ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"21" лютого 2024 р. м. Вінниця Cправа № 902/1552/23

Господарський суд Вінницької області у складі:

головуючий суддя Міліціанов Р.В.,

при секретарі Московчук Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Приватного акціонерного товариства "ПРОДОВОЛЬЧА КОМПАНІЯ "ПОДІЛЛЯ", вул. Порошенка О. Героя України, буд. 74-А, смт Крижопіль, Тульчинський район, Вінницька область, 24600, код - 33143011

до: Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, вул. Ватутіна, буд. 8, с. Ободівка, Гайсинський район, Вінницька область, 24353, код - 04331107

про визнання додаткової угоди до договору оренди укладеною

В С Т А Н О В И В :

До Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява (№ 2068/1 від 06.12.2023 року) Приватного акціонерного товариства "ПРОДОВОЛЬЧА КОМПАНІЯ "ПОДІЛЛЯ" до Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області про визнання додаткової угоди до договору оренди землі № 368 від 19.07.2016 року укладеною в редакції наданої позивачем.

Ухвалою суду від 22.12.2023 року відкрито провадження у справі № 902/1552/23 загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 25.01.2024 року.

03.01.2024 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (б/н від 03.01.2024 року) (вх.канц. № 01-34/73/24).

09.01.2024 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив № 32 від 04.01.2024 року.

У судовому засіданні 25.01.2024 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті на 21.02.2024 року.

Ухвалою суду від 25.01.2024 року повідомлено учасників справи про дату наступного судового засідання.

21.02.2024 року до суду від представника позивача надійшла заява (б/н від 21.02.2024 року) (вх.канц. № 01-34/1882/24), в якому останній зазначає, що підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд проводити судове засідання за його відсутності.

Щодо обізнаності відповідача про судове засідання, суд зазначає наступне.

Ухвалу суду 25.01.2024 року отримано відповідачем 01.02.2024 року, що підтверджується тренінгом поштових відправлень з сайту "Укрпошта", який долучено до матеріалів справи.

Також, зазначену ухвалу надіслано відповідачу до електронного кабінету у системі ЄСІТС за наступною адресою: відповідачу - .

Згідно довідки про доставку електронного листа, що оформлена відповідальним працівником Господарського суду Вінницької області ухвалу суду від 25.01.2024 року надіслано Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області та доставлено до електронного кабінету.

За таких обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення позивача та відповідача про дату, час та місце судового слухання, однак сторони не скористалися своїм правом на участь свого представника у судовому засіданні.

При цьому, ст.ст. 42, 46 ГПК України зобов`язують сторони користуватись рівними їм процесуальними правами.

Згідно із ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

В силу п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є: день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Враховуючи положення ст. ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за відсутності належно повідомленого відповідача.

Стислий виклад процесуальних позицій сторін.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає 19.07.2016 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області та Приватним акціонерним товариствам "ПРОДОВОЛЬЧА КОМПАНІЯ "ПОДІЛЛЯ" укладено договір оренди землі № 368.

За умовами договору в строкове платне користування Приватному акціонерному товариству "ПРОДОВОЛЬЧА КОМПАНІЯ "ПОДІЛЛЯ" передається земельна ділянка площею 10,7642га, кадастровий номер :01:003:0104 сільськогосподарського призначення із земель запасу, яка знаходиться на території Цибулівської сільської ради (за межами населеного пункту) Тростянецького району Вінницької області.

Позивач стверджує, що належним чином виконував обов`язки Договору оренди, сплачував орендну плату у розмірі, який був визначений відповідно до Договору оренди.

На піставі п.п.2 п.3 постанови Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17.07.2020 року №807-ІХ Тростянецький район - ліквідовано.

Відповідно до Перспективного плану формування територій громад Вінницької області, затвердженого розпорядженням КМУ від 06.05.2020 року №512-р, Цибулівська сільська рада увійшла до складу Ободівської сільської територіальної громади.

