ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2024 р. Справа№ 925/671/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Шапрана В.В.

Буравльова С.І.

за участю секретаря судового засідання: Прокопенко О.В.

учасники справи:

від позивача: ОНІЩУК ЄВГЕН ОЛЕКСАНДРОВИЧ

від відповідача: Рибачок В.А

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства "Глорія"

на рішення Господарського суду Черкаської області від 31.07.2023

(повний текст рішення складено 10.08.2023)

у справі № 925/671/23 (суддя Гладун А.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Плаза Інвест"

до Приватного сільськогосподарського підприємства "Глорія"

про стягнення 797 707, 59 грн

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Плаза Інвест" звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства "Глорія"про стягнення 797707,59 грн, зокрема 529240,00 грн основного боргу за договором поставки №16/06-20/КГ від 16.06.2020, 223445,52 грн інфляційних збитків та 46022,01 грн 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 31.07.2023 у справі № 925/671/23 позов задоволено частково, стягнуто з Приватного сільськогосподарського підприємства "Глорія" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Плаза Інвест" 528 240,00 грн основного боргу, 223 445,52 грн інфляційних втрат, 45 955,22 грн 3% річних, 11 964,61 грн витрат зі сплати судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення обґрунтовано тим, що судом установлено факт порушення відповідачем умов договору від 16.06.2020.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Приватне сільськогосподарське підприємство "Глорія" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить прийняти апеляційну скаргу до розгляду; апеляційну скаргу задовольнити; рішення Господарського суду Черкаської області від 31.07.2023 у справі № 925/671/23 скасувати; ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована зокрема наступним. На думку апелянта місцевим господарським судом необґрунтовано було задоволено позовні вимоги. За твердженням апелянта не доведено факту поставки товару через недоліки видаткової накладної №16/06 від 16.06.2020, зокрема щодо відсутності даних особи, яка підписала накладну, і відповідно отримала товар. Також апелянта стверджує про відсутність довіреності на особу, яка підписувала видаткову накладну про отримання товару.

Позивач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу просив суд відмовити у її задоволенні, а рішення місцевого господарського суду залишити без змін з огляду на його законність та обґрунтованість.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.09.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного сільськогосподарського підприємства "Глорія" на рішення Господарського суду Черкаської області від 31.07.2023 у справі № 925/671/23, розгляд апеляційної скарги призначено на 24.10.2023.

У судовому засіданні 24.10.2023 було оголошено перерву до 07.11.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.11.2023 розгляд справи призначено на 06.12.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2023 відкладено розгляд справи на 17.01.2024.

У зв`язку з перебуванням 17.01.2024 судді Буравльова С.І. у відпустці, який входить до складу колегії суддів, судове засідання призначене на 17.01.2024 об 10-20 не відбулося.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.01.2024 розгляд справи призначено на 29.01.2024.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2024 оголошено перерву у судовому засіданні до 14.02.2024.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом установлено, що 16.06.2020 ТОВ "ТЕРРА-КРАФТ" (постачальник) та ПСП "ГЛОРІЯ" (покупець) уклали договір поставки №б/н, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити (передати у власність) покупцю "насіння кукурудзи" (надалі товар), а покупець зобов`язується сплатити обумовлену цим договором грошову суму, а також прийняти товар в порядку та на умовах визначених у цьому договорі.

Згідно із п. 2.1 постачальник приймає на себе зобов`язання поставити, а покупець сплатити та отримати товар на умовах дійсного договору в асортименті та за цінами, вказаними у накладних, та згідно з специфікацією, які є невід`ємною частиною дійсного договору;

У відповідності до п.3.1 ціна на товар, що постачається, встановлюється у національній валюті України та вказується у накладних, які підписуються сторонами;

У п. 3.2 сторони погодили, що сума договору розраховується шляхом складання суми вартості товару, що вказаний у рахунках (видаткових накладних) на цей товар;

Згідно з п. 4.2 постачальник повинен надати у розпорядження покупця супровідні документи на товар, що підтверджують відповідність товару вимогам щодо їх сертифікації;

