ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2024 р. Справа№ 910/8587/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Гаврилюка О.М.

Суліма В.В.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Державного житлово-комунального підприємства Національної академії наук України

на рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2023

у справі №910/8587/23 (суддя - Андреїшина І.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КИЇВЕНЕРГО-БОРГ"до Державного житлово-комунального підприємства Національної академії наук України

про стягнення 144 601,70 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "КИЇВЕНЕРГО-БОРГ" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Державного житлово-комунального підприємства Національної академії наук України про стягнення суми основної заборгованості за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді №9186062 від 01.01.2008 за період з 01.11.2017 по 01.05.2018 у сумі 144 601,70 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ТОВ «КИЇВЕНЕРГО-БОРГ» є правонаступником всіх прав AT «К.ЕНЕРГО» за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді № 9186062 від 01.01.2008 згідно з результатами аукціону з придбання майна банкрута за лотом №71. Станом на день подання даної позовної заяви до суду заборгованість (невиконане зобов`язання) відповідача за спожиту теплову енергію за період з 01.11.2017 по 01.05.2018 за договором № 9186062 від 01.01.2008 не сплачена та становить 144 601,70 грн, враховуючи часткову оплату боргу 28.12.2022 на суму 24 153,09 грн, у зв`язку з чим, позивач звернувся з позовною заявою та просив стягнути з відповідача 144 601,70 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.09.2023 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Київенерго-борг» задоволено повністю.

Стягнуто з Державного житлово-комунального підприємства Національної академії наук України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КИЇВЕНЕРГО-БОРГ" заборгованість у розмірі 144 601,70 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 684,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд вказав, що відповідач у порушення умов договору на постачання теплової енергії у гарячій воді №9186062 від 01.01.2018, своє зобов`язання щодо оплати спожитої теплової енергії у вигляді гарячої води за період з 01.11.2017 по 01.05.2018 не виконав. Докази на підтвердження сплати відповідачем заборгованості у сумі 144 601,70 грн суду не надав, у зв`язку з чим. суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "КИЇВЕНЕРГО-БОРГ" про стягнення з Державного житлово-комунального підприємства Національної академії наук України 144 601,70 грн заборгованості за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді №9186062 від 01.01.2018.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Державне житлово-комунальне підприємство Національної академії наук України звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2023 скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказує, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують факт набуття позивачем ТОВ «КИЇВЕНЕРГО-БОРГ» права вимоги до Державного житлово-комунального підприємства Національної академії наук України за договором постачання теплової енергії у гарячій воді №9186062 від 01.01.2008, на підставі якого позивач звернувся до суду.

Скаржник також стверджує, що в матеріалах справи відсутні первинні документи, які підтверджують факт та обсяг постачання теплової енергії у гарячій воді та відповідно наявність заборгованості.

Також апелянт зазначає, сума 144 601,70 грн не зазначена у жодному документі аукціону.

Апелянт звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження надання письмової згоди Державного житлово-комунального підприємства Національної академії наук України на відступлення прав вимог за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді № 9186062 від 01.01.2008, що. на його думку, є порушенням п.4.6 договору та ст.ст.203, 509, 512, 516 ЦК України.

Крім того, апелянт зазначає, що інформація, яка зазначена в дублікатах табуляраграм, не відповідає умовам договору на постачання теплової енергії у гарячій воді №9186062 від 01.01.2008 . Документи, на підставі яких позивач зазначив відповідну інформацію в дублікатах табуляграм, матеріали справи не містять. Тобто, скаржник зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили, що постачальником було поставлено відповідну теплову енергію за договором та її обсяги.

Апелянт також наголошує, що. оскільки матеріали справи не містять ні копії Розпорядження Київської міської державної адміністрації про зміну тарифів, ні повідомлення енергопостачальної компанії споживачу, тому зазначення в дублікатах табуляграм інших тарифів, ніж ті, які вказані в додатку № 2 до договору суперечать його умовам.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Як вбачається з матеріалів справи, gjpbdfx не надав відзив на апеляційну скаргу, що, в свою чергу, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції відповідно до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.10.2023 для розгляду апеляційної скарги у справі №910/8587/23 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Гаврилюк О.М., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2023 витребувано невідлкдано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/8587/23.

19.10.2023 на адресу Півнінчного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/8587/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.10.2023 апеляційну скаргу Державного житлово-комунального підприємства Національної академії наук України на рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2023 у справі №910/8587/23 залишено без руху.

06.11.2023 представником Державного житлово-комунального підприємства Національної академії наук України подана заява про усунення недоліків з доказами сплати судового збору у розмірі 4 026,00 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.11.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного житлово-комунального підприємства Національної академії наук України на рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2023 у справі №910/8587/23 та призначено до розгляду апеляційну скаргу у порядку письмового провадження без повідомлення учасників.

