РІШЕННЯ

22 лютого 2024 року м. ТернопільСправа № 921/859/23

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Охотницької Н.В.

за участі секретаря судового засідання Петрик І.В.

розглянув справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пекканіска", 04209, м. Київ, вул. Богатирська, буд. 11

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Ергобуд", 46007, м.Тернопіль, проспект Злуки, буд. 25, кв. 185

про стягнення заборгованості у розмірі 213 755,47 грн

Представники сторін в судове засідання не прибули.

Згідно з ч.3 ст. 222 ГПК України, фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Суть справи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Пекканіска" звернулося до Господарського суду Тернопільської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ергобуд" про стягнення заборгованості в розмірі 213 755,47 грн, з яких: 105 800,15 грн залишок невиконаного грошового зобов`язання, 21 160,04 грн штраф, 62 868,22 грн пеня, 13 506,70 грн проценти річних, 10 420,36 грн інфляційні втрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань щодо оплати за договором оренди обладнання №5-140622 від 14.06.2022, внаслідок чого в останнього виникла заборгованість, стягнення якої, із урахуванням штрафу, пені, процентів річних та інфляційних втрат є предметом розгляду у цій справі.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 03 січня 2024 року позовну заяву б/н від 13.12.2023 (вх.№955 від 29.12.2023) Товариства з обмеженою відповідальністю "Пекканіска" залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10-ти днів з дня одержання цієї ухвали.

04 січня 2024 року на адресу суду від позивача надійшли заяви б/н від 03.01.2024 (вх. №91) та від 04.01.2024 (вх.№125) про усунення недоліків позовної заяви, про які зазначено в ухвалі від 03 січня 2024 року про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 08.01.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначив судове засідання у цій справі на 05 лютого 2024 року.

Ухвалою суду від 05 лютого 2024 року судове засідання у справі №921/859/23 відкладено на 22 лютого 2024 року о 10:30 год, про що учасників справи повідомлено шляхом направлення копії відповідної ухвали Товариству з обмеженою відповідальністю "Пекканіска" відповідно до положень ч.5 ст.6 ГПК України, а Товариству з обмеженою відповідальністю "Ергобуд", на адресу: 46007, м. Тернопіль, проспект Злуки, буд. 25, кв. 185 рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення.

В призначене на 22 лютого 2024 року судове засідання представники сторін не з`явилися.

При цьому, суд враховує, що від позивача надійшло клопотання б/н від 31.01.2024 (вх.№919), сформоване в системі "Електронний суд", про розгляд справи без участі його представника, зазначивши, що представник товариства адвокат Філоненко Ярослав Андрійович був мобілізований згідно Указу Президента України №268/2022 "Про загальну мобілізацію" та виконує завдання у зоні бойових дій.

Відповідач не забезпечив явку свого представника в жодне судове засідання, відзиву на позов суду не надав, хоча про дату час та місце проведення судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку.

Частинами 2, 3 ст.120 ГПК України передбачено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває (ч.7 ст.120 ГПК України).

Слід зазначити, що оскільки у відповідача відсутній зареєстрований електронний кабінет в підсистемі Електронний суд ЄСІТС, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 08.01.2024 та ухвала суду від 05.02.2024 про відкладення розгляду справи направлені відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення на його адресу (місцезнаходження), зазначену в позовній заяві та яка відповідає відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (витяг станом на 21.02.2024 долучено до матеріалів справи), а саме: м.Тернопіль, проспект Злуки, буд. 25, кв. 185. Однак рекомендований лист за номером 543 (ухвала суду від 08.01.2024) повернувся на адресу суду з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання", а як вбачається із веб-сайту Українського державного підприємства поштового зв`язку Укрпошта щодо відправлення за номером 219 (копія ухвали від 05.02.2024) міститься інформація про "повернення за зворотною адресою: Закінчення встановленого терміну зберігання".

Згідно з п.п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням (ухвалою).

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, в даному випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19).

Отже, в разі коли фактичне місцезнаходження особи учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням покладається саме на юридичну особу (фізичну особу).

Судом виконано процесуальні вимоги щодо повідомлення відповідача належним чином про час та місце слухання справи. При цьому явка сторін не визнавалася судом обов`язковою, відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом його направлення на адресу суду поштовим відправленням.

Також суд враховує, що відповідно до приписів ч.1 ст.9 ГПК України, статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі процесуальні документи щодо розгляду спору у даній справі офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, та знаходяться у вільному доступі, отже відповідач мав можливість ознайомитися з їх змістом.