У зв`язку із передачею земельної ділянки із державної у комунальну власність Ободівської сільської ради, 19.01.2021 року було зареєстровано право власності за відповідачем, про що в Державному реєстрі прав вчинено записом за №40218375.

Маючи намір поновити договір оренди на той самий строк позивач звернувся до відповідача з клопотанням, до якого було додано проект відповідної додаткової угоди, агрохімічний паспорт земельної ділянки, Витяг із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Проте, відповіді надано не було.

Позивач констатує, що між сторонами добровільно додаткова угода про поновлення договору оренди не підписана. Разом з цим, позивач продовжує користуватися земельною ділянкою та сплачувати орендну плату, яка відповідачем приймається.

Враховуючи, що строк дії договору оренди сплинув 18.07.2023 року та маючи намір на поновлення зазначено договору ПрАТ "ПК "ПОДІЛЛЯ" звернулось з відповідним позовом до суду.

Відповідач заперечує щодо заявлених позовних вимог зазначаючи проте те, що на даний час значна кількість громадян-жителів Ободівської територіальної громади (близько 400 військовослужбовців) боронять українську землю від російських окупантів та російської збройної агресії проти України на півдні та сході України. В подальшому, після закінчення військовий дій та Перемоги України у війні виникне гостра потреба відповідно до ст.116, 121 Земельного Кодексу України надати учасникам бойових дій земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства площею в розмірі до 2,00 гектарів кожному військовослужбовцю в адміністративних межах Ободівської сільської ради.

Тому, Ободівська сільська рада планує зарезервувати земельну ділянку комунальної власності кадастровий номер :01:001:0585 площею 30,1234 га за межами с. Цибулівка з послідуючим її поділом та надати в приватну власність утворених ділянок (наділів) площею до 2,00 га для ведення особистого селянського господарства захисникам, які боронили українську землю від російських окупантів та російської збройної агресії проти України, учасників бойових дій та інвалідів АТО, членів сімей загиблих в АТО та учасників ООС (т. 1, а.с. 117-118).

У відповіді на відзив позивач підтримує заявлені позовні вимоги та вважає доводи відповідача викладені у відзиві безпідставними та необґрунтованими (т. 1, а.с.123-124).

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що 19.07.2016 року Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області проведено земельні торги у формі аукціону з продажу права земельної ділянки сільськогосподарського призначення (аукціон № 5176 лот № 9616), що оформлено протоколом № 1 від 19.07.2016 року (т. 1, а.с.20).

На аукціон виставлено земельну ділянку, місце розташування: Вінницька область, Тростянецький район, Цибулівська сільська рада; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 41; номер запису про право власності: 60975185; дата реєстрації 09.06.2016 року; площа: 10,7642 га; Кадастровий номер: :01:003:0104; цільове призначення: 01.01, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; категорія земель: землі сільськогосподарського призначення; вид використання: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; термін оренди: 7 років.

Стартовий розмір річної орендної плати за користування земельною ділянкою встановлено в розмір 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить - 6 770,96 грн.

Ціна продажу лоту: 10 155,96 грн без урахуванням ПДВ:, що становить 12,00 % від нормативної грошової Оцінки земельної ділянки.

Переможцем аукціону визнано Приватне акціонерне товариство "ПРОДОВОЛЬЧА КОМПАНІЯ "ПОДІЛЛЯ".

19.07.2016 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області (Орендодавець) та Приватним акціонерним товариством "Продовольча компанія "ПОДІЛЛЯ" (Орендар) укладено Договір оренди землі № 368 (т. 1, а.с.10-15).

Згідно з предметом даного Договору Орендодавець відповідно до протоколу № 1 проведення земельних торгів у формі аукціону з продажу права оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення (аукціон № 5176 лот № 9616) від 19.07.2016 року надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення із земель запасу, на території Цибулівської сільської ради (за межами населеного пункту), Тростянецького району, Вінницької області (п. 1 Договору).

В оренду передається земельна ділянка площею 10,7642 га, рілля (п. 2 Договору).

