ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
15.02.2024 року м.Дніпро Справа № 904/1400/23
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач)
суддів Мороза В.Ф., Чередка А.Є.,
секретар судового засідання Михайлова К.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Електроспецмаш" про розподіл судових витрат у справі № 904/1400/23
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Електроспецмаш"
до Приватного акціонерного товариства "Металургтрансремонт"
про стягнення 1 630 194,18 грн
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04.07.2023 у справі № 904/1400/23:

-позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Електроспецмаш" до Приватного акціонерного товариства "Металургтрансремонт" про стягнення заборгованості в сумі 1630194,18 грн, з яких 861716,26 грн основний борг, 184800,93 грн пеня, 71531,00 грн 3% річних, 512145,99 грн інфляційні втрати задоволено частково;

-стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Металургтрансремонт" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Електроспецмаш" основний борг у сумі 861716,26 грн, пеню в сумі 91681,86 грн, інфляційні втрати в сумі 485516,99 грн, 3% річних у сумі 70135,69 грн, судовий збір у сумі 17548,12 грн.

-у решті позову відмовлено.

Приватне акціонерне товариство "Металургтрансремонт" подало апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.07.2023 у справі № 904/1400/23, в якій просить змінити оскаржуване рішення, врахувавши заяву відповідача від 25.05.2023 про зарахування зустрічних однорідних (грошових) вимог та зменшивши суму стягнення з відповідача на 120 628, 89 грн.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 11.01.2024 у справі № 904/1400/23 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Металургтрансремонт" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.07.2023 у справі № 904/1400/23 залишено без задоволення; рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.07.2023 у справі № 904/1400/23 залишено без змін; витрати з оплати судового збору, понесені у суді апеляційної інстанції, віднесено на апелянта.

Додатковим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 20.07.2023 у справі № 904/1400/23 стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Металургтрансремонт" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Електроспецмаш" витрати на професійну правничу допомогу в сумі 35824,65 грн та витрати на виготовлення копій письмових доказів у сумі 2660,04 грн.

Приватне акціонерне товариство "Металургтрансремонт" подало також апеляційну скаргу на додаткове рішення від 20.07.2023 у справі № 904/1400/23, в якій просить скасувати додаткове рішення та заяву позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу залишити без розгляду.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 11.01.2024 у справі № 904/1400/23 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Металургтрансремонт" на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.07.2023 у справі № 904/1400/23 залишено без задоволення; додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.07.2023 у справі № 904/1400/23 залишено без змін.

До закінчення судових дебатів позивачем зазначено, що докази витрат на правничу допомогу будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

16.01.2024 до Центрального апеляційного господарського суду від позивача надійшла заява про прийняття додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 23 600, 00 грн.

Отже, постановами Центрального апеляційного господарського суду від 14.01.2024 у справі питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу не вирішено.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши заяву позивача про розподіл судових витрат у справі, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Частиною 1 статті 244 ГПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 статті 124 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 8 статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги (ч. 2 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (див пункт 169 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).

Як вбачається з матеріалів справи, 18.08.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕЛЕКТРОСПЕЦМАШ" (клієнт) та Адвокатське об`єднання "ТСТ" (адвокатське об`єднання), уклали договір № Ю23/32-2 за умовами якого клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати клієнту правничу допомогу щодо участі клієнта у судовому розгляді Центральним апеляційним господарським судом господарської справи № 904/1400/23, в порядку, обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а також чинним законодавством України.

Згідно п. 4.1. договору правничу допомогу, що надається адвокатським об`єднанням, клієнт оплачує протягом 10 банківських днів з моменту укладення цього договору безготівковим переводом на розрахунковий рахунок адвокатського об`єднання на підставі рахунку. розмір вартості правничої допомоги за цим Договором складає 23 600,00 гривень, без ПДВ.

Відповідно п. 4.4. договору за результатами надання правничої допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої адвокатським об`єднанням правничої допомоги і її вартість. Акт надсилається клієнту адвокатським об`єднанням факсимільним зв`язком або поштою ("Новою поштою"). На письмову вимогу клієнта, адвокатське об`єднання може надавати Акти про надання правничої допомоги, в яких буде вказано перелік наданої правничої допомоги із ідентифікацією.

