РІШЕННЯ

23 лютого 2024 року м. ТернопільСправа № 921/825/23
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Хоми С.О.

розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу № 921/825/23

за позовом: Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-страхування», 08131, Київська обл., Бучанський р-н, с. Софіївська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, буд. 56, ідентифікаційний ;

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Павлюк Віталія Івановича, АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2

про: стягнення 271 391,98 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

Суть справи.

Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-страхування» звернулося з позовом до Фізичної особи-підприємця Павлюк Віталія Івановича про стягнення 271 391,98 грн шкоди в порядку суброгації та судових витрат.

Позиція позивача.

18.12.2023 Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-страхування» звернулося з позовом до Фізичної особи-підприємця Павлюк Віталія Івановича про стягнення 271 391,98 грн шкоди в порядку суброгації.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту (Страхового полісу) № CLAU-26731 від 18.08.2022, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, позивачем виплачено відшкодування власнику пошкодженого застрахованого ним автомобіля марки «Infiniti Q30», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , тому відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України позивач отримав право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Оскільки у скоєнні ДТП визнано винним водія ОСОБА_1 автомобіля (автобусу) «VAN HOOL», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , який належить Фізичній особі-підприємцю Павлюк Віталію Івановичу позивач просить суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування.

Правовими підставами позову позивач зазначає статтю 993, 1187, 1188 Цивільного кодексу України, статтю 27 Закону України «Про страхування».

Заперечення відповідача.

09.01.2024 від відповідача Фізичної особи-підприємця Павлюк Віталія Івановича надійшов відзив на позовну заяву № без номера від 04.01.2024 (вх. №196 від 09.012024), в якому він заперечує проти позову в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень відповідач вказує, що вимога позивача про стягнення з відповідача повної вартості страхового відшкодування в сумі 271 391,98 грн., є незаконними та суперечить Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки позивач не повідомив відповідача про настання ДТП, яка має ознаки страхового відшкодування, а звернувся вже із відповідною завою про виплату страхового відшкодування після ремонту транспортного засобу «Infiniti Q30», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 тим самим унеможлививши виконання відповідачем свого обов`язку щодо встановлення в порядку Закону про ОСЦПВ.

При цьому, встановлення процедури оцінки майна заподіяної майну потерпілих в результаті ДТП на підставі звіту про оцінку КТЗ № 01-08/05від 08.05.2023, не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки відшкодуванню підлягають витрати пов`язані саме з відновлювальним ремонтом ТЗ, тобто розраховані з урахуванням зносу та в порядку, встановленому законодавством.

Також відповідач зазначає, що величина втрати товарної вартості при визначенні вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Infiniti Q30», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , повинна була розраховуватись оскільки автомобіль 2017 року випуску, та автомобілю на момент вчинення ДТП понад 5 років. Так, визначення вартості матеріального збитку, що підлягає відшкодуванню власнику «Infiniti Q30», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , проводилась без ідентифікації КТЗ.

Відповідь на відзив позивача.

17.01.2024 від позивача надійшла Відповідь на відзив № без номера, документ сформований в системі «Електронний суд» 16.01.2024 (вх.№462 від 17.01.2024), в якій зазначає, що позивач не погоджується з жодним доводом, що відповідач зазначив у своєму відзиві, оскільки останні є надуманими та такими, що ґрунтуються на невірному тлумаченні законодавчих норм, які підлягають застосуванню при вирішенні цієї справи та просить задовольнити позов, а також судовий збір в сумі 4070,88 грн та 16 000,00 грн.

Зокрема, відповідач акцентує увагу суду на нормах Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який не підлягає застосуванню при вирішенні спору між позивачем та відповідачем.

Також відповідач помилково вважає, що до вартості відновлювального ремонту транспортного засобу «Infiniti Q30», реєстраційний номер НОМЕР_5 (не є транспортним засобом виробленим в країнах СНД) мав бути застосований коефіцієнт фізичного зносу, оскільки авто, нібито, старше 5 років, а також включені витрати що стосуються втрати товарної вартості застрахованого транспортного засобу.

Позивач вказує,що якби зазначені відповідачем обставини мали місце бути,- то це суттєво вплинуло б на розмір вимоги до відповідача в сторону збільшення. Адже як розмір фізичного зносу так і ВТВ це суми тягар по відшкодуванню яких лягає безпосередньо на осіб відповідальних за завдані збитки, а не на страхову компанію особи відповідальної за завдану шкоду.

