ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року

м. Київ

cправа № 914/26/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Жайворонок Т.Є. - головуючого, Булгакової І.В., Колос І.Б.,

за участю секретаря судового засідання Гибало В.О.,

представників учасників справи:

позивача Підприємства теплових мереж «Ковельтепло» - Бойка В.І., Заікіна В.М., Ткачук А.А. (самопредставництво),

відповідача Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України - Оленюка С.Л. (самопредставництво),

розглянув касаційну скаргу Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

на рішення Господарського суду Львівської області від 14.08.2023 (суддя Манюк Т.П.)

та постанову Західного апеляційного господарського суду від 06.12.2023 (головуючий - суддя Бойко С.М., судді: Бонк Т.Б., Якімець Г.Г.)

у справі

за позовом Підприємства теплових мереж «Ковельтепло»

до Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 ,

про скасування рішення.

Короткий зміст позовних вимог

03.01.2023 року Підприємство теплових мереж (далі - ПТМ) «Ковельтепло» звернулося до суду з позовом до Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - АМКУ, Комітет) про скасування рішення АМКУ від 27.10.2022 № 63/49-р/к (далі - Рішення АМК).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у порушення вимог статті 59 Закону України (далі - ЗУ) «Про захист економічної конкуренції» відповідачем неправомірно винесено рішення та накладено штраф за порушення, яке ПТМ «Ковельтепло» не вчиняло, оскільки ним були видані технічні умови на реконструкцію внутрішньобудинкової системи опалення, а не технічні умови на встановлення вузлів обліку теплової енергії.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

Рішенням Господарського суду Львівської області від 14.08.2023, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 06.12.2023, позовні вимоги ПТМ «Ковельтепло» задоволено повністю, Рішення АМКУ скасовано та вирішено питання про розподіл судових витрат.

Судові рішення мотивовані тим, що АМКУ прийняв Рішення при неповному з`ясуванні дійсних обставин справи, які мають значення для її вирішення, а викладені у Рішенні АМК висновки не відповідають встановленим судом обставинам. Отже, наявні, доведені та обґрунтовані передбачені статтею 59 ЗУ «Про захист економічної конкуренції» підстави для задоволення позовних вимог ПТМ «Ковельтепло» та визнання недійсним рішення Комітету.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У поданій до Верховного Суду касаційній скарзі АМКУ просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 14.08.2023 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 06.12.2023 та ухвалити нове рішення, яким відмовити ПТМ «Ковельтепло» у задоволенні позовних вимог. На обґрунтування скарги АМКУ посилається на пункти 1, 3, 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу (далі ГПК) України.

Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, АМКУ зазначає про те, що судами попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях застосовані норми права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду щодо поняття монопольного (домінуючого) становища на ринку.

Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, АМКУ зазначає про відсутність висновків Верховного Суду щодо застосування положень частини першої статті 4 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» до спірних правовідносин.

Підставою для касаційного оскарження судових рішень першої та апеляційної інстанцій АМКУ зазначає також пункт 4 частини другої статті 287 ГПК України, обґрунтовуючи доводи тим, що суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

06.02.2024 ПТМ «Ковельтепло» направило на адресу Верховного Суду відзиви на касаційну скаргу, у яких просить відмовити у задоволенні касаційної скарги АМКУ та залишити рішення судів попередніх інстанцій без змін. Заперечуючи доводи касаційної скарги, ПТМ «Ковельтепло» наполягає на тому, що вимоги про розробку технічних умов стосувалися не влаштування вузла обліку теплової енергії, а реконструкції внутрішньобудинкової системи опалення для влаштування вузла обліку теплової енергії.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, заслухавши пояснення сторін, Суд дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).

При розгляді справи судами попередніх інстанцій встановлено, що Рішенням адміністративної колегії територіального відділення АМКУ від 27.10.2022 за результатами розгляду справи № 63/7-02-20-2022 визнано дії ПТМ «Ковельтепло» за період з січня 2021 року до вересня 2022 року, які полягали у безпідставній видачі технічних умов на встановлення вузлів обліку теплової енергії та встановленні вимог розроблення й погодження проектної документації для встановлення вузла обліку теплової енергії в окремому приміщенні будівлі, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим частиною першою статті 13, пунктом 2 статті 50 ЗУ «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку послуг з постачання теплової енергії, що можуть призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку, та накладено штраф у розмірі 35 000,00 грн.