Кадастровий номер земельної ділянки: :01:003:0104 (п. 3 Договору).

Згідно п. 4 Договору на земельній ділянці відсутні об`єкти нерухомого майна, а також інші об`єкти інфраструктури.

За змістом п. 5 Договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 84637,00 грн.

Договір укладено на 7 (сім) років з моменту укладання. Після закінчення строку дії Договору Орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 30 (тридцять) днів до закінчення строку дії Договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію. Дата закінчення терміну Договору: 18.07.2023 року (п. 8. Договору).

Плата за користування земельною ділянкою, право користування якою набуто на торгах, підлягає сплаті не пізніше трьох банківських днів з дня укладання Договору оренди земельної ділянки. Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі в розмірі 12 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 10 155 (десять тисяч сто п`ятдесят шість) гривень, 96 коп. за 1 рік (п. 9. Договору)

Згідно з п. 11 Договору орендна плата вноситься до місцевого бюджету, орендарем рівними частками за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Договір набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації права оренди. Цей договір укладено у трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться в орендодавця, другий - в орендаря, третій - в органі, який провів державну реєстрацію права оренди (п. 44 Договору).

01.09.2016 року право оренди земельної ділянки зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про інше речове право: 16184976) (т. 1, а.с.21-22).

Пунктом 58 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин" від 18 квітня 2021 року, внесено зміни у п.24 розділу X "Перехідних положень" Земельного кодексу України. Відповідно до вказаних змін з дня набрання чинності цим пунктом (тобто з 27 травня 2021 року) землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім певних виключень, зазначених в цій нормі. Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки. Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом. Перехід земельних ділянок із державної власності у комунальну власність згідно з вимогами цього пункту не є підставою для припинення права оренди та інших речових прав, похідних від права власності, на такі земельні ділянки. Внесення змін до договору оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту із зазначенням нового органу, що здійснює розпорядження такою земельною ділянкою, не вимагається і здійснюється лише за згодою сторін договору.

Відтак, з огляду на зазначені норми Закону, Орендодавцем за вищевказаним Договором є Ободівська сільська рада Гайсинського району Вінницької області.

16.06.2023 року позивач, скориставшись переважним правом Орендаря, згідно з Договором оренди землі № 368 від 19.07.2016 року, звернувся до Ободівської сільської ради з клопотанням (вих. № 1806/1 від 16.06.2023 року) щодо продовження Договору оренди землі строком на 7 років та орендною платою у розмірі 12 % від нормативної грошової оцінки землі. До клопотання позивачем додано відповідний пакет документів (проєкт Додаткової угоди до Договору оренди землі, агрохімічний паспорт земельної ділянки, Витяг із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки) (т. 1, а.с. 23-28).

Клопотання отримано відповідачем 16.06.2023 року та зареєстровано за вхідним номером 1508, що підтверджується роздруківкою з журналу вхідної кореспонденції (т. 1, а.с. 29).

Матеріали справи не містять відповідей Ободівської сільської ради чи інформації про прийняті рішення з приводу розгляду звернення ПрАТ "Поділля" щодо продовження Договору оренди землі.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (стаття 2 Закону України "Про оренду землі").

Згідно з п. 1 ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для неналежного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно із частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до вимог частини другої статті 792 Цивільного кодексу України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі».

Відповідно до ст. 2 Земельного кодексу України, земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до виключних повноважень органу місцевого самоврядування віднесено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Згідно із пунктом «а» частини першої статті 12 Земельного кодексу України розпорядження землями територіальних громад віднесено до повноважень сільських, селищних, міських рад на території сіл, селищ, міст.

Згідно із частиною першою статті 4 Закону України «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою (частина перша статті 5 названого Закону).