Частиною 1 ст. 178 ГПК України передбачено, що у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати: 1) суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; 2) позивачу, іншим відповідачам, а також третім особам - копії відзиву та доданих до нього документів з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи (ч.2 ст.178 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.13 ГПК України).

Під час розгляду справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву та додані до неї докази, а також інші документи наявні у справі № 921/859/23.

22 лютого 2024 року справу розглянуто по суті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши норми чинного законодавства, оцінивши подані докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Пекканіска" (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ергобуд" (Орендар) укладено договір оренди обладнання № 5-140622 від 14.06.2022 (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1 Договору Орендодавець передає, а Орендар приймає в тимчасове оплатне користування обладнання, перелік якого визначається Орендарем у Договорі або відповідних додатках до нього. Орендар використовує отримане за цим Договором обладнання у власній господарській діяльності, дотримуючись вимог законодавства України та положень цього Договору.

За умовами пункту 2.1 Договору Орендодавець зобов`язаний, зокрема: здійснити передачу обладнання Орендарю за адресою, вказаною у відповідному акті передачі обладнання в оренду та надати такий акт для укладення між сторонами (пп. 2.1.1); за фактом належного надання Орендодавцем/прийняття Орендарем послуг з тимчасового оплатного користування обладнанням, направляти Орендареві для укладення (в т.ч. у електронному вигляді у порядку, передбаченому Законами України "Про електронні документи та електронний документообіг", "Про електронні довірчі послуги", "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність") акти надання послуг щодо всього обсягу отриманих Орендарем послуг з тимчасового оплатного користування обладнанням за відповідний період/строк (пп. 2.1.3).

Орендар, у свою чергу, за змістом п.3.1 Договору, серед іншого, зобов`язаний належним чином виконувати зобов`язання (в т.ч. грошові зобов`язання), що виникають на підставі цього договору (пп.3.1.1); у строк до 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання, (підписувати) укладати та повертати Орендодавцеві відповідні акти надання послуг; акти надання послуг (пп.3.1.2); отримані Орендодавцем електронною поштою та/або у вигляді сканованих копій будуть мати юридичну силу до отримання Орендодавцем їх оригіналів або документів, належним чином укладених у електронному вигляді (пп.3.1.2.1); використовувати обладнання за цільовим призначенням та у відповідності до інструкції з експлуатації (пп. 3.1.3).

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що при передачі/поверненні кожної одиниці обладнання Сторони укладають акт передачі/повернення обладнання з оренди.

Згідно з п. 4.2. договору Орендодавець передає обладнання в оренду за адресою, вказаною у акті передачі обладнання в оренду. Акт передачі обладнання в оренду містить інформацію про перелік обладнання, що передається в оренду, його відновну вартість, вартість послуг з оренди обладнання щодо кожної одиниці обладнання яке передається Орендарю без врахування ПДВ, а також адресу безпосередньої експлуатації обладнання Орендарем.

Передача та повернення обладнання здійснюється за попередньою домовленістю Сторін, у відповідності із вимогами цього Договору (п.4.3 Договору).

Підтвердженням факту повернення обладнання орендодавцю є укладений між Сторонами без зауважень та заперечень акт повернення обладнання з оренди. До підписання Сторонами такого акта повернення обладнання з оренди обладнання вважається таким, що знаходиться в тимчасово оплатному користуванні Орендаря (п.4.16 договору).

Розділом 5 Договору визначено орендну плату та порядок розрахунків.

Так, відповідно до пункту 5.1 Договору орендна плата нараховується в розмірі, встановленому Орендодавцем за відповідний орендний період, попередньо узгоджений сторонами.

Згідно з пунктами 5.2. та 5.3 Договору вартість фактично наданих Орендарю послуг з оренди обладнання визначається у рахунках на оплату, актах надання послуг; надання послуг та нарахування орендної плати починається з дня укладення сторонами відповідного акту передачі обладнання в оренду, або з дня, зазначеного у відповідному акті передачі обладнання в оренду.

Відповідно до п.5.4. Договору ціною Договору є сума (загальна вартість) всього обсягу отриманих Орендарем послуг з оренди обладнання за цим Договором.