ПТМ «Ковельтепло» єдиний суб`єкт господарювання, що є виробником і надавачем послуг з постачання теплової енергії у територіальних (географічних) межах м. Ковеля, де розташовані власні діючі системи (мережі) постачання теплової енергії, які знаходяться у його володінні та/або користуванні й відповідно до частини першої статті 5 ЗУ «Про природні монополії» є суб`єктом природної монополії.

ПТМ «Ковельтепло» здійснює свою діяльність відповідно до статуту, затвердженого рішенням Ковельської міської ради від 30.08.2022 № 25/37. Підприємство є юридичною особою за законодавством України, має самостійний баланс, розрахунковий та інші рахунки в установах банків, печатку зі своїм найменуванням, кутові штампи, фірмовий бланк та інші реквізити, є правонаступником підприємства теплових мереж «Ковельтеплокомуненерго» згідно рішення Ковельської міської ради від 27.04.2005 року № 29/23. Метою діяльності підприємства є отримання прибутку, підвищення ефективності використання майна, що перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Ковеля, та потребою у забезпеченні всіх категорій споживачів тепловою енергією, гарячою водою та іншою продукцією, роботою, послугами.

На заяви споживача ОСОБА_1. від 06.05.2021 та від 23.09.2021 про видачу технічних умов на встановлення вузла розподільного обліку теплової енергії, у належному йому нежитловому приміщенні, за адресою АДРЕСА_1, м. Ковель, ПТМ «Ковельтепло» було розроблено проект технічних умов та видано технічні умови № 4 від 03.01.2022 на реконструкцію внутрішньобудинкової системи опалення. Вартість послуг з розроблення і видачі яких, затверджена рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради від 09.06.2010 № 273, у розмірі 328,90 грн. Після здійснення оплати, що підтверджується дублікатом квитанції від 07.12.2021 № 0.0..1., споживачу 03.01.2022 було направлено технічні умови № 4 на реконструкцію внутрішньобудинкової системи опалення для влаштування вузла обліку теплової енергії.

Технічними умовами № 4 передбачено необхідність розробити та погодити з ПТМ «Ковельтепло» й виконати:

- робочий проект на реконструкцію внутрішньобудинкової системи опалення у зазначеному вище нежитловому приміщенні;

- робочий проект та акт прийняття в експлуатацію лічильника теплової енергії погодити з ДП «Волиньстандартметрологія».

В ході обстеження нежитлового приміщення, належного ОСОБА_1 , до проведення робіт, що передбачені вказаними технічними умовами та робочим проектом, опалення відбувалось за допомогою системи опалення з вертикальною розводкою, системою стояків, тобто окреме відгалуження централізованої системи опалення на дану групу приміщень не забезпечувалось, а через дані приміщення проходять вертикальні трубопроводи опалення до інших споживачів будівлі.

ПТМ «Ковельтепло» визначило, що для влаштування окремого вузла обліку теплової енергії вказаного нежитлового приміщення необхідно було провести роботи по реконструкції системи опалення згідно робочого проекту «Реконструкція внутрішньобудинкової системи опалення в нежитловому приміщенні за адресою АДРЕСА_1 м. Ковель Волинської області», що передбачають заміну вертикальної системи розведення трубопроводу на горизонтальну, а саме: влаштування окремого трубопроводу від вводу теплоносія в частину будівлі, де розташовані приміщення; відключити прилади опалення в приміщеннях від загальної розводки будівлі; з`єднати трубопроводи опалення, які постачають теплоносій до інших споживачів.

Відтак, позивач стверджував, що здійснити встановлення окремого вузла обліку теплової енергії для вищевказаного приміщення було неможливим без проведення робіт, що передбачають заміну вертикальної системи розведення трубопроводу на горизонтальну, як передбачено робочим проектом.

