ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2024 Справа № 914/2800/23

Господарський суд Львівської області у складі судді Долінської О.З., за участю секретаря судового засідання Яворської В.В.,

розглянувши матеріали справи за позовом: Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна", м. Київ

до відповідача: Глинянської міської ради Львівського району Львівської області, м. Глиняни Львівського району Львівської області

про: стягнення збитків в порядку регресу в розмірі 32 431,33 грн.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області поступила позовна заява Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" до відповідача- Глинянської міської ради Львівського району Львівської області про стягнення збитків в порядку регресу в розмірі 32 431,33 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.09.2023 р., справу № 914/2800/23 розподілено для розгляду судді Долінській О.З.

Вирішуючи питання про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, судом встановлено наявність підстав для залишення її без руху.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 20.09.2023 р., позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" до відповідача - Глинянської міської ради Львівського району Львівської області про стягнення збитків в порядку регресу в розмірі 32 431,33 грн. залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, зазначених у мотивувальній частині цієї ухвали, а саме: 10 днів з дня вручення цієї ухвали про залишення позовної заяви без руху.

29.09.2023 року представником позивача, на виконання вимог ухвали суду від 20.09.2023 р., направлено на адресу суду заяву з додатками, яка зареєстрована відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх. № 23853/23 від 02.10.2023 р.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 05.10.2023 р., прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Судом постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті призначено на 01.11.2023 р.

18.10.2023 р. представником відповідача подано на електронну адресу суду відзив на позовну заяву за вх. 25269/23, відповідно до якого відповідач просить суд погодити та затвердити суму відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП в порядку регресних вимог ПАТ «Страхова компанія Універсальна», у розмірі 12070,93 грн.

27.10.2023 р. від представника позивача на електронну адресу суду надійшла відповідь на відзив з додатками за вх. № 26125/23.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 01.11.2023 р. судове засідання з розгляду справи по суті відкладено на 29.11.2023 р. з підстав, викладених в даній ухвалі.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 29.11.2023 р., розгляд справи по суті призначено на 11.12.2023 р.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 11.12.2023 р., задоволено клопотання представника відповідача про перехід до розгляду справи № 914/2800/23 за правилами загального позовного провадження за вх. № 30164/23 від 11.12.2023 р. Судом постановлено перейти від спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 914/2800/23 за правилами загального позовного провадження, розгляд справи почати зі стадії відкриття провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 24.01.2024 р.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 24.01.2024 р., закрито підготовче провадження та призначено справу № 914/2800/23 до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 21.02.2024 р.

21.02.2024 р. представник позивача в судове засідання з розгляду справи по суті не з`явився, хоча належно був повідомлений про час, дату та місце судового засідання (докази містяться в матеріалах справи).

21.02.2024 р. від представника позивача на адресу суду в систему «Електронний суд» надійшла заява за вх. № 5074/24, в якій позивач просить суд розглянути справу № 914/2800/23 без участі повноважного представника позивача та позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 32 431,33 грн. завданих збитків в порядку регресу та сплачений судовий збір.

21.02.2024 р. представник відповідача в судове засідання з розгляду справи по суті не з`явився, хоча належно був повідомлений про час, дату та місце судового засідання (докази містяться в матеріалах справи).

14.02.2024 р. представником відповідача подано на електронну адресу суду клопотання за вх. № 4371/24, в якому відповідач просить суд провести судове засідання 21.02.2024 року без участі повноважного представника відповідача за наявними матеріалами, судові витрати за даним позовом відповідач просить залишити за позивачем.

Враховуючи ч.3 ст.222 ГПК України, відповідно до якої, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Відтак, фіксування судового процесу під час судового засідання 21.02.2024 р. не здійснюється.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Враховуючи вищенаведене, судом, згідно вимог ГПК України, надавалась в повному обсязі можливість учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів.

Враховуючи те, що норми ст. 81 ГПК України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом учасників справи подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства - свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції у справі.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 74 ГПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Отже, судом було забезпечено принцип змагальності сторін, рівність сторін, що полягає у наданні їм однакових можливостей для реалізації ними своїх процесуальних прав, з огляду на сплив строків для подання доказів, з метою дотримання прав позивача на своєчасне вирішення спору.

В силу приписів ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Одним із основних принципів (засад) господарського судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суд з прав людини від 08.11.2005 у справі Смірнова проти України).