Заперечення на відповідь на відзив.

Відповідач заперечень на відповідь на відзив до матеріалів справи не подавав.

Рух справи.

Ухвалою від 26.12.2023 прийнято позовну заяву № без номера, документ сформований в системі «Електронний суд» 15.12.2023 (вх.№917 від 18.12.2023) Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-страхування» до розгляду та відкрито провадження у справі №921/825/23 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ); Витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (46001, м. Тернопіль, Майдан Волі,3, ідентифікаційний код 14035769) докази.

18.01.2024 від Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на виконання ухвали суду від 26.12.2023 у справі № 921/825/23 надійшов супровідний лист № 1900-0901-7/3015 від 18.01.2024 (вх.№ 530 від 18.01.2024) з доданою довідкою ОК-5.

Явка сторін.

Ухвала про відкриття провадження у справі № 921/825/23 від 26.12.2023 була надіслана позивачу та представнику позивача у електронний кабінет підсистеми «Електронний Суд».

Ухвала про відкриття провадження у справі № 921/825/23 від 26.12.2023 була надіслана відповідачу та третій особі рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення відповідачу та третій особі.

Оскільки провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників то представники учасників справи не викликались.

Технічна підтримка.

Оскільки розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) представників учасників справи за наявними у справі матеріалами, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу відповідно до ч. 3 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України не проводилося.

Господарський процес.

Згідно ч.2 ст.252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

У відповідності до ст.248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст.233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Частиною четвертою ст.240 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши наявні матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

11.04.2023 в м. Києві на Брест-Литовському шосе відбулася ДТП за участю транспортного засобу «Infiniti Q30», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , яким керувала ОСОБА_2 та транспортного засобу (автобусу) «VAN HOOL», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від26.05.2023 у справі № 759/7954/23 ОСОБА_1 , який керував автобусом «VAN HOOL», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 визнано винним у вчиненні ДТП.

На час ДТП автомобіль «Infiniti Q30», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 на підставі договору добровільного страхування від 18.08.2022 застрахований у Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-страхування», що підтверджується страховим полісом CLAU-26731.

Як встановлено судом, відповідно до відомостей з Єдиної централізованої бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України, станом на дату ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу (автобусу) «VAN HOOL», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 на час ДТП згідно з полісом обов`язкового страхування № 212748857 застрахований у ПрАТ «СК «Перша», ліміт страхового відшкодування за майнову шкоду - 160 000, 00 грн, франшиза - 3200, 00 грн.

Відповідно до рахунку №ВЛвС-0001465 від 28.04.2023 Товариства з обмеженою відповідальністю «ВіДі-Ліберті» вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Infiniti Q30», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 склала 435 791,98 грн. грн.

01.05.2023 ОСОБА_2 звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування в зв`язку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору страхування, який відбувся 11.04.2023.

Страховим актом №15627 від 03.05.2023 затверджено суму страхового відшкодування у розмірі 428191, 98 грн.

04.05.2023 Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-страхування» згідно з Договором страхування на підставі Заяви і страхового акта № 15627 від 04.05.2023, виходячи з рахунку від 28.04.2023, товарного чеку від 11.04.2023, здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 428 191,98 грн, що підтверджується платіжними інструкціями № 4603 та 4604 від 04.05.2023.

Виплата страхового відшкодування була здійснена безпосередньо на рахунок підприємства, що здійснювало відновлювальний ремонт застрахованого тз - ТОВ «ВІДІ-ЛІБЕРТІ», яке є офіційним дилером автомобілів марки «Infiniti» в Україні та має в своєму складі сертифіковану станцію технічного обслуговування.

05.05.2023 Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-страхування» звернулось до ПрАТ «СК «Перша», з претензiєю про виплату страхового відшкодування на суму 428 191, 98 грн внаслідок винних дій страхувальника.

ПрАТ «СК «Перша» перерахувало Товариству з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-страхування» в межах ліміту страхового відшкодування за майнову шкоду страхову виплату з врахуванням франшизи (3200, 00 грн) в межах відповідно до претензії про страхове відшкодування на суму 156 800,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 2344 від 27.06.2023.