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Отже, договір оренди землі є договором, за яким у сторін виникають обов`язки щодо його виконання: в орендодавця виникає обов`язок передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а в орендаря - обов`язок використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства та сплачувати орендну плату в порядку і розмірі, встановленому договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають речові права на нерухоме майно, похідні від права власності, зокрема право оренди земельної ділянки. Відповідно до частини четвертої статті 334 Цивільного кодексу України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону; згідно з частиною другою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Отже, орендар набуває речове право оренди земельної ділянки з моменту державної реєстрації такого права.

Істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (частина перша стаття 15 Закону України «Про оренду землі»).

Згідно із частиною першою статті 19 Закону України «Про оренду землі» строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" від 05.12.2019 № 340-ІХ який набрав чинності 16.01.2020 поряд із внесенням змін до статті 33 Закону України "Про оренду землі" шляхом викладення її у новій редакції, внесено зміни до Земельного кодексу України шляхом доповнення його статтею 126-1 та доповнено розділ IX "Перехідні положення" Закону України "Про оренду землі".

Правила, визначені статтею 126-1 Земельного кодексу України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення".

Отже поновлення спірного Договору оренди землі має здійснюватися на умовах, визначених таким договором, за правилами, чинними на момент його укладення, а саме відповідно до положень статті 33 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, чинній на час укладення спірного договору).

Зазначені висновки підтверджуються правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 29.03.2023 року у справі № 909/992/20.

Ураховуючи викладене, при поновленні Договору оренди земельної ділянки площею 10,7642 га, кадастровий номер :01:003:0104, який укладено у 2016 році мають застосовуватися положення статті 33 Закону України "Про оренду землі" в редакції закону станом на 20.12.2015 року.

Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються статтею 33 Закону України «Про оренду землі», яка фактично об`єднує два випадки пролонгації договору оренди землі.

Відповідно до частини 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі" в редакції станом на 17.03.2021 року, яка була чинною на момент звернення позивача щодо продовження строку дії договору оренди землі, після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніш як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі.

До листа-повідомлення про укладення договору оренди землі на новий строк орендар додає проект договору.

При укладенні договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (ч. ч. 2-4 Закону).

Відповідно до ч. 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і в разі відсутності заперечень укладає договір оренди.

У разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передачу земельних ділянок у власність або користування згідно із статтею 122 Земельного кодексу України.

За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Законодавцем у частині п`ятій статті 33 Закону України "Про оренду землі" визначено алгоритм дій, який зобов`язує орендодавця після отримання листа-повідомлення орендаря:

1) розглянути лист-повідомлення на відповідність вимогам закону;

2) узгодити з орендарем (за необхідності) істотні умови договору;

3) за відсутності заперечень прийняти рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності);

4) укласти з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі.

За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендареві направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Зазначені положення слід розуміти таким чином:

а) орендодавець у разі невідповідності змісту листа-повідомлення та умов проекту додаткової угоди вимогам закону повинен протягом місяця із дати його отримання повідомити орендареві про такі невідповідності, що, у свою чергу, може бути підставою для заперечення у задоволенні заяви орендаря;

б) може запропонувати свою редакцію істотних умов договору оренди землі.

При цьому необхідно мати на увазі, що заперечення орендодавця щодо невідповідності листа-повідомлення із проектом додаткової угоди вимогам закону мають бути обґрунтованими і містити конкретні посилання на порушення закону, зазначені у листі-повідомленні або проекті додаткової угоди, або містити конкретні істотні умови договору, щодо яких орендодавець пропонує зміни.

Якщо орендар та орендодавець у процесі погодження фактично дійшли згоди щодо нових істотних умов договору оренди землі, але не уклали додаткової угоди, то способом захисту прав орендаря буде саме його звернення до суду із позовом про укладення додаткової угоди на нових узгоджених істотних умовах, а не автоматична пролонгація на попередніх умовах.

У разі встановлення обставин дотримання орендарем процедури і строків звернення до орендодавця із повідомленням про намір поновити договір оренди землі та невиконання орендодавцем установленого частиною п`ятою статті 33 Закону України "Про оренду землі" обов`язку у місячний термін розглянути надісланий орендарем лист-повідомлення поведінку орендодавця не можна визнати добросовісною (Постановах Касаційного господарського суду Верховного Суду від 10.09.2018 у справі № 920/739/17, від 06.02.2019 у справі № 920/752/17, від 20.02.2019 у справі №915/1401/17).