З огляду на наявність у матеріалах справи належних доказів повідомлення сторін про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, та закінчення процесуальних строків на подання до суду документів, встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.11.2023, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції

Згідно зі статтею 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Враховуючи викладене, воєнний стан в Україні та обмеження спричинені цим станом, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа № 910 /8587/23 розглядалась протягом розумного строку.

Так, колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга позивача в межах викладених скаржником доводів та вимог підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

01.01.2008 року між Державним житлово-комунальним підприємством Національної академії наук України (споживач, абонент) та Акціонерною енергопостачальною компанією «КИЇВЕНЕРГО» (перейменована з 01.01.2019 в AT «КИЇВЕНЕРГО», та з 09.08.2019 - в АТ «К.ЕНЕРГО») (постачальник) було укладено тимчасовий договір на постачання теплової енергії у гарячій воді № 9186062.

Предметом договору є постачання користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді, на умовах, передбачених цим договором (пункт 1.1 договору).

Згідно з п. 2.2.1 та п. 2.3.1 договору постачальник зобов`язується безперебійно постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на межу балансової належності із споживачем (додатки 3, 4 до договору) для потреб опалення - в період опалювального сезону; для гарячого водопостачання - протягом року згідно із явленими споживачем величинами приєднаного теплового навантаження, зазначеними в додатку 1 до договору, а відповідач зобов`язується дотримуватись кількості споживання теплової енергії за кожним параметром в обсягах, які визначені у додатку 1 до договору, не допускаючи їх перевищення; своєчасно панувати вартість спожитої теплової енергії в терміни та за тарифами, зазначеними в додатку 2 до договору.

Пунктом 5 додатку 2 до договору визначено, що споживач, що має будинкові прилади обліку (незалежно від балансової належності приладів обліку теплової енергії), щомісячно надає постачальнику звіт по фактичному споживанню теплової енергії в МВРТ № 7 за адресою: вул. Горького, 29 - не пізніше 28 числа поточного місяця.

Відповідно до п. 9 додатку 2 до договору, споживач щомісячно з 12 по 15 число отримує в МВРТ №7 за адресою: вул. Горького, 29, оформлену постачальником платіжну вимогу-доручення на суму, яка включає загальну вартість теплової енергії поточного місяця та кінцеве сальдо розрахунків на початок поточного місяця за мінусом суми фактично сплаченої теплової енергії в поточному місяці; табуляграму фактичного споживання за попередній період та акт звірки, які оформлює і повертає один примірник постачальнику протягом двох днів з моменту їх одержання.

Пунктом 10 додатку 2 до договору визначено, що споживач оплачує вартість спожитої теплової енергії не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Листом ПАТ «Київенерго» від 25.05.2017 № 36КД/22/13106 термін дії договору було продовжено до 15.05.2018.

25.08.2021 на аукціоні з придбання майна банкрута- АТ «К.ЕНЕРГО» за лотом № 71, ТОВ «СПОРТСЕРВІС-СТМ» () була придбана заборгованість, яка виникла у відповідача перед AT «К.ЕНЕРГО» за договором про постачання теплової енергії у гарячій воді № 9186062 від 01.01.2008 у розмірі 168 754,79 грн, що підтверджується електронним протоколом № UA-PS-2021-08-10-000016-3 від 25.08.2021, актом про придбання майна на аукціоні від 30.08.2021 та витягом з додатку № 1 до акту про придбання майна на аукціоні від 30.08.2021 (результати аукціону розміщені за посиланням https://prozorro. sale/auction/UA -PS-2021-08-10-000016-3).

14.09.2021 ТОВ «СПОРТСЕРВІС-СТМ» на підставі протоколу загальних зборів учасників №1/2021 змінено назву на ТОВ «КИЇВЕНЕРГО-БОРГ».

Згідно з вищезазначеним актом про придбання майна на аукціоні від 30.08.2021 до ТОВ «КИЇВЕНЕРГО-БОРГ» від AT «К.ЕНЕРГО» перейшли всі права вимоги дебіторської заборгованості за спожиту теплову енергію за договорами, переліченими в додатку № 1 до цього акту і жодних обмежень такого переходу прав вимоги вказаним актом не було встановлено.

Так, Товариство з обмеженою відповідальністю «КИЇВЕНЕРГО-БОРГ» є правонаступником всіх прав AT «К.ЕНЕРГО» за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді № 9186062 від 01.01.2008 згідно з результатами аукціону з придбання майна банкрута за лотом №71.

Листом №3-к від 12.08.2022 новий кредитор - Товариство з обмеженою відповідальністю «КИЇВЕНЕРГО-БОРГ» повідомив відповідача про заміну кредитора та висунув вимогу про погашення заборгованості, зокрема за договором №9186062 в сумі 168 754,79 грн.

