ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"27" лютого 2024 р. Справа№ 920/1001/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

розглянувши заяву про самовідвід судді Іоннікової І.А. по справі № 920/1001/23

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Брокенергія»

на рішення Господарського суду Сумської області від 16.01.2024 (повне рішення складене та підписане суддею 29.01.2024)

у справі № 920/1001/23 (суддя Вдовенко Д.В.)

за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Брокенергія»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України»

про стягнення 104 709 266 грн 24 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач подав позовну заяву, в якій просив суд зобов`язати відповідача повернути позивачу в натурі безпідставно набуте майно - природний газ в обсязі 3165365,15 куб.м.

Позивач подав заяву про зміну предмета позову (вх. № 3664 від 25.09.2023), в якій просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Брокенергія» на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 104 709 266, 24 грн вартості безпідставно набутого майна - природного газу. У судовому засіданні 28.09.2023, суд постановив протокольну ухвалу про прийняття до розгляду заяви позивача (вх. № 3664 від 25.09.2023) про зміну предмета позову.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 16.01.2024 позов задоволено частково. Вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Брокенергія» на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 47 168 017 грн 73 коп. вартості безпідставно набутого природного газу, 707 520 грн 27 коп. витрат по сплаті судового збору.

У задоволенні позову в іншій частині - відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Брокенергія» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області у справі № 920/1001/23 в частині стягнення 22 674 335 грн 95 коп. вартості безпідставно набутого природного газу та витрат по сплаті судового збору та ухвалити нове рішення у відповідній частині та з підстав, згідно якого:

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Брокенергія» на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз Україна» 24 493 681 грн 73 коп. вартості природного газу за період поставки березень-квітень 2021 року отриманого за договором постачання природного газу № 20/21-2432-ТЕ-29, № 20/21-2433-50-29, № 20/21-2434-КП-29, № 20/21-2435-ЕЕ-29 від 25.09.2020.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.02.2024, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Брокенергія» на рішення Господарського суду Сумської області від 16.01.2024 у справі № 920/1001/23 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Іоннікова І.А., судді: Тищенко А.І., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.02.2024 витребувано з Господарського суду Сумської області матеріали справи № 920/1001/23.

27.02.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 920/1001/23.

В процесі здійснення підготовчих дій відповідно до ст. 267 Господарського процесуального кодексу України суддею Іонніковою І.А. заявлено самовідвід від розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Брокенергія» на рішення Господарського суду Сумської області від 16.01.2024 у справі № 920/1001/23.

Заява судді про самовідвід заявлена з метою недопущення сумнів у неупередженості суду, що можуть виникнути у зв`язку з можливою наявністю потенційного конфлікту інтересів з Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», про що суддею Іонніковою І.А. 27.11.2018 повідомлено Департамент моніторингу дотримання законодавства про конфлікт інтересів та інших обмежень щодо запобігання корупції Національного агентства з питань запобігання корупції та Раду суддів України.

При цьому на дане звернення, Департамент моніторингу дотримання законодавства про конфлікт інтересів та інших обмежень щодо запобігання корупції Національного агентства з питань запобігання корупції повідомив про необхідність врегулювання конфлікту інтересів у порядку визначеному процесуальним законодавством, а саме ч.1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 35 Господарського процесуального кодексу України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Разом з тим, з численної практики Європейського Суду з прав людини вбачається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи навіть тоді, коли у стороннього спостерігача лише могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно з положеннями «Конвенції про захист прав і основоположних свобод» № ETS N 005 від 04.11.1950, ратифікованої 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006, зазначено, що довіра суспільства до судової системи, а також до авторитету судової системи в питаннях моралі, чесності та непідкупності судових органів посідає першочергове місце в сучасному демократичному суспільстві. Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

При наявності зазначених підстав суддя повинен заявити самовідвід.

При цьому, колегія суддів зазначає, що у справі Європейського суду з прав людини «Газета «Україна - Центр» проти України» вказано, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7 серпня 1996 poку, п. 58 Reports of Judgments and Decisions, 1996). З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть бути важливими або, іншими словами, «правосуддя має не тільки чинитися, також має бути видно, що воно чиниться» (див. рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26). На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість (див. рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45, Reports of Judgments and Decisions, 1998).

Враховуючи вищевикладене, з огляду на положення ст. ст. 35, 38 Господарського процесуального кодексу України, з метою виключення обставин, які можуть поставити під сумнів неупередженість судді при розгляді даної справи, недопущення у сторін чи інших осіб будь-яких сумнівів у безсторонності суду та забезпечення довіри до судової влади України, заявлений суддею Іонніковою І.А. самовідвід задовольняється.

Керуючись статтями 35, 38, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву судді Іоннікової І.А. про самовідвід від розгляду справи № 920/1001/23 задовольнити.

Матеріали справи № 920/1001/23 передати на повторний автоматизований розподіл відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська