РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2024Справа № 910/270/24
Суддя Господарського суду міста Києва Чинчин О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи - підприємця Гуліної Тамари Юріївни ( АДРЕСА_1 , Ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_1 )
до проФізичної особи - підприємця Ярмолинського Юрія Петровича ( АДРЕСА_2 , Ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_2 ) стягнення заборгованості у розмірі 97 025 грн. 54 коп.
Представники: без повідомлення представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Фізична особа - підприємець Гуліна Тамара Юріївна (надалі також - «Позивач») звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи - підприємця Ярмолинського Юрія Петровича (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості у розмірі 97 025 грн. 54 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для стягнення з Відповідача безпідставно отриманих коштів на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.

08.01.2024 року через систему «Електронний суд» від Позивача надійшло клопотання про долучення доказів направлення позовної заяви на адресу Відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.01.2024 року позовну заяву Фізичної особи - підприємця Гуліної Тамари Юріївни до Фізичної особи - підприємця Ярмолинського Юрія Петровича про стягнення заборгованості у розмірі 97 025 грн. 54 коп. залишено без руху.

15.01.2024 року через систему «Електронний суд» від Позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.01.2024 року відкрито провадження у справі № 910/270/24, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З метою повідомлення Сторін про розгляд справи Судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України ухвала суду про відкриття провадження у справі від 17.01.2024 року була надіслана до електронного кабінету Позивача, що підтверджується повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи, та направлена на адресу Відповідача рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 30.01.2024 року уповноваженій особі.

Відповідно до статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що Відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, Суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

Фізичною особою - підприємцем Гуліною Тамарою Юріївною було перераховано на користь Фізичної особи - підприємця Ярмолинського Юрія Петровича грошові кошти у загальному розмірі 97 025 грн. 54 коп., що підтверджується платіжними інструкціями №P24A71091725D985252 від 20.07.2022 на суму 15 025 грн. 54 коп. із зазначенням призначення платежу: «переказ власних коштів», №9277-9586-7314-3861 від 11.08.2022 року на суму 9 000 грн. 00 коп. із зазначенням призначення платежу: «оплата згідно договору оренди за серпень», №9281-0478-6189-6119 від 11.09.2022 року на суму 7 000 грн. 00 коп. із зазначенням призначення платежу: «оплата згідно договору оренди», №9282-0381-2842-2429 від 21.09.2022 року на суму 10 000 грн. 00 коп. із зазначенням призначення платежу: «оплата згідно договору оренди», №9295-0655-8146-1520 від 29.01.2023 року на суму 15 000 грн. 00 коп. із зазначенням призначення платежу: «оплата згідно договору оренди», №9303-1616-1647-5917 від 20.04.2023 року на суму 41 000 грн. 00 коп. із зазначенням призначення платежу: «оплата згідно договору оренди». (а.с.16-21)

02.01.2024 року Позивач надіслав на адресу Відповідача претензію №15/11/2023 від 15.11.2023 року про повернення помилково отриманих коштів у розмірі 97 025 грн. 54 коп., що підтверджуються копіями опису вкладення у цінний лист, накладної, фіскального чеку. (а.с.11)

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що Відповідач не повернув суму помилково перерахованих грошових коштів на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України у повному обсязі. Таким чином, заборгованість Відповідача перед Фізичною особою - підприємцем Гуліною Тамарою Юріївною становить 97 025 грн. 54 коп.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Фізичної особи - підприємця Гуліної Тамари Юріївни підлягають задоволенню з наступних підстав.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Частиною 1 статті 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Загальна умова частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 Цивільного кодексу України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Згідно із частиною першою, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої, другої статті 509 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання повинне належно виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться.

Згідно з частиною першою статті 177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

Частиною першою статті 202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 Цивільного кодексу України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. (Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22 березня 2016 року у справі № 6-2978цс15 та від 3 червня 2016 року у справі № 6-100цс15).

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.02.2020 у справі № 910/13271/18, від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18.

Відповідно до статті 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено Судом, Фізичною особою - підприємцем Гуліною Тамарою Юріївною було перераховано на користь Фізичної особи - підприємця Ярмолинського Юрія Петровича грошові кошти у загальному розмірі 97 025 грн. 54 коп., що підтверджується платіжними інструкціями №P24A71091725D985252 від 20.07.2022 на суму 15 025 грн. 54 коп. із зазначенням призначення платежу: «переказ власних коштів», №9277-9586-7314-3861 від 11.08.2022 року на суму 9 000 грн. 00 коп. із зазначенням призначення платежу: «оплата згідно договору оренди за серпень», №9281-0478-6189-6119 від 11.09.2022 року на суму 7 000 грн. 00 коп. із зазначенням призначення платежу: «оплата згідно договору оренди», №9282-0381-2842-2429 від 21.09.2022 року на суму 10 000 грн. 00 коп. із зазначенням призначення платежу: «оплата згідно договору оренди», №9295-0655-8146-1520 від 29.01.2023 року на суму 15 000 грн. 00 коп. із зазначенням призначення платежу: «оплата згідно договору оренди», №9303-1616-1647-5917 від 20.04.2023 року на суму 41 000 грн. 00 коп. із зазначенням призначення платежу: «оплата згідно договору оренди». (а.с.16-21)

В той же час, Суд зазначає, що матеріали справи не містять, а Відповідачем в свою чергу не надано суду жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 76 - 79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження наявності правової підстави для перерахування Фізичною особою - підприємцем Гуліною Тамарою Юріївною на його користь грошових коштів у загальному розмірі 97 025 грн. 54 коп.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження існування між сторонами договірних відносин, а тому суд приходить до висновку про відсутність господарських відносин, на підставі яких виникли зобов`язання з оплати Позивачем на користь Фізичної особи - підприємця Ярмолинського Юрія Петровича грошових коштів у розмірі 97 025 грн. 54 коп.

Отже, Суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для перерахування Позивачем грошових коштів у загальному розмірі 97 025 грн. 54 коп. на рахунок Відповідача. Таким чином, ці кошти отримано Фізичною особою - підприємцем Гуліною Тамарою Юріївною безпідставно.

02.01.2024 року Позивач надіслав на адресу Відповідача претензію №15/11/2023 від 15.11.2023 року про повернення помилково отриманих коштів у розмірі 97 025 грн. 54 коп., що підтверджуються копіями опису вкладення у цінний лист, накладної, фіскального чеку. (а.с.11)

Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 76 - 79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження повернення Відповідачем Фізичній особі-підприємцю Гуліній Тамарі Юріївні грошових коштів у загальному розмірі 97 025 грн. 54 коп.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Фізичної особи - підприємця Гуліної Тамари Юріївни до Фізичної особи - підприємця Ярмолинського Юрія Петровича про стягнення заборгованості у розмірі 97 025 грн. 54 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ

1. Позов Фізичної особи - підприємця Гуліної Тамари Юріївни - задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Ярмолинського Юрія Петровича ( АДРЕСА_2 , Ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_2 ) на користь Фізичної особи - підприємця Гуліної Тамари Юріївни ( АДРЕСА_1 , Ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_1 ) заборгованість у розмірі 97 025 (дев`яносто сім тисяч двадцять п`ять) грн. 54 коп. та судовий збір у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 04 березня 2024 року.

Суддя О.В. Чинчин