Пунктом 5.5. та підпунктом 5.5.1 Договору передбачено, що оплата Орендарем послуг з оренди обладнання відбувається у порядку попередньої плати на підставі рахунка на оплату у розмірі 100% від загального розміру плати за запланований період оренди, протягом 3 (трьох) робочих днів з дня отримання відповідного рахунка від Орендодавця. У будь-якому випадку Орендар зобов`язаний сплатити орендну плату за час фактичного користування обладнанням не пізніше 5 (п`ятого) числа наступного за звітнім місяця, за звітній місяць, незалежно від наявності у Орендаря відповідного рахунка на оплату.

Орендар здійснює оплату орендної плати та всіх інших платежів, передбачених цим Договором, у національній валюті України, у безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок, попередньо визначений Орендодавцем у цьому Договорі (п.5.6 Договору).

Згідно з п.5.7. Договору за фактом належного надання Орендодавцем/прийняття Орендарем послуг з тимчасового оплатного користування, після закінчення надання послуг (періоду оренди,/строку оренди), Орендодавець протягом 5 (п`яти) робочих днів готує та передає на погодження Орендарю два примірники акту надання послуг. Орендар зобов`язаний протягом 5 робочих днів від дня отримання зазначених актів розглянути та підписати їх або надати письмові мотивовані заперечення. Після підписання Орендар протягом 5 (п`яти) робочих днів передає один примірник підписаного акту Орендодавцеві. У випадку наявності у Орендаря зауважень до наданих послуг та/або акту надання послуг, такі недоліки усуваються Орендодавцем протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання письмових мотивованих зауважень від Орендаря. Після усунення недоліків погодження акту відбувається у порядку, встановленому цим пунктом договору. У випадку, якщо протягом зазначеного періоду Орендодавець не отримає підписаний Замовником примірник акта або обґрунтованої відмови від його підписання, акт вважається підписаним (укладеним), а послуги такими, що надані належним чином.

Якщо після надання послуг з оренди обладнання здійснюється будь-яка зміна (коригування) розміру плати за такі послуги або кількості (внаслідок перегляду цін, перерахунку, при поверненні суми попередньої оплати, при узгодженій відмові від наданих послуг, тощо), Сторони зобов`язуються здійснити коригування доходів, витрат, податкових зобов`язань, податкового кредиту та провести всі необхідні коригування доходів бухгалтерському та податковому обліку на підставі п. 192.1 Податкового кодексу України шляхом підписання акта коригування послуг у порядку та строки, встановлені Податковим кодексом України (п.5.8 Договору).

Пунктом 6.1 Договору передбачено, що сторона, що порушила цей Договір, зобов`язана відшкодувати збитки, завдані таким порушенням, незалежно від вжиття іншою Стороною будь-яких заходів щодо запобігання збиткам або зменшення збитків.

Згідно п.6.2. Договору у випадку невиконання або неналежного виконання Орендарем грошових зобов`язань, що виникають на підставі цього Договору, Орендар зобов`язаний сплатити на користь Орендодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, 10 (десять) процентів річних, пеню від суми невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день такого прострочення, а також штраф у розмірі 20% від суми невиконаного або неналежно виконаного Орендарем грошового зобов`язання.

При цьому, в п.6.3 Договору сторони погодили, що нарахування пені за порушення Орендарем грошового зобов`язання згідно п.6.2 цього Договору не обмежується шестимісячним строком та нараховується за весь час невиконання або неналежного виконання Орендарем грошового зобов`язання.

Початок перебігу строку оренди кожної одиниці обладнання, за який нараховується орендна плата, починається з дня укладення сторонами акта передачі обладнання в оренду, та закінчується днем укладення акту повернення обладнання з оренди. Строк оренди кожної одиниці обладнання за цим Договором визначається Орендарем. За домовленістю Сторін, обладнання за цим Договором може бути передано в оренду на попередньо не визначений строк (п.п. 7.1, 7.2, 7.3 Договору).

Цей договір укладений строком на один календарний рік та вступає в силу з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони не висунули бажання про припинення дії цього договору до моменту або у момент закінчення строку його дії, дія такого Договору вважається продовженою на кожний відповідний наступний календарний рік (п.8.1 Договору).

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов Договору позивач у червні-вересні 2022 року надав відповідачу послуги оренди обладнання на загальну суму 179 020,27 грн, що підтверджується підписаними сторонами без жодних застережень актами надання послуг, укладеними у електронній формі:

- №1099 від 30.06.2022 на суму 37 660,06 грн;

- №1360 від 31.07.2022 на суму 66 040,10 грн;

- №1675 від 31.08.2022 на суму 50 800,08 грн;

- № 1902 від 30.09.2022 на суму 24 520,03 грн.