Водночас, необґрунтоване відкладення розгляду справи призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що може призвести до порушення положень ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Враховуючи те, що подані сторонами у цій справі докази дозволяють суду встановити та оцінити конкретні обставини (факти), якими учасники справи обґрунтовують свої позовні вимоги та заперечення позовних вимог і які мають суттєве значення для вирішення цього спору, а отже, розглянути та вирішити спір й здійснити розподіл судових витрат у цій справі, що в свою чергу, вказує на можливість виконання завдань господарського судочинства та з урахуванням необхідності дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення у справі № 914/2800/23.

В судовому засіданні 21.02.2024 р., відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позиція позивача.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що між ПАТ «СК «Універсальна» та ТОВ «ОТП Лізинг» (за договором страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 3001/394/000001. Предметом даного Договору були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Volvo; AA6431XA.

Позивач зазначає, що 31.03.2022 р. відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ЗАЗ; НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу Volvo; AA6431XA. Постановою Золочівського районного суду Львівської області від 03.05.2022 року у справі № 445/464/22, ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. ПрАТ «СК «Універсальна» здійснила виплату страхового відшкодування згідно страхового акту № 114385/1 у розмірі 32 431,33 грн.

Позивач вказує на те, що згідно постанови Золочівського районного суду Львівської області від 03.05.2022 р. у справі № 445/464/22 власником транспортного засобу ЗАЗ; НОМЕР_1 є Глинянська міська рада Львівського району Львівської області.

ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» здійснила виплату страхового відшкодування ТзОВ «ОТП Лізинг» згідно страхового акту № 114385/1 у розмірі 32 431,33 грн.

Позивач звертався до відповідача з претензією про виплату страхового відшкодування в розмірі 32 431,33 грн., проте відповідач повідомив про часткове визнання претензійних вимог, але оплати на користь позивача не здійснив.

Таким чином, враховуючи наведене, позивач, керуючись ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 993 ЦК України, п. 1 ст. 1166 ЦК України, ч. 2 ст. 1187 ЦК України та ч. 1 ст. 1172 ЦК України, звернувся до Господарського суду Львівської області та просить стягнути з відповідача на користь позивача в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 32 431,33 грн. та понесені витрати на сплату судового збору.

Позиція відповідача.

У відзиві на позовну заяву за вх. 25269/23 від 18.10.2023 р. відповідач зазначає про те, що він частково визнає претензійні вимоги, і вважає, що шкода, а відтак страхове відшкодування на її усунення значно завищені позивачем. Відповідач вказує на те, що надані страховою компанією матеріали засвідчують характер пошкоджень транспортного засобу в значно більших об`ємах, ніж було зафіксовано учасниками ДТП. До того ж, відповідач зазначає, що їх фото фіксація відбувалась не на місці вчинення ДТП і не відомо в який час. Відповідач звертає увагу на те, що Глинянська міська рада Львівського району, Львівської області є бюджетною організацією і витрати на суму понад 12070,93 грн. можуть розцінюватися державними контролюючими органами як нецільове використання бюджетних коштів. На підставі наведеного, відповідач просить суд погодити та затвердити суму відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП в порядку регресних вимог ПрАТ «Страхова компанія Універсальна», у розмірі 12 070,93 грн.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані суду матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, здійснивши огляд документів, суд встановив наступне.

22 квітня 2019 року між Публічним акціонерним товариством "Страхова компанія "Універсальна" (за договором страховик, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» (за договором страхувальник) укладено Генеральний Договір добровільного страхування наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків № 3001/394/000001 (надалі - Договір).

Предметом даного Договору були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом - Volvo; НОМЕР_2 .

У відповідності до умов вказаного Договору страхування, позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку, сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування.

Згідно страхового сертифікату № 3001/294/127414 (Додаток № 1 до Договору добровільного страхування наземного транспорту № 3001/394/000001 від 22.04.2019 року), строк дії сертифікату з 00.00 год. 20 грудня 2021 р. до 24.00 год. 19 грудня 2022 р. включно.

06.06.2019 р. між Публічним акціонерним товариством "Страхова компанія "Універсальна" та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» укладено Додатковий договір до Генерального Договору від 22.04.2019 р.

31.03.2022 р. відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ЗАЗ; НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу Volvo; НОМЕР_2 .

Постановою Золочівського районного суду Львівської області від 03.05.2022 року у справі № 445/464/22, ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (Порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна).

