ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2024 р. Справа №914/1767/23

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді МАТУЩАКА О.І.

суддів СКРИПЧУК О.С.

КРАВЧУК Н.М.

за участю секретаря судового засідання ГУЛИК Н.Г.

за участю представників від:

позивача Раневич Т.І. (адвокат);

відповідача Демченко М.М. (адвокат) - в реживі ВКЗ;

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Львівобленерго від 27.09.2023 №112-07-5312 (вх.ЗАГС №01-05/3037/21 від 28.09.2023)

на рішення Господарського суду Львівської області від 06.09.2023 (повний текст 08.09.2023, суддя Рим Т. Я.)

у справі №914/1767/23

за позовом: Приватного акціонерного товариства Львівобленерго, м.Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Монолітторг, м.Київ

про: стягнення в сумі 104 460,09 грн

ВСТАНОВИВ:

Суть спору.

ПрАТ Львівобленерго звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до ТОВ Монолітторг про стягнення 104 460,09 грн збитків.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договорів поставки щодо реєстрації податкових накладних, що спричинило збитки для позивача.

Рішенням суду від 06.09.2023 позов задоволено частково та стягнуто з ТОВ Монолітторг користь ПрАТ Львівобленерго 33 850, 00 грн та 998, 21 грн сплаченого судового збору. В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено.

Рішення суду в частині задоволення позовних вимог обґрунтоване тим, що позивачем доведено неналежне виконання відповідачем обов`язку щодо реєстрації податкової накладної, яке призвело до відмови податкового органу в її реєстрації. Як наслідок позивач поніс збитки, оскільки не зміг внести вказану суму ПДВ до складу податкового кредиту.

В частині відмови у задоволенні позовних вимог, суд мотивував своє рішення тим, що відсутній склад цивільного правопорушення, оскільки реєстрація податкових накладних зупинена. Відтак позивач зможе включити зазначену суму ПДВ до складу податкового кредиту в майбутньому.

Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників справи.

Позивач подав апеляційну скаргу на рішення суду в частині відмови у задоволенні позову. Просить оскаржуване рішення в цій частині скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю. Вважає, що суд першої інстанції не встановив наявності складу цивільного правопорушення, а тому висновки, викладенні у рішенні суду першої інстанції, не відповідають встановленим обставинам справи.

Апелянт, обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, зазначив, що у відповідача існує обов`язок не лише подати, а й зареєструвати податкові накладні, чого відповідачем зроблено не було. Як наслідок, позивач не зміг у звітному періоді внести суму ПДВ до податкового кредиту, що призвело до настання у нього 20.08.2022 збитків день подання податкової декларації за липець 2022 року.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін. Вважає, що позов передчасний, адже збитки в позивача не настали. Оскільки реєстрація податкових накладних зупинена, то можливість реєстрації вказаних накладних в подальшому не втрачена. Відтак, вказані суми ПДВ можна буде включити до складу податкового кредиту в наступних періодах. Таким чином, позивачем не доведено наявності усіх елементів складу цивільного правопорушення, а тому доводи апеляційної скарги не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції.

Скаржником подано додаткові пояснення до апеляційної скарги, в яких, серед іншого, зазначає, що судом правильно встановлено обставини справи, однак зроблено хибні висновки. Вважає, що у даному випадку наявні усі елементи складу цивільного правопорушення, як передумова для стягнення збитків. Так, протиправна поведінка виражається у бездіяльності відповідача, яким не подано пояснень щодо податкових накладних, а також не оскаржено рішення податкового органу щодо зупинення реєстрації цих накладних. Відповідачем не спростовна наявність вини, яка презюмується. Також відповідачем не спростовано причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача і збитками. Вказане полягає у невиконанні обов`язку відповідача щодо реєстрації податкових накладних, у зв`язку із чим позивач не зміг внести суму ПДВ до податкового кредиту та зменшити на цю суму податкове зобов`язання.

Апелянтом в системі «Електронний суд» сформовано додаткові письмові пояснення до апеляційної скарги, які протокольною ухвалою суду від 30.11.2023 залишено без розгляду на підставі ст. 207 Господарського процесуального кодексу України.

Інших додаткових заяв чи клопотань, в порядку ст. 207 Господарського процесуального кодексу України, сторонами подано не було.

08.02.2024 в судове засідання з`явилася представник позивача (апелянта). Представник відповідача взяла участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із використанням власних технічних засобів. Представники сторін навели свої доводи та заперечення по суті апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи.