Згідно з актом надання послуг №1099 від 30.06.2022 на суму 37 660,06 грн (з урахуванням ПДВ) позивачем відповідачу були надані наступні послуги: оренда підйомника H15SX НО211 у період з 15.06.2022 по 30.06.2022 у кількості 14 дн. за ціною 2116,67 грн (без ПДВ) на суму 29 633,38 грн (без ПДВ); транспортування (доставка) за ціною та на суму 1750,00 грн (без ПДВ).

Згідно з актом надання послуг №1360 від 31.07.2022 на суму 66 040,10 грн (з урахуванням ПДВ) позивачем відповідачу були надані наступні послуги: оренда підйомника H15SX НО211 у період з 01.07.2022 по 31.07.2022 у кількості 26 дн. за ціною 2116,67 грн (без ПДВ) на суму 55 033,42 грн (без ПДВ).

Згідно з актом надання послуг №1675 від 31.08.2022 на суму 50 800,08 грн (з урахуванням ПДВ) позивачем відповідачу були надані наступні послуги: оренда підйомника H15SX НО211 у період з 01.08.2022 по 31.08.2022 у кількості 20 дн. за ціною 2116,27 грн (без ПДВ) на суму 42 333,40 грн (без ПДВ).

Згідно з актом надання послуг №1902 від 30.09.2022 на суму 24 520,03 грн (з урахуванням ПДВ) позивачем відповідачу були надані наступні послуги: оренда підйомника H15SX НО211 у період з 01.09.2022 по 30.09.2022 у кількості 8 дн. за ціною 2116,67 грн (без ПДВ) на суму 16 933,36 грн (без ПДВ); транспортування (вивіз) за ціною та на суму 3 500,00 грн (без ПДВ).

Крім того, позивачем долучено до матеріалів справи копії виставлених рахунків на оплату №1432 від 14.06.2022 на суму 37 660,06 грн (з ПДВ), №1703 від 01.07.2022 на суму 66 040,10 грн, №2300 від 31.08.2022 на суму 50 800,08 грн (з ПДВ), №2624 від 29.09.2022 на суму 24 520,03 грн (з ПДВ); копію Акта передачі обладнання в оренду №653 від 14.06.2022 та Акта повернення обладнання з оренди №999 від 01.10.2022 (укладених в електронній формі).

Як вказує позивач, станом на день звернення до суду відповідач вищезазначені грошові зобов`язання виконав лише частково, сплативши на користь позивача грошові кошти на загальну суму 73 220,12 грн, згідно платіжних інструкцій №45 від 15.06.2022, №90 від 13.07.2022, копії яких долучено до позовної заяви. Таким чином, відповідач повністю виконав грошові зобов`язання згідно акту надання послуг №1099 від 30.06.2022, а також частково згідно акту надання послуг №1360 від 31.07.2022.

Відтак, невиконане грошове зобов`язання відповідача складає 105 800,15 грн (в тому числі за актом надання послуг №1360 від 31.07.2022 - в сумі 30 480,04 грн, за актом надання послуг №1675 від 31.08.2022 в сумі 50 800,08 грн; за актом надання послуг №1902 від 30.09.2022 - в сумі 24 520,03 грн), що стало причиною виникнення спору.

Предметом доказування у цій справі є обставини, пов`язані з виконанням сторонами договірних зобов`язань щодо надання та оплати послуг оренди обладнання.

Пунктом 1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно з ч.1 ст.202, ст.203 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Відповідно до частини першої статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За змістом частини першої статті 760 Цивільного кодексу України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

За змістом частини першої третьої, п`ятої статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з частиною першою статті 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Факт надання позивачем відповідачу послуг оренди обладнання у червні-вересні 2022 року на загальну суму 105 800,15 грн підтверджується актами надання послуг.

Відповідно до статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Частина 1 статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" визначено, що електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до частин 1-2 статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Статтею 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" визначено, що оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Згідно з частинами 1-2 статті 8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про електронні довірчі послуги" кваліфікований електронний підпис - удосконалений електронний підпис, який створюється з використанням засобу кваліфікованого електронного підпису і базується на кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа.

Згідно з частиною 6 статті 18 Закону України "Про електронні довірчі послуги", кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які можуть бути складені на паперових або машинних (електронних) носіях. Первинні облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми), дату складання, назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З огляду на вищезазначене, укладення наведених актів надання послуг, передачі обладнання в оренду, і повернення з оренди в електронній формі шляхом накладення кваліфікованих електронних підписів уповноважених осіб сторін, є належним способом укладення даного виду первинних документів відповідно до положень чинного законодавства України, а їх електронна форма прирівнюється до документів, укладених у письмовій формі.