Із заявою про виплату страхового відшкодування, внаслідок настання страхового випадку звернулась потерпіла сторона та надала всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою особою документів, було складено страховий акт № 114385/1.

Позивачем до матеріалів справи долучено платіжне доручення № 17870 від 01.07.2022 року на суму 32 431,33 грн., згідно з яким ТзОВ «ОТП Лізинг» перерахувало отримувачу коштів - ТзОВ з іноземними інвестиціями «Вольво Україна» 32 431,33 грн. як оплату за ремонт після ДТП ( НОМЕР_2 ) відповідно до виставленого рахунку НОМЕР_3 від 16.06.2022 р.

ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» здійснила виплату страхового відшкодування згідно страхового акту № 114385/1 у розмірі 32 431,33 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг», що підтверджується платіжною інструкцією № 15223 від 07.07.2022 р. на суму 32 431,33 грн., яка долучена позивачем до матеріалів справи.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ЗАЗ; НОМЕР_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди, не була застрахована.

Згідно постанови Золочівського районного суду Львівської області від 03.05.2022 р. у справі № 445/464/22, власником транспортного засобу ЗАЗ; НОМЕР_1 є Глинянська міська рада Львівського району Львівської області.

Позивач звернувся до відповідача з претензією за вих. № 114385/ІНС.ЛОУ від 20.09.2022 р. про виплату страхового відшкодування в розмірі 32 431,33 грн.

У відповідь на вказану претензію, відповідач листом за вих. № 1530/05-31 від 10.11.2022 р. повідомив про часткове визнання претензійних вимог і зазначає, що шкода, а відтак, страхове відшкодування на її усунення значно завищені потерпілою особою. Також, у вказаному листі відповідач просить погодити суму регресного відшкодування з врахуванням визначених пошкоджень. У випадку не погодження суми відшкодування, Глинянська міська рада Львівського району Львівської області залишає за собою право самостійно замовити товарознавчу експертизу автомобіля, з метою визначення реальної суми завданого збитку. І за результатами експертизи прийняти рішення щодо виплати остаточної суми в порядку регресу.

Враховуючи те, що відповідач не здійснив виплату страхового відшкодування, позивач звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом, де просить стягнути з відповідача на користь позивача в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 32 431,33 грн. та суму понесених судових витрат на сплату судового збору.

Оцінка суду.

Згідно з статтею 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Судом встановлено, що 22 квітня 2019 року між Публічним акціонерним товариством "Страхова компанія "Універсальна" та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» укладено Генеральний Договір добровільного страхування наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків № 3001/394/000001.

Згідно страхового сертифікату № 3001/294/127414 (Додаток № 1 до Договору добровільного страхування наземного транспорту № 3001/394/000001 від 22.04.2019 року), строк дії сертифікату з 00.00 год. 20 грудня 2021 р. до 24.00 год. 19 грудня 2022 р. включно.

06.06.2019 р. між Публічним акціонерним товариством "Страхова компанія "Універсальна" та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» укладено Додатковий договір до Генерального Договору від 22.04.2019 р.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про страхування", страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно із статтею 8 Закону України "Про страхування", страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про страхування", страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Згідно із статтею 16 Закону України "Про страхування", договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 980 Цивільного кодексу України, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Пунктом 3 частини 1 статті 20 Закону України "Про страхування" передбачено, що страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Відповідно до частини 1 статті 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Як встановлено судом, 31.03.2022 р. відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ЗАЗ; НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу Volvo; НОМЕР_2 .

Постановою Золочівського районного суду Львівської області від 03.05.2022 року у справі № 445/464/22, ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (Порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна).

Із заявою про виплату страхового відшкодування, внаслідок настання страхового випадку звернулась потерпіла сторона та надала всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою особою документів, було складено страховий акт № 114385/1.

Позивачем до матеріалів справи долучено платіжне доручення № 17870 від 01.07.2022 року на суму 32 431,33 грн., згідно з яким ТзОВ «ОТП Лізинг» перерахувало отримувачу коштів - ТзОВ з іноземними інвестиціями «Вольво Україна» 32 431,33 грн. як оплату за ремонт після ДТП ( НОМЕР_2 ) відповідно до виставленого рахунку НОМЕР_3 від 16.06.2022 р.

ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» здійснила виплату страхового відшкодування згідно страхового акту № 114385/1 у розмірі 32 431,33 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг», що підтверджується платіжною інструкцією № 15223 від 07.07.2022 р. на суму 32 431,33 грн., яка долучена позивачем до матеріалів справи.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ЗАЗ; НОМЕР_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди, не була застрахована.

Згідно постанови Золочівського районного суду Львівської області від 03.05.2022 р. у справі № 445/464/22 власником транспортного засобу ЗАЗ; НОМЕР_1 є Глинянська міська рада Львівського району Львівської області.

Згідно з ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до п. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Враховуючи наведене, позовна вимога позивача про стягнення з відповідача суми виплаченого страхового відшкодування в розмірі 32 431,33 грн. в порядку регресу на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», в межах здійснених фактичних страхових виплат, є обгрунтованою, підтвердженою матеріалами справи, а відтак підлягає задоволенню.

Стосовно аргументів відповідача, які викладені у відзиві на позовну заяву за вх. 25269/23 від 18.10.2023 р., суд зазначає наступне.

У відповідності до частини 1 статті 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Законом України «Про страхування» та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено зобов`язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу.

Пунктом 6.2.11 та пунктом 6.2.12 Генерального договору добровільного страхування передбачено, що Страхувальник зобов`язаний надати транспортний засіб на огляд для встановлення обставин та наслідків страхового випадку.

Законом не передбачено обов`язок Страховика проводити огляд транспортного засобу на місці дорожньо-транспортної пригоди.

Для встановлення вартості відновлювального ремонту було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу та зафіксовано наступні пошкодження завдані винуватцем ДТП: панель облицювання фари правої - трісн.; решітка фари - деформ.; Фара протитуманна права - розбита; накладка бампера переднього права - трісн.; повітрозабірник фари правої (чорний) - трісн.; панель сходинки правої - трісн.; двері передні праві (нижня панель) - пошк. ЛФП

Позивачем було надано разом із позовною заявою фото транспортного засобу, які підтверджують наявність таких пошкоджень.

Як вбачається з відзиву на позовну заяву, відповідач погодився з частиною пошкоджень, окрім: повітрязабірник фари правої (чорний) - трісн.; панель сходинки правої - трісн.; двері передні праві (нижня панель) - пошк. ЛФП.

Що стосується доводів відповідача про те, що його не було викликано для технічного огляду пошкодженого транспортного засобу, суд зазначає наступне. Вказані аргументи відповідача є необґрунтованими, оскільки відповідач не навів об`єктивного підтвердження того, що відсутність його та/або його представника під час огляду пошкодженого під час ДТП автомобіля призвела до неправомірності наведених даних у акті огляду та рахунку щодо визначення вартості відновлювального ремонту зазначеного автомобіля. Наведені посилання носять характер припущень, що не можуть бути оцінені та враховані судом, як докази.

Відповідно до п. 5.1. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 1335/5/1159 від 24 липня 2009 року, технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки.

Позивач здійснив виплату страхового відшкодування на підставі рахунку № ST-VU2205075 від 16.06.2022 р. на суму 32 431,33 грн, виставленого ТзОВ з іноземними інвестиціями «Вольво Україна».

Натомість, відповідач зазначаючи, що не погоджується із сумою до стягнення, вказаною у позовній заяві, не надає жодних доказів, які б могли спростувати доводи позивача.

Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно статті 78 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

У відповідності до статті 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування "вірогідності доказів" на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування, необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного суду у справі № 904/2357/20 від 21.08.2020.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи наведені норми законодавства та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підтверджені матеріалами справи, не спростовані відповідачем, а тому підлягають до задоволення повністю.

Судові витрати.

При зверненні з позовною заявою до суду, позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2 684,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 4043 від 31.08.2023 р. на суму 2 684,00 грн.

Пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, керуючись нормами статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що судові витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 2 684,00 грн. належить покласти на відповідача, так як спір виник з його вини.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 43, 46, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 120, 122, 123, 129, ч.3 ст.222, ст.ст. 236-241, 242, 327 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з відповідача: Глинянської міської ради Львівського району Львівської області (80720, Львівська область, Львівський район, м. Глиняни, вул. Шевченка, 38; код ЄДРПОУ № 04374430) на користь позивача: Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" (01133, м. Київ, бульвар Л. Українки, 9; ) завданих збитків в порядку регресу в розмірі 32 431,33 грн. та 2 684,00 грн. понесених витрат на сплату судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено 26.02.2024 р.

Суддя Долінська О.З.