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем дотримано порядку поновлення строку договору дії оренди землі, встановленого ч. ч. 1-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі", за 30 днів до закінчення строку дії договору оренди направлено клопотання про поновлення договору оренди з проектом додаткової угоди (т. 1 а.с. 23-26).

Також вбачається, що орендар належним чином виконував умови договору оренди земельної ділянки, що підтверджено копіями квитанцій про сплату орендної плати та податковими деклараціями з плати за землю (т. 1 а.с. 31-104).

Проте протягом 30 днів після закінчення строку дії договору оренди землі (до 01.10.2023 року) розпорядником земельної ділянки не направлено обґрунтованого заперечення щодо поновлення договору оренди на новий строк на тих самих умовах в розумінні частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" в редакції на дату укладення договору оренди землі та державної реєстрації права оренди землі.

Після закінчення строку дії вказаного Договору оренди землі позивач продовжує користуватися земельною ділянкою відповідно до цільового призначення, сплачує орендну плату.

Верховний Суд у постанові від 10.09.2018 року у справі № 920/739/17 вказав, що статтею 33 цього Закону регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами за умови дотримання порядку, визначеного частинами 2 - 5 цієї норми, так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (частина 6 зазначеної статті).

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що для застосування положень частини 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належним чином виконує свої обов`язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа - повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення із проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі").

Частиною 6 статті 33 зазначеного Закону врегульовано поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця з дня закінчення строку договору заперечення орендодавця проти поновлення договору (що можна кваліфікувати як "мовчазну згоду" орендодавця на поновлення договору).

Як зазначає Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.05.2020 року у справі № 908/299/18, частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. З цього випливає обов`язок орендодавця передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на новий строк. Відповідно до частини 8 статті 33 вказаного Закону таке передання здійснюється шляхом укладення сторонами додаткової угоди до договору оренди землі. Зазначена додаткова угода відповідно до пункту 1 частини 1 статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" є підставою для державної реєстрації права оренди на новий строк у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. З наведеного убачається, що якщо орендодавець відмовляється чи ухиляється від укладення додаткової угоди до договору оренди землі, обов`язковість укладення якої передбачена частиною 8 статті 33 Закону України "Про оренду землі", то належним способом захисту порушеного права є визнання укладеною додаткової угоди із викладенням її змісту.

Отже, Ободівська сільська рада Гайсинського району Вінницької області не висловила своїх заперечень проти запропонованих умов продовження договору оренди та відносно користування Орендарем земельною ділянкою, тому Орендар має законні сподівання на поновлення Договору оренди землі на новий строк на тих самих умовах, що і первинний Договір оренди землі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31.08.2021 року у справі №903/1030/19 зауважила, що порушення орендодавцем місячного терміну для направлення орендареві листа - повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі (за наявності таких заперечень) у відповідь на вчасно відправлений орендарем лист-повідомлення про поновлення цього договору з проектом відповідної додаткової угоди дає орендареві, який добросовісно продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, підстави розраховувати на поновлення такого договору.

Інакше кажучи, у такому разі відсутність листа - повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі можна кваліфікувати як його мовчазну згоду на поновлення цього договору на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені у ньому раніше ".

У постановах Верховного Суду від 20.05.2020 року у справі № 905/650/19, від 15.05.2019 року, у справі № 912/1984/17, від 15.05.2019 року у справі № 912/3810/16 суд касаційної інстанції акцентував увагу на необхідності врахування під час розгляду спорів у подібних правовідносинах презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних правовідносин. Верховний Суд зауважував, що оскільки відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу.