Згідно звіту про оцінку КТЗ №01-08/05 від 08.05.2023 з визначення вартості відновлювального ремонту, заподіяного власникові у результаті аварійних пошкоджень колісного транспортного засобу колісного транспортного засобу «Infiniti Q30», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , зробленого оцінювачем ФОП Куліш Олександром Васильовичем (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №624/20 від 17.07.2020), вартість відновлювального ремонту об`єкта оцінки склала 501776,35 грн з ПДВ.

29.09.2023 Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-страхування» звернулося до Фізичної особи-підприємця Павлюк Віталія Івановича з претензією про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яке здійснило ПрАТ «СК «Перша» на суму 271 391, 98 грн.

Відповіді на претензію матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача 271 391, 98 грн різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яке здійснило ПрАТ «СК «Перша» в сумі 156 800,00 грн.

Оцінивши подані позивачем докази на предмет належності, допустимості, достовірності, вірогідності, суд дійшов наступного висновку

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі статтею 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до частин першої, другої статті 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За визначенням статті 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства (частина перша статті 6 Закону України "Про страхування").

Згідно із частиною другою статті 9 Закону України "Про страхування" страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта, що складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, визначеній страховиком (частина перша статті 25 Закону України "Про страхування").

За змістом статті 980 Цивільного кодексу України, статті 4 Закону України "Про страхування" залежно від предмета договору, страхування може бути особистим, майновим, а також страхуванням відповідальності.

Статтями 512, 514 Цивільного кодексу України передбачено, що в установлених законом випадках кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою.

Ці норми кореспондуються з положеннями статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування", згідно з якими до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто, у правовідносинах суброгації відбувається лише заміна кредитора: право вимоги передається (переходить) від страхувальника (якого ще називають вигодонабувачем, первісним кредитором, потерпілим) до страховика - нового кредитора, який в подальшому замість страхувальника і буде пред`являти право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Така заміна відбувається на підставі закону, в момент виплати страховиком страхового відшкодування страхувальнику. Тому нового зобов`язання з відшкодування збитків не виникає, оскільки у таких правовідносинах зберігається те зобов`язання, яке виникло із заподіяння шкоди і у зв`язку з яким було виплачене страхове відшкодування.

Отже, у відносинах суброгації страховик виступає замість потерпілого в деліктному зобов`язанні, а особа, яка завдала шкоди, - його боржником. До нового кредитора переходять права первісного кредитора в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. Під час виплати страховиком страхувальнику страхового відшкодування за договором добровільного майнового страхування відбувається заміна кредитора, і, як наслідок, у страховика виникає право вимоги до відповідальної особи щодо відшкодування йому завданої шкоди у порядку суброгації.

Згідно зі статтями 993 Цивільного кодексу України та 27 Закону України "Про страхування" до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05.04.2018 у справі № 910/3165/17, від 12.08.2019 у справі № 910/2351/17 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 910/2603/17.

У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат переходить від потерпілої особи право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. В таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора, а саме потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за заподіяння шкоди. Таким чином, за суброгацією відбувається лише зміна осіб у вже наявному зобов`язанні (зміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. Це означає, що одна особа набуває прав і обов`язків іншої особи у конкретних правовідносинах. У процесуальному відношенні страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18).

Судом встановлено, що 11.04.2023 в м. Києві на Брест-Литовському шосе відбулася ДТП за участю транспортного засобу «Infiniti Q30», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , яким керувала ОСОБА_2 та транспортного засобу (автобусу) «VAN HOOL», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_1 .

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем на підставі страхового акта № 15627 від 04.05.2023, виходячи з рахунку від 28.04.2023, товарного чеку від 11.04.2023, здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 428 191,98 грн, безпосередньо на рахунок підприємства, що здійснювало відновлювальний ремонт застрахованого тз «Infiniti Q30» - ТОВ «ВІДІ-ЛІБЕРТІ», яке є офіційним дилером автомобілів марки «Infiniti» в Україні, що підтверджується платіжними інструкціями № 4603 та 4604 від 04.05.2023.

Таким чином, здійснивши виплату страхового відшкодування позивач набув право вимоги до особи, винної у завданні збитків.

Згідно ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

З аналізу положень вказаної норми випливає, що відповідальність юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником, наступає лише у випадках, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, а й заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків.

Виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків є виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.

