперів;
- витребувати із незаконного володіння (стягнути з) відповідача-7 на користь позивача відповідну кількість простих іменних акцій ПрАТ «Полтавський ГЗК».
До Господарського суду міста Києва також звернулися компанії «Calefort Developments Limited», «Emsworth Assets Limited» та «Gilson Investmens Limited» із заявами про вступ у справу як треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, з позовами до відповідачів і Виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області, зміст яких в цілому повторює позовну заяву Компанії «Trimcroft Services Limited».
Рішенням Господарського суду міста Києва від 27 травня 2021 року у позовах позивача та третіх осіб відмовлено повністю.

Північний апеляційний господарський суд постановою від 12 вересня 2022 року скасував рішення Господарського суду міста Києва від 27 травня 2021 року та ухвалив нове, яким позови компаній «Trimcroft Services Limited», «Calefort Developments Limited», «Emsworth Assets Limited» та «Gilson Investments Limited» задовольнив частково, а саме:

- визнав недійсним з моменту укладення Договір купівлі-продажу цінних паперів у частині, що стосується прав та інтересів позивача та третіх осіб, тобто щодо пакетів простих іменних акцій ПрАТ «Полтавський ГЗК», проданих ними за цим Договором;

- витребував із незаконного володіння (стягнув з) Компанії «Fеrrexpo AG» прості іменні акції, випущені ПрАТ «Полтавський ГЗК»;

- зобов`язав депозитарну установу ТОВ «Основа - цінні папери» виконати безумовні депозитарні операції щодо списання з рахунка у цінних паперах Компанії «Fеrrexpo AG» відповідних пакетів простих іменних акцій ПрАТ «Полтавський ГЗК», а депозитарну установу ТОВ «Солід Дніпро» - виконати безумовні депозитарні операції зарахування цих пакетів простих іменних акцій відповідача-12 на рахунки у цінних паперах компаній «Trimcroft Services Limited», «Calefort Developments Limited», «Emsworth Assets Limited», «Gilson Investments Limited».

У решті позовних вимог суд апеляційної інстанції відмовив та здійснив розподіл судового збору за подання позивачем і третіми особами позовних заяв та апеляційних скарг.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 19 квітня 2023 року закрито касаційне провадження за касаційною скаргою Компанії «Ferrexpo AG» про оскарження ухвал Північного апеляційного господарського суду від 14 січня, 23 червня, 29 червня, 29 серпня, 30 серпня та 08 вересня 2022 року у справі № 910/15551/20; касаційні скарги ПрАТ «Ділові партнери» та Компанії «Ferrexpo AG» задоволено частково; постанову Північного апеляційного господарського суду від 12 вересня 2022 року скасовано; рішення Господарського суду міста Києва від 27 травня 2021 року у справі змінено в мотивувальній частині, а в іншій частині залишено в силі.

Також у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду виснувала, що з огляду на її висновок про часткове задоволення касаційних скарг ПрАТ «Ділові партнери» та Компанії «Ferrexpo AG» судові витрати щодо перегляду справи в суді касаційної інстанції покладаються на позивача та третіх осіб із самостійними вимогами, та зробила розподіл судового збору, сплаченого відповідачами 5 і 7 за подання касаційних скарг.

24 квітня 2023 року Компанія «Ferrexpo AG» та ПрАТ «Полтавський ГЗК» звернулись до Великої Палати Верховного Суду із клопотаннями про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із касаційним розглядом справи в розмірі 275 000,00 євро та 3 000 000,00 грн відповідно, просили стягнути ці витрати на їх користь з компаній «Trimcroft Services Limited», «Emsworth Assets Limited», «Gilson Investmens Limited», «Calefort Developments Limited».

Зміст ухвали Великої Палати Верховного Суду

Ухвалою від 07 лютого 2024 року Велика Палата Верховного Суду зупинила провадження у справі № 910/15551/20за заявами Компанії «Ferrexpo AG» та ПрАТ «Полтавський ГЗК» про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальному провадженні № 0000202.

В обґрунтування такого рішення Велика Палата Верховного Суду вказала, що в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 01 травня 2023 року зареєстровано кримінальне провадження № 0000202 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 28, частиною четвертою статті 368, частиною третьою статті 28, частиною третьою статті 368, частиною четвертою статті 368, частиною четвертою статті 369 Кримінального кодексу України, зокрема щодо можливого одержання неправомірної вигоди учасниками організованої групи за прийняття судового рішення в судовій справі № 910/15551/20, що перебувала на розгляді Великої Палати Верховного Суду.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 227 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що існує об`єктивна неможливість розгляду заяв Компанії «Ferrexpo AG» та ПрАТ «Полтавський ГЗК» у справі № 910/15551/20 до вирішення справи у кримінальному провадженні № 0000202.