На підставі п. 5.1 здача-прийом товару здійснюється представником постачальника та покупцем або його уповноваженим представником (матеріально-відповідальною особою). Повноваження представника (матеріально-відповідальної особи) покупця повинні бути підтверджені належним чином оформленою довіреністю на прийом товарно-матеріальних цінностей від постачальника;

В силу п. 5.2 товар вважається зданим постачальником та одержаним покупцем за кількістю та найменуванням згідно накладної, якщо на накладній постачальника є відмітка покупця про отримання товару;

У відповідності до п. 5.4 право власності на товар переходить до покупця з моменту підписання уповноваженими представниками обох сторін видаткової накладної або акту приймання-передачі, що підтверджує фактичне передання товару від постачальника до покупця;

Згідно з п. 6.1 строки та умови поставки товару визначаються специфікацією, яка є невід`ємною частиною цього договору.

У п. 6.2 передбачено датою поставки товару є дата, що зазначається у видатковій накладній на товар.

Згідно із п. 7.1 всі розрахунки за дійсним договором здійснюються у національній валюті України;

На підставі п. 7.2 оплата товару покупцем проводиться шляхом перерахування грошових котів на вказаний у договорі розрахунковий рахунок постачальника. Порядок та умови розрахунку визначаються специфікацією, яка є невід`ємною частиною цього договору.

В силу п. 7.3 оплата товару покупцем здійснюється за фактом отримання товару. При даній формі розрахунків оплату за товар, що поставляється, покупець повинен здійснити не пізніше дати, вказаній у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору з моменту отримання товару.

Первинні підтверджуючі документи надаються в день отримання товару (п. 7.4).

Як убачається з видаткової накладної від 16.06.2020 №16/06 на виконання умов договору ТОВ "ТЕРРА-КРАФТ" поставило ПСП "ГЛОРІЯ" товар (насіння кукурудзи Адевей у кількості 28 мішків на суму 51800,00 грн; насіння кукурудзи Остра у кількості 80 мішків на суму 198400,00 грн; насіння кукурудзи Леванте у кількості 40 мішків на суму 99200,00 грн; насіння кукурудзи ДКС 3511 у кількості 20 мішків на суму 90800,00 грн), на загальну суму 528240,00 грн з ПДВ.

16.06.2020 ТОВ "ТЕРРА-КРАФТ" склало та 13.07.2020 зареєструвало в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №1 від 16.06.2020 на суму поставки 528240,00 грн.

08.09.2022 ТОВ "Терра Крафт" надіслало на адресу відповідача лист №08/09-1, у якому просило направити на адресу ТОВ "Терра Крафт" підписанні та скріплені печаткою ПСП "ГЛОРІЯ" договори поставки від 16.06.2020 та видаткові накладні від 16.06.2020 з метою проведення у відповідність документів бухгалтерського обліку.

08.11.2022 ТОВ "Терра Крафт" надіслало на адресу відповідача претензію про сплату боргу №08/11-1.

Відповідач надіслав ТОВ "Терра Крафт" лист від 22.11.2022 №70, у якому повідомив про залишення листа від 08.09.2022 №08/09-1 без відповіді, оскільки фактична відсутність господарських операцій між юридичними особами з укладенням відповідних документів передбачає встановлену чинним законодавством відповідальність. У ПСП "ГЛОРІЯ" відсутні правові підстави для задоволення претензійних вимог ТОВ "Терра Крафт" через їх необґрунтованість. Повідомив, що у випадку усунення ТОВ "Терра Крафт" недоліків, викладених у відповіді на претензію, ПСП "ГЛОРІЯ" розгляне їх у встановлений чинним законодавством строк з наданням відповіді.

23.08.2022 представник ТОВ "Терра Крафт" адвокат Оніщук Є.О. надіслав на адресу Головного управління ДПС у Черкаській області адвокатський запит №79, у якому просив надати йому письмову інформацію та її документальне підтвердження стосовно відображення ПСП "ГЛОРІЯ" у податкових деклараціях з податку на додану вартість у складі податкового кредиту сум, що зареєстровані ТОВ "Терра Крафт" у Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з наступними податковими накладними, зокрема №1 від 16.06.2020 на суму поставки 528240,00 грн з ПДВ.