Мотиви прийняття/відхилення кожного аргументу, викладеного в касаційній скарзі та відзиві на касаційну скаргу.

1. На обґрунтування доводів за пунктом 1 частиною другою статті 287 ГПК України АМКУ посилається на неврахування у подібних правовідносинах висновку, викладеному у постановах Верховного Суду щодо поняття монопольного (домінуючого) становища на ринку:

- від 22.05.2018 у справі № 903/649/17 (щодо монопольного (домінуючого) становища на ринку, яке саме по собі не є порушенням, а тому розпорядження «Про визнання суб`єкта господарювання таким, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку», яке прийняте в межах компетенції органів АМКУ з дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, не порушує права, свободи та інтереси суб`єкта господарювання);

- від 03.07.2018 у справі № 910/4425/16 (вирішення питання щодо визнання суб`єкта господарювання таким, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку належить до повноважень органів АМКУ);

- від 15.07.2021 у справі № 904/4598/20 (обов`язок доведення зайняття суб`єктом господарювання монопольного (домінуючого) становища на ринку покладається на АМКУ або його територіальне відділення, та за змістом норм статті 12 ЗУ «Про захист економічної конкуренції» суб`єкт господарювання, який заперечує зайняття ним монопольного (домінуючого) становища на ринку товару, має довести, що він зазнає значної конкуренції);

- від 21.10.2021 у справі № 914/2667/20 щодо того, що господарські суди не повинні перебирати на себе не притаманні суду функції, які здійснюють виключно органи АМКУ та робити висновки про наявність чи відсутність монопольного (домінуючого) становища суб`єкта господарювання на ринку;

- від 06.09.2022 у справі № 910/2352/21 (у випадку заперечення суб`єктом господарювання свого монопольного становища на ринку, саме на нього покладено обов`язок доводити, що він зазнає значної конкуренції).

У справі, що розглядається, питання щодо монопольного (домінуючого становища) ПТМ «Ковельтепло» не є предметом спору, оскільки Рішення АМКУ в цій частині не оспорюється. Позивач не заперечував, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку надання послуг з постачання теплової енергії.

Ураховуючи викладене, Суд відхиляє аргументи , викладені в касаційній скарзі на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України.

2. Як підставу для касаційного оскарження судових рішень АМКУ зазначає пункт 4 частини другої статті 287 ГПК України, обґрунтовуючи доводи тим, що суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів. На думку скаржника, місцевим господарським судом порушено вимоги статей 13, 80 ГПК України, оскільки прийнято подані позивачем докази після закриття підготовчого провадження та без встановлення додаткового строку на їх подання, а саме: документи датовані 09.05.2023, 12.05.2023 (лист Підприємства № 505 з додатками), 19.06.2023 (висновок).

Право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку . Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 118 ГПК України).

Відповідно до частини восьмої статті 80 ГПК України, докази не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено апеляційною інстанцією, місцевим судом зазначені докази не було прийнято до розгляду, оскільки не винесено процесуального документа (ухвали суду) про їх прийняття. Ні в рішенні суду першої, ні в постанові суду апеляційної інстанції такі докази не досліджувались, оцінку їм надано не було, в обґрунтування висновків суду ці докази не покладено.

Ураховуючи викладене, Суд відхиляє аргументи, викладені в касаційній скарзі на підставі пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України.

3. Щодо доводів касаційної скарги про безпідставне незастосування судами положень частини першої статті 4 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» при вирішенні даного спору та про відсутність висновку Верховного Суду про застосування цієї норми у подібних правовідносинах, Суд виходить із такого.

Після відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції не встановлено наявності висновку Верховного Суду щодо питання застосування частини першої статті 4 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» у подібних правовідносинах з урахуванням конкретних обставин справи.