У відповіді на вимогу позивача Державне житлово-комунальне підприємство Національної академії наук України визнало борг частково, зокрема за договором №9186062 у розмірі 124 153,19 та просило враховуючи воєнний стан та важкий фінансовий стан підприємства в умовах воєнного стану, укласти додаткову угоду про реструктуризацію вищезазначеного боргу на термін 36 місяців або надати в оренду позивачу для його потреб нежитлові приміщення з зарахуванням орендної плати в рахунок погашення боргу. Також відповідач здійснив часткове погашення заборгованості у сумі 24 153,09 грн.

Позивач у позовній заяві зазначив, що станом на день подання даної позовної заяви до суду заборгованість (невиконане зобов`язання) відповідача за спожиту теплову енергію за період з 01.11.2017 по 01.05.2018 за договором № 9186062 від 01.01.2008 не сплачена та становить 144 601,70 грн, враховуючи часткову оплату боргу 28.12.2022 на суму 24 153,09 грн (168 754,79 грн - 24 153,09 грн = 144 601,70 грн), у зв`язку з чим. він звернувся з позовною заявою до суду про стягнення заборгованості.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до статті 509 Цивільного кодексу України та статті 173 Господарського кодексу України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 714 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про теплопостачання" теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Статтею 275 Господарського кодексу України передбачено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про теплопостачання" тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб`єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими. Тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії затверджуються органами місцевого самоврядування, крім теплової енергії, що виробляється суб`єктами господарювання, що здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні та поновлювані джерела енергії, на підставі розрахунків, виконаних теплогенеруючими, теплотранспортуючими та теплопостачальними організаціями за методиками, розробленими центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

Пунктом 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою КМУ від 03.10.2007 №1198 (далі - Правила), передбачено, що споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Частиною 6 статті 19 Закону України "Про теплопостачання" визначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній, організації за фактично отриману теплову енергію.

Пунктами 23-28 Правил визначено порядок проведення розрахунків за спожиту теплову енергію, а пунктом 40 Правил передбачено, що споживач теплової енергії зобов`язаний, зокрема вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до довідки про стан розрахунків за спожиту теплову енергію за договором №9186062 від 01.01.2008 та розрахунку заборгованості за спожиту від AT «К.Енерго» теплоенергію за договором № 9186062 від 01.01.2008 за період з 01.11.2017 по 01.05.2023 та аналізу платежів здійсненних відповідачем в рахунок часткової оплати заборгованості за спірний період вбачається, що відповідач сплачував постачання теплової енергії у 2018, 2019 та 2022 році з призначенням платежу, з посиланням на договір (особовий рахунок) № 9186062, але платежі здійснювались не в повному обсязі.

На підтвердження заборгованості за договором № 9186062, окрім дублікатів облікових карток (табуляграм), позивачем до позовної заяви також було додано розрахунок заборгованості за спожиту від AT «К.ЕНЕРГО» теплоенергії за договором № 9186062 за період з 01.11.2017 по 01.05.2023 з призначенням платежу та копію довідки про стан розрахунків за спожиту від AT «К. ЕНЕРГО» теплоенергію за договором № 9186062, витяг з додатку № 1 до акту про придбання майна на аукціоні.

Отже, факт споживання відповідачем протягом спірного періоду теплової енергії у визначеному обсязі є доведеним позивачем належними та допустимими доказами. В той же час, відповідач не спростував факту надання йому послуг за період з 01.11.2017 по 01.05.2023, а також не спростував заборгованості у сумі 144 601,70 грн.

При цьому, судом першої інстанції правильно враховано, що обов`язок отримання облікових карток, актів звіряння розрахунків покладено на відповідача, який оформлює акти звіряння розрахунків і повертає один примірник постачальнику.

Враховуючи вказане вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що за період з 01.11.2017 по 01.05.2023 Державним житлово-комунальним підприємством Національної академії наук України здійснювалось споживання теплової енергії на підставі договору №9186062 від 01.01.2008, проте, оплата спожитого енергоносія споживачем в повному обсязі своєчасно здійснена не була, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість перед постачальником в сумі 144 601,70 грн.

Доводи відповідача стосовно того, що при розгляді цієї справи для встановлення суми заборгованості відповідача за договором за поставлену теплову енергію за період листопада 2017-квітня 2018 років слід керуватися тарифами, встановленими розпорядженням КМДА від 30.05.2007 року № 643, суд визнає помилковими, оскільки відповідно до Закону України «Про Національну комісію регулювання ринку комунальних послуг України» з 22 липня 2010 року КМДА не може встановлювати тарифи на теплову енергію для суб`єктів природних монополій.