Головне управління ДПС у Черкаській області надіслало Адвокатському бюро "Євгена Оніщука" лист від 02.09.2022 №9922/6/23-00-04-03-10, у якому повідомило, що інформація стосовно ПСП "ГЛОРІЯ" не є публічною та не може бути надана на запит.

07.03.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Плаза Інвест" (фактор, новий кредитор) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Терра Крафт" (первісний кредитор, клієнт) уклали договір про надання послуг з факторингу №012/07/03/23-Ф, згідно з п.1.1 якого фактор зобов`язується передати грошові кошти у сумі 642618,00 грн в розпорядження клієнта, а клієнт зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги за: договором поставки б/н від 16.06.2020, укладеним між ПСП "ГЛОРІЯ" (ідентифікаційний код 32644275) (боржник) та клієнтом; договором поставки №16/16-20/КГ від 16.06.2020, укладеним між ПСП "ГЛОРІЯ" (ідентифікаційний код 32644275) (боржник) та клієнтом; у розмірі 676440,00 грн (сума відступленої грошової вимоги).

Згідно із п.1.6 цього договору фактор займає місце клієнта (як кредитора) у зобов`язаннях, що виникли із вищевказаного договору відносно усіх прав клієнта, у тому числі права одержання від боржника сум основного боргу, відсотків, неустойок у повному обсязі (за наявності);

Згідно із п.1.8.2 передача документації оформлюється актом приймання-передачі, який підписується сторонами та скріплюється печатками сторін за формою, наведеною у додатку 1 до договору;

На підставі п. 1.9 право грошової вимоги переходить до фактора з моменту підписання цього договору, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржника стосовно його заборгованості. Разом з право грошової вимоги фактору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав;

У п.1.11 міститься характеристика прав, переданих фактору клієнтом за цим договором: загальна сума боргу 676440,00 грн, у тому числі сума основного боргу 676440,00 грн, сума інфляційних втрат 0,00 грн, сума пені 0,00 грн;

В п. 1.11.2 визначено, що боржник: ПСП "ГЛОРІЯ" (ідентифікаційний код 32644275, місцезнаходження: 19215, Черкаська область, Жашківський район, с. Кривчунка, вул. Олександра Левади, 2).

07.03.2023 ТОВ "Фінансова компанія "Плаза Інвест" (фактор, новий кредитор) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Терра Крафт" (первісний кредитор, клієнт) на виконання умов договору про надання послуг з факторингу підписали акт приймання-передачі права вимоги, згідно з п. 1 якого клієнт передав, а фактор прийняв право грошової вимоги до ПСП "ГЛОРІЯ" (ідентифікаційний код 32644275) (боржник) зобов`язань у розмірі 676440,00 грн. Клієнт передає повне право вимоги та надає своє запевнення щодо наявності та дійсності права грошової вимоги. Клієнт передав, а фактор прийняв документи, які засвідчують права, що передаються за договором, зокрема, копію договору поставки від 16.06.2020 б/н, копію видаткової накладної №16/06 від 16.06.2020 до договору поставки б/н від 16.06.2020 про поставку насіння кукурудзи вартістю 528240,00 грн, податкову накладну №1 від 16.06.2020 з квитанцією від 13.07.2020 про реєстрацію податкової накладної в ЄРПН за №, лист ТОВ "Терра Крафт" від 08.09.2021 вих.№08/09-1 до ПСП "ГЛОРІЯ" з квитанцією, видатковою накладною та описом вкладення до відправлення №234, копію наказу ТОВ "Терра Крафт" №04/11-22Д від 04.11.2022 та акту №04/11-22 від 04.11.2022, претензію від 08.11.2022 вих. №08/11-1 про сплату боргу ПСП "ГЛОРІЯ" з квитанцією, видатковою накладною та описом вкладення до відправлення №623, відповідь ПСП "ГЛОРІЯ" від 22.11.2022 вих.№70 на претензію від 08.11.2022 (пункт 2).