За змістом оспорюваного Рішення АМКУ Комітет встановив, що громадянин ОСОБА_1 06.05.2021 року звернувся з листом до ПТМ «Ковельтепло» про встановлення вузла обліку теплової енергії в приміщенні за адресою АДРЕСА_1 , яке належить йому на праві власності. На зазначений лист ПТМ «Ковельтепло» повідомило, що розробило проект технічних умов на влаштування вузла обліку теплової енергії в нежитловому приміщенні по АДРЕСА_1 і що для їх отримання необхідно провести оплату в сумі 328,90 грн. Проект технічних умов № 4 від 07 червня 2021 року на реконструкцію внутрішньобудинкової системи опалення на влаштування вузла обліку теплової енергії у нежитловому приміщенні по АДРЕСА_1 був надісланий замовнику ОСОБА_1 . Проектом технічних умов № 4 від 07 червня 2021 року на реконструкцію внутрішньобудинкової системи опалення на влаштування вузла обліку теплової енергії у приміщенні по АДРЕСА_1, м. Ковель, окрім загальних вимог, було передбачено наступні вимоги:

- Розробити та погодити з ПТМ «Ковельтепло» робочий проект на реконструкцію внутрішньобудинкової системи опалення у зазначеному вище нежитловому приміщенні;

- Робочий проект та акт прийняття в експлуатацію лічильника теплової енергії погодити з ДП «Волиньстандартметрологія».

На вимогу територіального відділення АМКУ про надання інформації від 13.01.2022 № 63-02/128в ПТМ «Ковельтепло» направило лист від 01.02.2022 № 167, у якому повідомило, що акт обстеження приміщення по АДРЕСА_1 не складався, так як на заяву ОСОБА_1 від 06.05.2021, зареєстровану на підприємстві 11.05.2021 за № 261/1-21, при обстеженні було визначено можливість влаштування вузла обліку теплової енергії. Розроблено проект технічних умов на його влаштування.

За наведених підстав територіальне відділення АМКУ вважає, що ПТМ «Ковельтепло» у зазначеному вище листі, підтвердило можливість влаштування вузла обліку теплової енергії, проте безпідставно розробило проект технічних умов на реконструкцію внутрішньобудинкової системи опалення для влаштування вузла обліку теплової енергії.

На підставі встановлених обставин АМКУ дійшов висновку, що дії ПТМ «Ковельтепло», які полягають у видачі технічних умов на встановлення вузлів обліку теплової енергії та вимог розроблення й погодження проектної документації є порушенням положень статті 4 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Назване порушення є зловживанням монопольним становищем. Отже, ПТМ «Ковельтепло» безпідставно стягував плату за видачу технічних умов на встановлення вузлів обліку теплової енергії, які не передбачені чинним законодавством України.

За правилами частини першої статті 4 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку/приладами-розподілювачами теплової енергії та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку здійснюється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства та не потребує розроблення проектної документації, видачі технічних умов та інших вимог до встановлення вузла розподільного обліку, погодження з державними органами, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими особами, оператором зовнішніх інженерних мереж, виконавцем відповідної послуги.

Порядок оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку/приладами-розподілювачами теплової енергії та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку затверджено Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 09.08.2018 № 205. Пункт 4 цього Порядку дослівно дублює вищеназвану норму права.

Господарські суди при розгляді справ про визнання недійсними рішень АМКУ чи їх скасування не повинні перебирати на себе не притаманні суду функції, які здійснюються виключно органами АМКУ, але при цьому зобов`язані перевіряти правильність застосування органами АМКУ відповідних правових норм, така правова позиція викладена, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 910/23000/17.

Місцевий суд встановив, що третя особа ОСОБА_1 06.05.2021 звернувся з листом до ПТМ «Ковельтепло» щодо встановлення вузла обліку теплової енергії в приміщенні за адресою: будинок № 22, АДРЕСА_2 . На вищевказаний лист ПТМ «Ковельтепло» повідомило, що розробило проект технічних умов на влаштування вузла обліку теплової енергії в нежитловому приміщенні по АДРЕСА_1, і що для їх отримання необхідно провести оплату в сумі 328,90 грн. Апеляційний суд з цим погодився також.