Зазначені акти надання послуг відповідають вимогам статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" щодо наявного обсягу обов`язкової інформації, яку повинний містити первинний документ, в т. ч. укладені шляхом накладення сторонами кваліфікованих електронних підписів уповноважених осіб (керівників) сторін, що дають змогу ідентифікувати таких осіб та встановити наявний в них обсяг повноважень для укладення таких первинних документів, а отже є належними доказами надання позивачем/прийняття відповідачем обсягу послуг з оренди обладнання та документальними підставами для здійснення бухгалтерського обліку таких господарських операцій та виникнення у відповідача відповідних грошових зобов`язань.

Відповідно до підпункту 5.5.1 пункту 5.5 договору, з урахуванням статей 253, 254 Цивільного кодексу України щодо початку й закінчення перебігу строків, відповідач повинен був здійснити оплату послуг оренди обладнання у наступні строки:

- за актом надання послуг №1360 від 31.07.2022 встановлений договором до 05.08.2022 включно;

- за актом надання послуг №1675 від 31.08.2022 встановлений договором до 05.09.2022 включно;

- за актом надання послуг №1902 від 30.09.2022 встановлений договором до 05.10.2022 включно.

Отже, передбачений договором строк сплати орендної плати є таким, що настав.

Доказів виконання зобов`язання зі сплати орендної оплати відповідач суду не надав, як і не спростував обставин, викладених у позовній заяві.

Відтак, заявлена позивачем до стягнення заборгованість з орендної плати у сумі 105 800,15 грн є законною й обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Приписами пункту 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною першою статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Як вже зазначалось вище, в пункті 6.3 Договору сторони погодили, що нарахування пені за порушення Орендарем грошового зобов`язання згідно п.6.2 цього Договору не обмежується шестимісячним строком та нараховується за весь час невиконання або неналежного виконання Орендарем грошового зобов`язання.

Перевіривши розрахунок заявленої до стягнення суми пені суд встановив, що остання розрахована арифметично вірно, обґрунтовано у відповідності до приписів чинного законодавства, а відтак позовні вимоги про стягнення пені у загальній сумі 62 868,22 грн підлягають задоволенню.

Також заявлений позивачем до стягнення штраф у сумі 21 160,04 грн розрахований арифметично вірно, відповідно до пункту 6.2 Договору у розмірі 20% від заборгованості за кожним із спірних актів окремо, відтак позовні вимоги про стягнення штрафу у загальній сумі 21 160,04 грн підлягають задоволенню.

Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно їх не сплачує, врегульовані також статтею 625 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок заявлених до стягнення сум інфляційних втрат, 10% річних суд встановив, що останні розраховано арифметично вірно, обґрунтовано у відповідності до приписів чинного законодавства та п.6.2 Договору, а відтак позовні вимоги про стягнення 10 420,36 грн інфляційних втрат та 13 506,70 грн 10% річних підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України).

У позовній заяві позивач у справі попередньо визначив витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн.

Відповідно до частин першої - третьої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною четвертою статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України відсутність клопотання учасника справи про зменшення витрат на професійну правничу допомогу не звільняє суд від необхідності при вирішенні питання про розподіл судових витрат враховувати: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Вирішуючи питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі №362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

На підтвердження понесених витрат на послуги адвоката позивачем надані: копію договору про надання правничої (правової) допомоги №1-010120 від 01.01.2020, укладеного між ТОВ "Пекканіска" та адвокатом Філоненком Ярославом Андрійовичем, Акт наданих послуг до договору за №198-1-010120 від 13.12.2023 на суму 10 000,00 грн; рахунок на оплату №198 від 13.12.2023 на суму 10000,00 грн; платіжне доручення № 1322 від 13.12.2023 на суму 10000,00 грн про оплату послуг правничої допомоги адвоката згідно рахунку №198; копію свідоцтва про право на заняття Філоненком Я.А. адвокатською діяльністю серії ХМ №000256 від 08.05.2019; довіреність № б/н від 01.01.2023 на представництво адвокатом Філоненком Я.А. інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "Пекканіска".