15.03.2023 ТОВ "Терра Крафт" надіслало на адресу ПСП "ГЛОРІЯ" повідомлення про відступлення права вимоги від 07.03.2023 за договорами поставки б/н від 16.06.2020 та №16/06-20/КГ від 16.06.2020 (а.с. 13), яке 24.03.2023 отримало ПСП "ГЛОРІЯ".

29.01.2021 наказом ПСП "ГЛОРІЯ" №3 звільнено із займаної посади головного бухгалтера товариства.

04.07.2023 відповідач подав до податкового органу уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість, у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за звітний податковий період, що уточнюється липень 2020 року; відомості про суми податку на додану вартість, зазначені у податкових накладних/розрахунках коригувань до податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, та про податковий кредит з урахуванням його коригувань за період (червень 2020 року) щодо постачальника ТОВ «Терра Крафт» за період червень 2020 року на суму податку на додану вартість 112740 грн, що за твердженням відповідача включає в себе і суму податку на додану вартість за податковою накладною № 1 від 16.06.2020 в сумі 88040 грн; довідку про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за звітний (податковий) період, що уточнюється (липень 2020 року) (а.с. 124) з квитанцією №2 за період липень 2023 р, уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок (звітний (податковий) період, що уточнюється - липень 2020 року) з квитанцією №2 за період липень 2023 р; довідку про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за звітний (податковий) період, що уточнюється (серпень 2020 року) з квитанцією №2 за період липень 2023 р; уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок (звітний (податковий) період, що уточнюється - серпень 2020 року) з квитанцією №2 за період липень 2023 р; уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок (звітний (податковий) період, що уточнюється - вересень 2020 року) з квитанцією №2 за період липень 2023 р.

Відповідно до частини першої статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з частиною першою статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до частини першої статті 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зобов`язання, що виникли між сторонами за своїм правовим змістом опосередковують відносини поставки.

Відповідно до частини першої статті 264 Господарського кодексу України матеріально-технічне постачання та збут продукції виробничо-технічного призначення і виробів народного споживання як власного виробництва, так і придбаних у інших суб`єктів господарювання, здійснюються суб`єктами господарювання шляхом поставки, а у випадках, передбачених цим Кодексом, також на основі договорів купівлі-продажу.

Згідно з частиною першою статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини першої статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не установлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до частини 1 та 3 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно частини 3 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 526 зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Мотивом застосування вказаних норм цивільного права є висновок суду про порушення відповідачем грошового зобов`язання та правові наслідки такого порушення у вигляді сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не установлено договором або законом (частина 1 статті 514 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Невиконання відповідачем обов`язку у зобов`язанні порушує право позивача на належне виконання зобов`язання.

Відповідно до частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що оскільки видаткова накладна підписана представником відповідача та скріплена печаткою товариства, та враховуючи факт складення та реєстрації постачальником податкової накладної на суму поставки, висновок про поставку товару є більш вірогідним, ніж висновок про те, що поставки товару не було. При цьому відсутність складеної сторонами специфікації не спростовує факту поставки товару в обсязі, асортименті та за вартістю, вказаними у видатковій накладній.

Також судом ураховується, що відповідач з вимогою про неналежне виконання умов договору щодо якості та кількості товару до позивача не звертався.

Відсутність у видатковій накладній прізвища та посади особи, яка прийняла товар від імені товариства не зумовлює неналежність цього доказу та не спростовує факту поставки.

Суд ураховує висновки Верховного Суду про застосування норм права у постанові від 29.01.2020 у справі № 916/922/19, за змістом яких визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, судам у розгляді справи належить досліджувати, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару (як-то: обставини здійснення перевезення товару, поставленого за спірною видатковою накладною, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності покупця).

Суд касаційної інстанції звертає увагу на те, що у разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товар.

При цьому Верховний Суд дійшов висновку, що відсутність у видаткових накладних назви посади особи, яка отримала товар за цією накладною, за наявності підпису у цій накладній, який засвідчений відтиском печатки покупця, не може свідчить про те, що такі видаткові накладні є неналежними доказами у справі. Відтиск печатки на видаткових накладних є свідченням участі особи у здійсненні господарської операції за цими накладними.