Велика Палата Верховного Суду вказала, що за наявності факту пред`явлення судді підозри у вчиненні злочину, безпосередньо пов`язаного з вирішенням справи № 910/15551/20, розгляд заяв, які стосуються доповнення постанови від 19 квітня 2023 року у цій справі, до вирішення питання в установленому законом порядку про винуватість судді не буде відповідати критеріям безсторонності суду та справедливого судового процесу.

Причини незгоди з постановою Великої Палати Верховного Суду

Із прийнятим Великою Палатою Верховного Суду процесуальним рішенням та його мотивуванням не погоджуємося, тому на підставі частини третьої статті 34 ГПК України висловлюємо окрему думку, яка полягає в наступному.

Розподіл судових витрат при розгляді господарської справи врегульовано нормами статті 129 ГПК України. Відповідно до положень частини восьмої цієї статті суд може вирішити питання про розподіл судових витрат після розгляду справи за умови, якщо до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву та протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду подала докази на підтвердження розміру судових витрат.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За частиною третьою статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

19 квітня 2023 року Велика Палата Верховного Суду за результатами касаційного розгляду справи № 910/15551/20 ухвалила постанову, яка набрала законної сили з моменту її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.

24 квітня 2023 року Компанія «Ferrexpo AG» та ПрАТ «Полтавський ГЗК» звернулись до Великої Палати Верховного Суду із клопотаннями про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з касаційним розглядом справи та надали докази на підтвердження розміру судових витрат: договори про надання правової допомоги, описи виконаних робіт, рахунки тощо.

Зазначені докази є достатніми для того, щоб відповідно до вимог процесуального закону вирішити питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з касаційним розглядом справи № 910/15551/20.

Інших доказів на підтвердження понесених сторонами судових витрат на правничу допомогу в суді касаційної інстанції не існує, вони не можуть з`явитися внаслідок прийняття рішення суду у кримінальному провадженні № 0000202 та за жодних обставин не можуть бути надані у справу № 910/15551/20, тому що процесуальний строк на їх подання до суду обмежений п`ятьма днями з дати ухвалення відповідного судового рішення (частина восьма статті 129 ГПК України), тобто він минув 24 квітня 2023 року.

Отже, у справі № 910/15551/20 були відсутні передбачені пунктом 5 частини першої статті 227 ГПК України підстави для зупинення провадження, оскільки не існувало об`єктивної неможливості розгляду питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у цій справі до рішення суду у кримінальному провадженні № 0000202; зібрані докази дозволяли повною мірою встановити та оцінити обставини (факти), які були предметом судового розгляду.

Велика Палата Верховного Суду не вказала конкретних визначених законом передумов для зупинення провадження у справі № 910/15551/20 на стадії вирішення питання про розподіл судових витрат, оскільки їх не існувало.

Зазначивши замість цього про те, що «за наявності факту пред`явлення судді підозри у вчиненні злочину, безпосередньо пов`язаного з вирішенням справи № 910/15551/20, розгляд заяв, які стосуються доповнення постанови від 19 квітня 2023 року у цій справі, до вирішення питання в установленому законом порядку про винуватість судді не буде відповідати критеріям безсторонності суду та справедливого судового процесу», Велика Палата Верховного Суду фактично сама поставила під сумнів законність власного судового рішення, що не має під собою правових підстав.

Крім того, слід звернути увагу, що відповідно до формулювання пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

При цьому зі змісту статей 314, 317 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) вбачається, що кримінальною справою є матеріали, направлені до суду після закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні, які включають, зокрема, обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру або клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності.

До цього моменту кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, яка, відповідно до визначення, що міститься в пункті 5 частини першої статті 3 КПК України, починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження.

Кримінальне провадження, що перебуває на стадії досудового розслідування, ще не дозволяє визначати його як «справу, що розглядається в порядку кримінального судочинства».

На час постановлення ухвали Великої Палати Верховного Суду від 07 лютого 2024 року у справі № 910/15551/20кримінальне провадження № 0000202 перебувало на стадії досудового розслідування, воно не підпадає під визначення «справи, яка розглядається в порядку кримінального судочинства», оскільки розглядати справу в порядку кримінального судочинства уповноважений лише суд, натомість кримінальне провадження № 0000202 ще не перебуває на стадії судового розгляду.

Отже, саме формулювання пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України не дозволяло зупинити справу № 910/15551/20ухвалою від 07 лютого 2024 року до набрання законної сили судовим рішенням у справі в кримінальному провадженні № 0000202 навіть з огляду на відсутність справи у кримінальному провадженні № 0000202 як такої станом на час прийняття вказаної ухвали від 07 лютого 2024 року.

Висновки

У зв`язку із наведеним вважаємо, що Велика Палата Верховного Суду прийняла необґрунтоване рішення про зупинення провадження у справі № 910/15551/20до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальному провадженні № 0000202.

Натомість Велика Палата Верховного Суду мала вирішити по суті заявлені сторонами клопотання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з касаційним розглядом справи № 910/15551/20 в порядку, визначеному процесуальним законом.

Судді Ю. Л. Власов

В. Ю. Уркевич