Саме тому у конкретних правовідносинах, зокрема щодо поновлення договору оренди землі на підставі статті 33 Закону України "Про оренду землі", добросовісність орендодавця по суті становить гарантію дотримання прав менш захищеної сторони, якою у даних спірних правовідносинах є орендар. Тому у разі встановлення обставин дотримання орендарем процедури і строків звернення до орендодавця із повідомленням про намір поновити договір оренди землі та невиконання орендодавцем установленого частиною 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" обов`язку у місячний термін розглянути надісланий орендарем лист-повідомлення, поведінку орендодавця не можна визнати добросовісною.

У частині 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

За змістом статті 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад; здійснення контролю за використанням та. охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26, статті 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до виключної компетенції міських рад відноситься вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Частинами 1, 2 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Як слідує з наявних матеріалів справи та доводів сторін, будь-якого рішення щодо звернення позивача із клопотанням про поновлення Договору оренди землі Ободівською сільською радою Гайсинського району Вінницької області у встановленому законом порядку не приймалося.

Крім того, матеріали справи не містять заперечень відповідача після закінчення строку дії договору (01.09.2023 року) протягом місяця у поновленні Договору оренди, позивач продовжує належним чином користуватися орендованою земельною ділянкою та виконує обов`язки землекористувача за спірним Договором (сплачує орендну плату).

Доводи відповідача про те, що спірну земельну ділянку сільська рада планує зарезервувати для наступного її поділу та приватизації фізичними особами не є підставою для ухилення від укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, тому відхиляються судом як безпідставні.

Викладені у відзиві обставини не підтверджено, всупереч вимог ст. ст. 73-80 ГПК України, належними та допустимими доказами.

Також, відповідач вказує про намір розпорядження іншою земельною ділянкою, з іншим кадастровим номером

Положеннями частин першої, четвертої статті 124 Земельного кодексу України визначено порядок передачі земельних ділянок в оренду та встановлено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до пункту 16 частини четвертої статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова укладає від імені територіальної громади, ради та її виконавчого комітету договори відповідно до законодавства, а з питань, віднесених до виключної компетенції ради, подає їх на затвердження відповідної ради.

Ураховуючи вищенаведене, вирішення питання про передачу земельної ділянки в оренду, припинення права користування земельною ділянкою, укладення, та продовження, а також розірвання договорів оренди землі належить до виключної компетенції Ободівської сільської ради, як органу місцевого самоврядування, а не особистої компетенції Сільського голови.

Відповідна правова позиція наведена також і Верховним Судом у постанові від 7 квітня 2021 року в справі № 911/15/19.

Відсутність прийнятого рішення щодо відмови у поновленні договору оренди або розгляду даного питання свідчить бездіяльність орендодавця.

Тобто, встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що позивачем дотримані усі умови для поновлення договору оренди, визначені ст.33 Закону України "Про оренду землі".

Відтак, в результаті відмови відповідача у поновленні договору порушене переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк.

Отже, права позивача є порушеними і підлягають судовому захисту.

Якщо орендодавець відмовляється чи ухиляється від укладення додаткової угоди до договору оренди землі, обов`язковість укладення якої передбачена частиною восьмою статті 33 Закону України «Про оренду землі», то належним способом захисту порушеного права є визнання укладеною додаткової угоди із викладенням її змісту.

Таким чином, позивачем обрано належний спосіб захисту своїх прав.

Отже, виходячи із системного аналізу обставин, встановлених при розгляді даної справи у їх сукупності та оцінки наданих доказів, виходячи із загальних засад, встановлених у ст.3 ЦК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для захисту прав ПрАТ "Продовольча компанія "ПОДІЛЛЯ" на поновлення Договору оренди землі шляхом визнання укладеною Додаткової угоди до нього.

З приводу вимог позивача про визнання додаткової угоди укладеною з моменту підписання сторонами та її державної реєстрації, суд зазначає наступне.

Невідповідність окремих пунктів угоди законодавству не свідчить про невідповідність законодавству всієї угоди, оскільки суд не позбавлений права змінити або вилучити відповідні пункти з угоди.

Тобто, суд уповноважений частково задовольняти позовні вимоги щодо визнання укладеною додаткової угоди, враховуючи їх обґрунтованість та відповідність нормам законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (частина 1 статті 653 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Якщо договір змінюється у судовому порядку, зобов`язання змінюється з моменту набрання рішенням суду про зміну договору законної сили.

Таким чином, у випадку якщо договір змінений судом, то зобов`язання змінюється з моменту набрання відповідним рішенням суду законної сили.

Правовий висновок стосовно того, що коли права та обов`язки сторін змінюються внаслідок внесення змін до договору судовим рішенням, то відповідне зобов`язанням змінюється з моменту набрання таким рішенням законної сили, викладено в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі №921/530/18.

Безпідставним є посилання позивача на частину п`яту статті 188 Господарського кодексу України, якою передбачено, що суд має право встановити у рішенні дату набрання чинності змін до договору, яка може бути іншою, ніж дата набрання чинності рішенням суду, оскільки спір у справі №902/1116/22 виник між сторонами у земельних відносинах, а згідно з частиною першою статті 4 Господарського кодексу України не є предметом регулювання цього Кодексу земельні відносини (аналогічна правова позиція викладена у пункті 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі №921/530/18).

Отже, беручи до уваги наведені положення законодавства та урахувавши правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 16 лютого 2021 року у справі №921/530/18, суд наголошує на тому, що зміни до прав та обов`язків сторін судовим рішенням набувають чинності з моменту набрання таким рішенням законної сили.

Крім того, згідно чинної редакції ч. 2 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніш як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі.

Отже, визначений позивачем у проєкті додаткової угоди строк повідомлення орендодавця про намір укладення договору оренди землі на новий строк слід привести у буквальну відповідність положенням ч. 2 ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Відтак, п. 4 Додаткової угоди підлягає затвердженню у наступній редакції: "4. Після закінчення строку дії Договору оренди землі Орендар має переважне право на укладення Договору оренди землі на новий строк. У цьому разі орендар зобов`язаний повідомити про це орендодавця не пізніше як за 1 місяць до закінчення строку дії Договору оренди землі.

Також, суд вважає, що запропонований позивачем абзац 2 пункту 5 додаткової угоди стосовно підтвердження відсутності між сторонами не врегульованих спорів з приводу виконання договору, будь-яких невиконаних зобов`язань, виходить за межі судового розгляду.

Оскільки, суд не вирішує питання щодо наявності заборгованості по платі орендної плати, цільового використання земельної ділянки або інших вимог, котрі стосуються виконання положень договору оренди.

Тому, вимоги позову у цій частині суперечать приписам ст. 14 ГПК України та не підлягають задоволенню.

За таких обставин позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "ПРОДОВОЛЬЧА КОМПАНІЯ "ПОДІЛЛЯ" підлягають задоволенню частково.

Судові витрати зі сплати судового збору, підлягають віднесенню на відповідача в сумі 1 342,00 грн пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 342,00 грн - слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 3, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 113, 118, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати додаткову угоду до дДоговору оренди землі № 368 від 19 липня 2016 року, що укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області та ПрАТ "ПК "ПОДІЛЛЯ", укладеною в наступній редакції:

Додаткова угода

до Договору оренди землі № 368 від 19 липня 2016 року

с. Ободівка «___» _________ 2023 року

(місце укладення)

Ободівська сільська рада, надалі - Орендодавець, в особі голови сільської ради Ременюка Костянтина Васильовича, що діє на підставі Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", керуючись Законом України "Про оренду землі", з однієї сторони, та

Приватне акціонерне товариство "Продовольча компанія "Поділля" надалі - Орендар, в особі керівника підприємства Вдовцова Михайла Михайловича, що діє на підставі Статуту, з другої сторони, надалі поіменовані кожна окремо - Сторона, а разом - Сторони, відповідно до рішення сесії Ободівської сільської ради скликання від «___» __________ 2023 року № _____________ "Про продовження терміну та внесення змін до договору оренди землі № 368 від 19 липня 2016 року на земельну ділянку площею 10,7642 га з кадастровим номером :01:003:0104 сільськогосподарського призначення із земель запасу, що розташовані на території Ободівської сільської ради, за межами села Цибулівка Гайсинського району Вінницької області», уклали дану додаткову угоду до Договору оренди землі № 368 від 19 липня 2016 р. (надалі по тексту - Договір) про наступне:

1. Сторони домовились:

1.1. Визнати за Договором оренди землі № 368 від 19 липня 2016 року стороною "Орендодавець" Ободівську сільську раду замість Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області.

1.2. Поштові реквізити сторони Орендодавця викласти в наступній редакції:

Ободівська сільська рада

вул. Ватутіна, 8

с. Ободівка

Гайсинський район Вінницька область

2. Внести зміни до Договору оренди землі № 368 від 19 липня 2016 року:

2.1. Пункт 5 викласти в новій редакції:

"Нормативна грошова оцінка земельної ділянки із кадастровим номером :01:003:0104 станом на 2023 рік становить 75 125,22 (сімдесят п`ять тисяч сто двадцять п`ять) гривень, 22 копійки.".

2.2 Пункт 9 викласти в новій редакції:

"Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі в розмірі 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 9 015,03 (дев`ять тисяч п`ятнадцять) гривень, 03 копійки.".

3. Продовжити строк дії Договору оренди землі № 368 від 19 липня 2016 року на 7 років з дати його закінчення. Дата закінчення строку дії договору 18 липня 2030 року.

4. Після закінчення строку дії Договору оренди землі Орендар має переважне право на укладення Договору оренди землі на новий строк. У цьому разі орендар зобов`язаний повідомити про це орендодавця не пізніше як за 1 місяць до закінчення строку дії Договору оренди землі.

5. Ця додаткова угода є невід`ємною частиною Договору оренди землі № 368 від 19 липня 2016 року та набирає чинності з набрання судовим рішенням у даній справі законної сили.

Додаткова угода укладена у двох примірниках, що мають однакову юридичну силу, одна з яких знаходиться в Орендодавця, друга - в Орендаря.

Реквізити сторін

Орендодавець: Орендар:

Ободівська сільська рада ПрАТ ПК "Поділля"

Місцезнаходження юридичної особи: Місцезнаходження юридичної особи:

24353, Вінницька область, Гайсинський 24600, Вінницька область, Тульчинський

район, с. Ободівка, вул. Ватутіна, 8 район, смт. Крижопіль, вул. ПорошенкаО.,

e-mail: Героя України, буд. 74 А

Код Код

Ободівська сільська радаМісцезнаходження юридичної особи:

Підписи сторін:

_______________ К.В. РЕМЕНЮК ________________М.М. ВДОВЦОВ

3. Стягнути з Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області (вул. Ватутіна, буд. 8, с. Ободівка, Гайсинський район, Вінницька область, 24353, код - 04331107) на користь Приватного акціонерного товариства "ПРОДОВОЛЬЧА КОМПАНІЯ "ПОДІЛЛЯ" (вул. Порошенка О. Героя України, буд. 74-А, смт Крижопіль, Тульчинський район, Вінницька область, 24600, код - 33143011) 1 342,00 грн - судових витрат зі сплати судового збору.

4. Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 342,00 грн - залишити за позивачем.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

6. Копію судового рішення надіслати учасникам до електронних кабінетів у системі ЄСІТС та на електронні адреси, за їх відсутності - рекомендованим листом, з повідомлення про вручення поштового відправлення: позивачу - , представнику позивача адвокату Хитруку І.С. - ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідачу - .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Повне судове рішення складено 01 березня 2024 р.

Суддя Міліціанов Р.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Порошенка О. Героя України, буд. 74-А, смт Крижопіль, Тульчинський район, Вінницька область, 24600)

3 - відповідачу (вул. Ватутіна, буд. 8, с. Ободівка, Гайсинський район, Вінницька область, 24353)