Податкова накладна як доказ може оцінюватися судом лише у сукупності з іншими доказами у справі, проте не може буди єдиним доказом, на підставі якого суд встановлює факт постачання товару покупцю та його прийняття ним.

Оцінюючи податкові накладні у сукупності з іншими доказами у справі господарські суди повинні враховувати положення Податкового кодексу України та фактичні дії як постачальника, так і покупця, щодо відображення ними в податковому та бухгалтерському обліку постачання спірного товару.

Висновок про поставку товару, окрім видаткової накладної, підтверджується фактом складення постачальником податкової накладної, на підставі якої відповідач врахував та відобразив у податковому обліку податковий кредит з податку на додану вартість у розмірі 88040,00 грн, що дорівнює сумі податку нарахованого постачальником у зв`язку з поставкою товару.

Коригування (зменшення) відповідачем після подання позову та розгляду справи у липні 2023 року суми податкового кредиту, сформованого на підставі складеної постачальником податкової накладної № 1 від 16.06.2020, доводить коригування відповідачем власних податкових зобов`язань, проте не спростовує факту поставки товару у 2020 році, та оцінюється судом як намір відповідача ухилитися від виконання грошового зобов`язання з оплати товару.

Розмір невиконаного зобов`язання відповідача становить 528240,00 грн.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар за договором поставки від 16.06.2020 б/н на підставі видаткової накладної №16/06 від 16.06.2020 у розмірі 528240,00 грн.

У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу укладеного договору та закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

У кредитора згідно з частиною другою статті 625 ЦК України є право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19.

За змістом статей 524, 533 - 535 і 625 Цивільного кодексу України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не установлено договором або законом (частина 1 статті 514 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту п.1.6 договору факторингу в силу цього договору фактор займає місце клієнта (як кредитора) у зобов`язаннях, що виникли із вищевказаного договору відносно усіх прав клієнта, у тому числі права одержання від боржника сум основного боргу, відсотків, неустойок у повному обсязі (за наявності).

Нездійснення первісним кредитором розрахунку пені, інфляційних втрат та 3% річних на момент відступлення права вимоги не свідчить про часткове відступлення права вимоги, не спростовує перехід до нового кредитора права вимоги в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав та не позбавляє нового кредитора права застосовувати до відповідача спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за порушення строку виконання грошового зобов`язання та стягнення суми боргу з урахування установленого індексу інфляції та 3 % річних за весь час прострочення.

Строк оплати товару відповідачем за видатковою накладною від 16.06.2020 №16/06 настав - 17.06.2020, відлік строку прострочення виконання зобов`язання розпочався 18.06.2020.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідач за період з 18.06.2020 по 12.05.2023 повинен сплатити позивачу 253492,34 грн інфляційних втрат та 45955,22 грн 3% річних.

Враховуючи межі позовних вимог та керуючись принципом диспозитивності господарського судочинства, вимогу позивача про стягнення з відповідача 223445,52 грн інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання, суд визнає обґрунтованою, спосіб захисту обраний позивачем є належним та ефективним, та доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову в цій частині.

Вимогу позивача про стягнення з відповідача 46022,01 грн 3% річних, суд визнає обґрунтованою частково, спосіб захисту обраний позивачем є належним та ефективним, та доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову у розмірі 45955,22 грн.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтями 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі наявних матеріалів справи колегія суддів установила, що обставини, на які посилається скаржник - ПСП "Глорія", У розумінні статті 86 ГПК України не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення Господарського суду Черкаської області від 31.07.2023 у справі № 925/671/23, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ураховуючи наведене, рішення Господарського суду Черкаської області від 31.07.2023 у справі № 925/671/23 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України для його скасування, відсутні.

Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства "Глорія" на рішення Господарського суду Черкаської області від 31.07.2023 у справі № 925/671/23 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Черкаської області від 31.07.2023 у справі № 925/671/23 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Приватне сільськогосподарське підприємство "Глорія".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 29.02.2024.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді В.В. Шапран

С.І. Буравльов