Вказане узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.07.2018 по справі №914/820/17.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 26.05.2023 у справі № 759/7954/23 ОСОБА_1 , який керував автобусом «VAN HOOL», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 визнано винним у вчиненні ДТП.

Відповідно до ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Факти, установлені у прийнятих раніше судових рішеннях, мають для суду преюдиціальний характер. Преюдиціальність означає обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі, для суду при розгляді інших справ (постанова КГС ВС від 26.11.2019 по справі №922/643/19).

Відповідач є власником транспортного засобу (автобусу) «VAN HOOL», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , про що не заперечував у відзиві на позовну заяву.

Водій вказаного транспортного засобу ОСОБА_1 був працівником відповідача на дату ДТП - 11.04.2023.

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 1900-0901-7/3015 від 18.01.2024 застрахована особа ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , станом на 17.01.2024, згідно звіту податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за 1 квартал 2023 року, поданого фізичною особою-підприємцем Павлюком Віталієм Івановичем, РНОКПП НОМЕР_1 , прийнятий на загальних підставах на посаду водія автотранспортних засобів (наказ № 53 від 15.03.023) з 16.03.2023 року. Єдиний соціальний внесок за період з 16.03.2023 року по 30.09.2023 року сплачений.

Станом на час ДТП винна особа ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем, який володів транспортним засобом (автобусом) «VAN HOOL», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Отже, відповідальність за шкоду, заподіяну застрахованому транспортному засобу «Infiniti Q30», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 має нести відповідач як особа (роботодавець) з вини неправомірних дій водія (працівника) ОСОБА_1 якого сталася ДТП, внаслідок якої вказаний автомобіль зазнав технічних ушкоджень.

Судом встановлено що ПрАТ «СК «Перша» перерахувало Товариству з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-страхування» в межах ліміту страхового відшкодування за майнову шкоду страхову виплату з врахуванням франшизи (3200, 00 грн) на суму 156 800,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 2344 від 27.06.2023.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на зазначене, якщо розмір завданої шкоди перевищує належним чином визначену страхову суму (регламентну виплату), відшкодування шкоди в обсязі такої різниці здійснюється в межах окремого деліктного зобов`язання за участі деліквента (особи, яка винна у скоєнні ДТП) та потерпілого.

Тобто, якщо позивачу недостатньо сплаченого страховиком відшкодування, він має право вимоги до винної у ДТП особи на різницю між фактичним розміром шкоди і сумою страхового відшкодування.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.10.2019 року у справі №753/4696/16-ц.

Посилання відповідача на те, що позивач не повідомив відповідача про настання ДТП, яка має ознаки страхового випадку, а звернувся вже із відповідною заявою про виплату страхового відшкодування після ремонту пошкодженого транспортного засобу, що унеможливило виконання відповідачем свого обов`язку щодо встановлення в порядку Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд вважає безпідставними,з огляду на наступне.

В силу ст.27 Закону України "Про страхування" право вимоги (суброгація) у позивача до особи, відповідальної за заподіяний збиток, виникло після виплати страхового відшкодування в межах фактичних затрат.

Як правомірно зазначає позивач, автомобіль «Infiniti Q30», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 був застрахований на підставі договору добровільного страхування від 18.08.2022, що підтверджується страховим полісом CLAU-26731 у позивача, а тому спочатку відбулося звернення власника пошкодженого транспортного засобу «Infiniti Q30», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 до позивача за отриманням страхового відшкодування, а після його виплати позивач отримав право на підставі вищезазначеної норми законодавства в межах фактичних затрат звернутися до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Щодо доводів відповідача про те, що розмір матеріальної шкоди був розрахований супереч усталеної практики щодо відшкодування шкоди внаслідок пошкодження транспортного засобу, то вони не приймаються судом, оскільки такі доводи відповідача не підтверджено належними доказами.

Відповідно до рахунку №ВЛвС-0001465 від 28.04.2023 Товариства з обмеженою відповідальністю «ВіДі-Ліберті» вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Infiniti Q30», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 склала 435 791,98 грн. грн.

Згідно звіту про оцінку КТЗ №01-08/05 від 08.05.2023 з визначення вартості відновлювального ремонту, заподіяного власникові у результаті аварійних пошкоджень колісного транспортного засобу «Infiniti Q30», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , зробленого оцінювачем ФОП Куліш Олександром Васильовичем (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №624/20 від 17.07.2020), вартість відновлювального ремонту об`єкта оцінки склала 501776,35 грн з ПДВ.