Стосовно доводів відповідача, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження надання письмової згоди Державного житлово-комунального підприємства Національної академії наук України на відступлення прав вимог за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді № 9186062 від 01.01.2008, що на його думку, є порушенням п.4.6 договору та ст.ст.203, 509, 512, 516 ЦК України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги (цесія) означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Договір відступлення права вимоги може бути як безоплатним, та і оплатним.

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частина 1 статті 513 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, згідно із нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.

Як вже було зазначено вище, 25.08.2021 ТОВ «СПОРТСЕРВІС-СТМ» () на аукціоні з придбання майна банкрута- АТ «К.ЕНЕРГО» за лотом № 71, була придбана заборгованість, яка виникла у відповідача перед AT «К.ЕНЕРГО» за договором про постачання теплової енергії у гарячій воді № 9186062 від 01.01.2008 у розмірі 168 754,79 грн, що підтверджується електронним протоколом № UA-PS-2021-08-10-000016-3 від 25.08.2021, актом про придбання майна на аукціоні від 30.08.2021 та витягом з додатку № 1 до акту про придбання майна на аукціоні від 30.08.2021 (результати аукціону розміщені за посиланням https://prozorro. sale/auction/UA -PS-2021-08-10-000016-3).

14.09.2021 ТОВ «СПОРТСЕРВІС-СТМ» на підставі протоколу загальних зборів учасників №1/2021 змінено назву на ТОВ «КИЇВЕНЕРГО-БОРГ».

Так, Товариство з обмеженою відповідальністю «КИЇВЕНЕРГО-БОРГ» є правонаступником всіх прав AT «К.ЕНЕРГО» за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді № 9186062 від 01.01.2008 згідно з результатами аукціону з придбання майна банкрута за лотом №71.

Відповідно до частини 2 статті 516 Цивільного кодексу України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (частина 2 статті 517 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 2 статті 518 Цивільного кодексу України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

З правових конструкції відповідних правових норм вбачаються як обов`язки нового кредитора у зобов`язанні, зокрема, на нового кредитора покладається обов`язок повідомити боржника про перехід прав у зобов`язанні, оскільки в протилежному випадку новий кредитор несе ризик настання для себе різного роду несприятливих правових наслідків, так і права боржника у такому зобов`язанні, за якими, боржник має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором, не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні або виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові.

Листом - вимогою №3-к від 12.08.2022 новий кредитор - Товариство з обмеженою відповідальністю «КИЇВЕНЕРГО-БОРГ» повідомило Державне житлово-комунальне підприємство Національної академії наук України про заміну кредитора у спірному зобов`язанні та висунув вимогу про погашення заборгованості спожиту теплову енергію, зокрема за договором №9186062 в сумі 168 754,79 грн.

У відповіді на вимогу позивача Державне житлово-комунальне підприємство Національної академії наук України визнало борг частково, зокрема за договором №9186062 у розмірі 124 153,19, а також здійснило часткове погашення заборгованості у сумі 24 153,09 грн.

У той же час, в матеріалах справи відсутні докази, що відповідач висував проти нового кредитора (позивача) заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором щодо неможливості виконання зобов`язання.

З огляду на вказане вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "КИЇВЕНЕРГО-БОРГ" про стягнення з Державного житлово-комунального підприємства Національної академії наук України 144 601,70 грн заборгованості за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді №9186062 від 01.01.2018.

Крім того, позивач у позові просив зобов`язати орган (особу), який здійснюватиме примусове виконання рішення, нарахувати 3% річних за період з моменту ухвалення рішення суду у цій справі до моменту погашення боргу відповідачем на суму 144 601,70 грн.

Відповідно до ч. 10 ст.238 Господарського процесуального кодексу України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Колегія суддів погоджується з висновком першої інстанції, що оскільки позивачем заявлено до стягнення лише борг, без відсотків, то відсутні підстави для зобов`язання органу (особу), який здійснюватиме примусове виконання рішення, нарахувати 3% річних за період з моменту ухвалення рішення суду у цій справі до моменту погашення боргу відповідачем на суму 144 601,70 грн.

На переконання колегії суддів апеляційного господарського суду, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Державного житлово-комунального підприємства Національної академії наук України на рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2023 у справі №910/8587/23 задоволенню не підлягає. Рішення рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2023 у справі №910/8587/23 слід залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що, за загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню до Верховного Суду судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного житлово-комунального підприємства Національної академії наук України на рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2023 у справі №910/8587/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2023 у справі №910/8587/23 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на Державне житлово-комунальне підприємство Національної академії наук України.

4. Матеріали справи №910/8587/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді О.М. Гаврилюк

В.В. Сулім