Перелік видів правничої допомоги зазначений у пункті 2.1 договору.

Згідно з пунктом 2.3 договору Адвокатське об`єднання має право покласти частину своїх обов`язків на іншу особу, з якою укладається окремий договір.

Актом № 23/32-2 від 12.01.2024 надання послуг за договором сторони підтвердили надання Адвокатським об`єднанням клієнту (позивачу) правничої допомоги на загальну суму 23 600, 00 грн.

Відповідно до платіжної інструкції № 216 від 02.10.2023 правнича допомога оплачена позивачем у повному обсязі у сумі 23 600, 00 грн.

Представництво інтересів позивача у справі здійснював адвоката Текут`єв Є.Ю. згідно ордеру серії АЕ № 1220649, виданим адвокатським об`єднанням.

Відповідно до статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач не подав заперечення щодо заявлених позивачем витрат на оплату правничої допомоги.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Проте, у ч. 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, визначені також положеннями ч. ч. 6, 7, 9 ст. 129 цього Кодексу.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч. ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19, від 11.02.2021 у справі № 920/39/20.

До того ж, у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З огляду на викладене, керуючись критеріями, що визначені ч. ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України колегія суддів з власної ініціативи не вбачає підстав для присудження на користь позивача всі його витрати на професійну правову допомогу.

Як зазначено вище, сторонами встановлено розмір вартості правової допомоги у суді апеляційної інстанції у справі -23 600,00 грн.

Зазначене не суперечить вимогам законодавства, зокрема положенням Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Однак, такий розмір вартості адвокатських послуг не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на послуги адвоката у встановленому розмірі з іншої сторони. В будь-якому разі розмір витрат має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Суд акцентує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (подібна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17).

Дослідивши перелік послуг вказаний у заяві про розподіл судових витрат (усні консультації клієнта, узгодження правової позиції; правовий аналіз апеляційних скарг Відповідача; складання відзивів на апеляційні скарги Відповідача; підготовка, розсилка відзивів на апеляційні скарги та подання їх до суду; участь у судових засіданнях 26.10.23 (не відбулось, але був витрачений час на прибуття до суду представника) та 11.01.24 з розгляду справи, численні усні консультації клієнта), а також матеріали справи, судом встановлено, що адвокатом у суді апеляційної інстанції витрачено час на підготовку відзиву на апеляційні скарги, а також участь у судових засіданнях щодо розгляду скарг, вартість чого складає 23 600, 00 грн., що виходить за розумні межі вартості цих послуг у даному випадку.

Не є співмірним визначений сторонами розмір гонорару складності справи, обсягу документів та часу витраченому адвокатом на надання правничої допомоги.

Окрім того, на даному етапі здійснюється апеляційний перегляд справи, вказаний адвокат обізнаний з обставинами даної справи, у адвоката була відсутня необхідність здійснювати пошук доказів, судової практики та формувати правову позицію; нових заперечень/обставин та нових доказів відповідачем в апеляційній скарзі не наведено. Окрім того, позивачу у суді першої інстанції вже було відшкодовано витрати на професійну правничу допомогу.

Таким чином, враховуючи вищевказане, заявлені витрати не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру, що суперечить принципу розподілу таких витрат, у зв`язку з чим виходячи із загальних засад господарського законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, факт відмови у задоволенні апеляційних скарг, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу у справі у суді апеляційної інстанції у сумі 11 800,00 грн. (тобто зменшити на 50% заявлену суму), оскільки цей розмір судових витрат відповідно до ст. 74 ГПК України доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

В стягненні решти суми витрат суд відмовляє, оскільки такі витрати не мають характеру необхідних, неспівмірні з необхідним обсягом правничих послуг на етапі апеляційного перегляду.

Керуючись ст.ст. 123, 127, 129, 244, 282 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Електроспецмаш" про розподіл судових витрат у справі № 904/1400/23 задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Металургтрансремонт" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Електроспецмаш" витрати на професійну правничу допомогу у сумі 11 800 (одинадцять тисяч вісімсот) грн 00 коп.

В решті вимог відмовити.

Видачу наказу, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню у касаційному порядку.

Повне судове рішення складено 26.02.2024

Головуючий суддя Л.А. Коваль

Суддя В.Ф. Мороз

Суддя А.Є. Чередко