Так, спеціальні норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісних транспортних засобів (далі - КТЗ) чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика)).

Відповідно до вимог п. 8.2 цієї Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою:

Сврз = С р + С м + С с х (1- Е з), де:

С р - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн.;

С м - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн.;

С с - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн.;

Е з - коефіцієнт фізичного зносу.

Відповідно до пунктів 7.38, 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, встановлено, що значення Е приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки.

З матеріалів справи вбачається, що значення коефіцієнту фізичного зносу (Ез) застрахованого позивачем автомобіля «Infiniti Q30», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 (2017 рік випуску) складає 0, оскільки на момент настання ДТП строк експлуатації вказаного транспортного засобу не перевищував 7 років.

За вказаних обставин, суд погоджується із доводами позивача щодо вартості відновлювального ремонту транспортного засобу «Infiniti Q30», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 без урахування коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу.

Суд звертає увагу,що відповідачем самостійно не визначено розмір завданої шкоди, як і не надано суду на противагу наданому позивачем звіту іншого експертного висновку/звіту щодо визначення іншого розміру матеріального збитку, спричиненого позивачу внаслідок пошкодження автомобіля «Infiniti Q30», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Відповідно до статті 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Системне тлумачення наведених вище положень чинного законодавства дає підстави вважати, що в разі пошкодження транспортного засобу розмір шкоди, завданої транспортному засобу, що підлягає відшкодуванню страховиком, визначається виходячи з оцінки вартості витрат, які несе власник пошкодженого транспортного засобу при здійсненні його відновлювального ремонту.

Водночас, як зазначено в прийнятих за результатами перегляду справ даної категорії постановах Верховного Суду від 25.07.2018 у справі № 922/4013/17, від 20.03.2018 у справі № 911/482/17, від 03.07.2019 у справі № 910/12722/18, звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати.

Отже, наявність рахунку на оплату №ВЛвС-0001465 від 28.04.2023 Товариства з обмеженою відповідальністю «ВіДі-Ліберті», та платіжних інструкцій № 4603 та 4604 від 04.05.2023 є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП.

Судом встановлено, що позивач надав докази наявності відносин страхування, факту звернення потерпілого до позивача, встановлення характеру та розміру шкоди, визначення розміру страхового відшкодування, підстав та фактичної його виплати, а тому позовні вимоги позивача про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яке здійснило ПрАТ «СК «Перша» (на суму 156 800,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 2344 від 27.06.2023) на суму 271 391, 98 грн є законними та обгрунтованими,а тому підлягають до задоволення.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Сало проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Судовий збір.

Згідно ч.1 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-страхування», за подання позовної заяви до суду сплачено судовий збір у розмірі 4070 грн. 88 коп. згідно платіжної інструкції № 7307 від 15.12.2023.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

З врахуванням п.1 ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача понесені витрати, пов`язані зі сплатою судового збору на суму 4070 грн. 88 грн., на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-страхування».

Витрати на правову допомогу.

Позивачем у позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, у розмірі 4070,88 грн.(судовий збір).

17.01.2024 від позивача надійшла Відповідь на відзив № без номера, документ сформований в системі «Електронний суд» 16.01.2024 (вх.№462 від 17.01.2024), в якій зазначає оновлений попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат в сумі 16 000 (витрати на правову допомогу).

Доказів понесення позивачем судових витрат в сумі 16 000 (витрати на правову допомогу) станом на дату ухвалення рішення суду не надано.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252, Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Фізичної особи-підприємця Павлюк Віталія Івановича, АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-страхування», 08131, Київська обл., Бучанський р-н, с. Софіївська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, буд. 56, ідентифікаційний :

-271 391,98 грн.- шкоди в порядку суброгації;

-4070,88 грн.- судовий збір в повернення сплачених судових витрат.

3.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4.Копію рішення надіслати:

-позивачу Товариству з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-страхування» (в Електронний кабінет підсистеми «Електронний Суд»).

-представнику позивача, Невідомому Олександру Миколайовичу (в Електронний кабінет підсистеми «Електронний Суд»).

-відповідачу Фізичній особі-підприємцю Павлюк Віталію Івановичу, АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення;

-третій особі ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено та підписано: 23 лютого 2024 року.

Суддя С.О. Хома