Судами також встановлено, що згідно з п. 4 Порядку визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів - розподілювачів теплової енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2018 року № 829, технічна можливість встановлення вузлів розподільного обліку визначається під час обстеження внутрішньобудинкової системи опалення суб`єктом господарювання, що має ліцензію на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, з обов`язковим переліком робіт з монтажу внутрішніх інженерних мереж, систем, приладів і засобів вимірювання шляхом встановлення відповідності кожному з критеріїв у форматі так/ні, визначених у пункті 6 цього Порядку, про що складається акт обстеження у довільній формі, у якому зазначається висновок за результатами обстеження, прізвище, ім`я, по батькові виконавця обстеження. Якщо у висновку зазначено, що технічна можливість встановлення вузла розподільного обліку теплової енергії відсутня, зазначається критерій з переліку згідно з пунктом 6 цього Порядку, якому не відповідає внутрішньобудинкова система опалення, а також можуть зазначатися заходи, здійснення яких дозволить встановити вузли розподільного обліку.

Водночас суди не надали оцінки встановленому АМКУ факту відсутності відповідного акту обстеження в контексті вимог п. 4 Порядку визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів - розподілювачів теплової енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2018 року № 829 та безпідставно (без урахування вимог вказаного Порядку) вдалися до самостійного встановлення обставин наявності/відсутності розгалуження системи опалення.

Тобто, встановлені у Рішенні АМКУ обставини про звернення ОСОБА_1 до ПТМ «Ковельтепло» саме щодо встановлення вузла обліку теплової енергії в приміщенні за адресою: будинок № 22, АДРЕСА_2 , підтвердили суди при розгляді даного спору.

Ураховуючи характер правовідносин, які виникли на підставі заяви споживача про встановлення вузла обліку теплової енергії у належному йому нежитловому приміщенні, суди зобов`язані були перевірити, зокрема й виконання позивачем приписів статті 4 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», а не зазначати, що дана норма до вказаних правовідносин не застосовується.

Разом з тим, перевіряючи застосування Комітетом норм матеріального права до встановлених обставин, суди дійшли передчасного висновку про незастосування до спірних правовідносин положень частини першої статті 4 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» .

Відповідно до статті 1 ЗУ «Про Антимонопольний комітет України» АМКУ є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Згідно зі статтею 3 цього Закону основним завданням АМКУ є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики, зокрема, в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб`єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку (частина перша статті 13 ЗУ «Про захист економічної конкуренції»).

За результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи АМКУ приймають рішення, в тому числі про: визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; припинення порушення законодавства; визнання суб`єкта господарювання таким, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку; накладення штрафу (частина перша статті 48 Закону).

Судам у цій справі необхідно дослідити, проаналізувати та надати оцінку як доводам і аргументам сторін, так і рішенню АМКУ саме в контексті наявності/відсутності підстав, передбачених статтею 59 ЗУ «Про захист економічної конкуренції», щодо зміни, скасування чи визнання недійсним рішення АМК з підстав застосування до спірних правовідносин норми частини першої статті 4 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», адже саме ці правовідносини, а не будь які інші, були предметом спору та об`єктом правової кваліфікації АМКУ.

Суд вважає, що викладені вимоги у касаційній скарзі частково знайшли своє підтвердження, а саме з підстави, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Зважаючи на викладене, а також відповідно до положень частини третьої статті 310 ГПК України, судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду суду необхідно врахувати викладене у цій постанові, надати належну правову кваліфікацію спірним правовідносинам, перевірити зазначені в цій постанові доводи та докази, а також вагомі (визначальні) аргументи сторін у справі, дати їм належну правову оцінку, і, в залежності від встановленого, вирішити спір відповідно до закону.

Керуючись статтями 300, 308, 310, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Західного міжобласного відділення Антимонопольного комітету України задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 14.08.2023 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 06.12.2023 скасувати.

Справу № 914/26/23 передати на новий розгляд до Господарського суду Львівської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т. Жайворонок

Суддя І. Булгакова

Суддя: І. Колос