При цьому за змістом пункту 1.1 договору про надання правничої (правової) допомоги №1-010120 від 01.01.2020 адвокат (Філоненко Я.А.) бере на себе зобов`язання надавати необхідну правничу (правову) допомогу клієнту (ТОВ "Пекканіска") щодо представництва його інтересів у судових справах у господарському, адміністративному процесах, як на стороні позивача, так і на стороні відповідача, а також у виконавчому провадженні.

Адвокат надає правову допомогу у вигляді: забезпечення захисту прав, свобод і законних інтересів клієнта у зазначеному в пункті 1.1 Договору статусі; надання клієнту правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу захисту інтересів, а також складання заяв, скарг, заперечень, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво інтересів клієнта в судах під час здійснення господарського судочинства, а також у державних органах, органах місцевого самоврядування, підприємствах, установах, організаціях незалежно від підпорядкування та форм власності (п.1.2 Договору про надання правничої (правової) допомоги №1-010120 від 01.01.2020).

Пунктом 4.1 договору передбачено, що гонорар це винагорода адвоката за здійснення захисту, представництва інтересів клієнта та надання йому інших видів правової допомоги на умовах і в порядку, що визначені пунктом 1.1 цього договору.

Відповідно до пунктів 4.2, 4.3 Договору гонорар складається із сум вартості наданих послуг правничої (правової) допомоги, вартість яких узгоджена сторонами в рахунку на оплату і не залежить від досягнення чи недосягнення адвокатом позитивного результату, якого бажає клієнт.

Факт надання правової допомоги підтверджується актом надання послуг, який є відповідним Додатком до цього Договору (п. 4.6 Договору).

Згідно з пунктом 4.8 Договору про надання правничої (правової) допомоги № 1-010120 від 01.01.2020 гонорар сплачується у безготівковому вигляді на банківський рахунок адвоката.

Договір про надання правничої (правової) допомоги № 1-010120 від 01.01.2020 набирає чинності з дати його підписання і діє протягом 12 наступних календарних місяців (п.6.1 Договору). Після закінчення строку дії договору сторони мають право на автоматичну пролонгацію його умов у випадку відсутності письмової заяви однієї із сторін про припинення умов договору (п. 6.2 Договору).

Згідно з Актом надання послуг від 13.12.2023 до договору про надання правничої (правової) допомоги №1-010120 від 01.01.2020 адвокатом на користь позивача в межах укладеного ними договору були надані послуги з надання правової (правничої) допомоги щодо представництва інтересів клієнта у справі за позовом клієнта до ТОВ "Ергобуд" на загальну суму 10 000,00 грн, тобто у фіксованому розмірі.

Докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу подані позивачем до суду разом із позовною заявою, тобто в межах передбаченого законом строку.

Здійснюючи аналіз заявленої відповідачем до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу у контексті зазначених вище правових критеріїв, суд приймає до уваги також положення статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", згідно з якою гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Оцінюючи надані позивачем докази на предмет обґрунтованості заявлених ним витрат на професійну правничу допомогу, суд, з урахуванням критеріїв, визначених частиною п`ятою статті 129 цього Кодексу, вважає заявлені витрати на професійну правничу допомогу у цій справі в сумі 10000,00 грн реальними та розумними, та такими що підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73-79, 86, 91, 129, 178, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ергобуд" (46007, м.Тернопіль, проспект Злуки, буд. 25, кв. 185, код 30569736) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Пекканіска" (04209, м. Київ, вул. Богатирська, буд. 11, код 35411500): 105 800 (сто п`ять тисяч вісімсот) грн 15 коп. основного боргу, 21 160 (двадцять одну тисячу сто шістдесят) грн 04 коп. штрафу, 62 868 (шістдесят дві тисячі вісімсот шістдесят вісім) грн 22 коп. пені, 13 506 (тринадцять тисяч п`ятсот шість) грн 70 коп. 10% річних, 10 420 (десять тисяч чотириста двадцять) грн 36 коп. інфляційних втрат, 3206 (три тисячі двісті шість) грн 33 коп. судового збору та 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Копію рішення надіслати: Товариству з обмеженою відповідальністю "Пекканіска" відповідно до положень ч.5 ст. 6 ГПК України; Товариству з обмеженою відповідальністю "Ергобуд" на адресу: 46007, м. Тернопіль, проспект Злуки, буд. 25, кв. 185, рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч.1 ст. 241 ГПК України).

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення, в порядку визначеному ст.ст. 256-257 ГПК України.

Згідно з частинами 4, 5 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 23.02.2024.

Суддя Н.В. Охотницька