Як підтверджується матеріалами справи та встановлено місцевим господарським судом, між сторонами у справі виникли цивільні правовідносини з поставки товару на підставі таких договорів:

№112/153/22-11 від 10.01.2022, за яким відповідач повинен поставити позивачу продукцію вартістю 466 200,00 грн, у тому числі 77 700,00 грн ПДВ (далі - Договір № 11) (а. с. 12-19);

№112/153/22-315 від 25.03.2022, за яким відповідач повинен поставити позивачу продукцію вартістю 357 030,54 грн, у тому числі 59 505,09 грн ПДВ (далі - Договір № 315) (а. с. 20-24);

№112/153/22-316 від 25.03.2022, за яким відповідач повинен поставити позивачу продукцію вартістю 36 630,54 грн, у тому числі 6 105,00 грн ПДВ (далі - Договір № 316) (а. с. 25-29).

Відповідач поставив позивачу товар вартістю 626 760,54 грн, що підтверджується такими видатковими накладними:

№ РН-0000102 від 17.06.2022 на суму 233 100,00 грн, у тому числі 38 850,00 грн ПДВ (а. с. 30);

№ РН-0000065 від 29.03.2022 на суму 107 201,34 грн, у тому числі 17 866,89 грн ПДВ (а. с. 31);

№ РН-0000063 від 28.03.2022 на суму 249 829,20 грн, у тому числі 41 638,20 грн ПДВ (а. с. 32);

№ РН-0000064 від 28.03.2022 на суму 36 630,00 грн, у тому числі 6 105,00 грн ПДВ (а.с. 33).

Позивач оплатив відповідачу 626 760,54 грн, що підтверджується платіжними інструкціями (а. с. 34-37).

Правовідносини між сторонами включають як обов`язки, передбачені цивільним законодавством, так і податковим. Зокрема, постачальник зобов`язаний вчинити активні дії для реєстрації податкових накладних, що підтверджують кожен факт поставки товару. Реєстрація податкових накладних є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Після реєстрації податкових накладних, покупець має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду на суму податкового кредиту.

Зважаючи на це, крім поставки товару та його оплати, відповідач мав обов`язок вчинити дії для реєстрації відповідних податкових накладних. позивач, у свою чергу, має право на зменшення свого податкового зобов`язання на суму податкового кредиту. Реалізація права позивача залежить від виконання відповідачем свого обов`язку.

Відповідач надіслав до податковому органу такі податкові накладні:

№ 44 від 23.02.20222 на суму 233 100,00 грн (а. с. 38-39).

№ 56 від 28.03.2022 на суму 249 829,20 грн (а. с. 40-41).

№ 58 від 29.03.2022 на суму 107 201,34 грн (а. с. 42-43).

№ 101 від 28.03.2022 на суму 36 630,00 грн (а. с. 44-45).

На веб-сайті податкового органу було розміщено інформацію, що реєстрацію податкових накладних №56, №58, №101 зупинено, а у реєстрації податкової накладної №44 відмовлено за рішенням комісії (а. с. 46-47). Вказана інформація складена станом на 31.05.2023.

Оцінка суду.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), одним із способів захисту цивільних прав є відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 216 Господарського кодексу України (далі ГК України), учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За приписами ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарські зобов`язання або встановлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частинами 1, 2 ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: - втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); - доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною 1 ст. 225 ГК України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Враховуючи наведені норми законодавства, для застосування такого виду господарської санкції, як стягнення збитків, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою і збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів господарсько-правова відповідальність не настає.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вказав, що ним не встановлено повного складу цивільного правопорушення, зважаючи на зупинення реєстрації трьох податкових накладних. Однак, з таким висновком суд апеляційної інстанції не погоджується з огляду на таке.

Відповідно до абз. 1, 2, 24 п. 201. 10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту'.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Абзацами 14, 15, 16 пункту 201.10 статті 201 ПК України в редакції, що застосовувалася на момент складення відповідачем податкових накладних (до набрання чинності 08.02.2023 Законом №2876 від 12.01.2023) вказано, що реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Таким чином, ПК України встановлює для платника податку чіткі строки протягом яких мають бути зареєстровані податкові накладні.

При цьому, обов`язком платника податку є не лише скласти та подати на реєстрацію, а саме зареєструвати податкові накладні в порядку та строки визначені ПК України.

Як підтверджується матеріалами справи, відповідач мав зареєструвати ПН №56 від 28.03.2022 - до 15.04.2022, ПН№58 від 29.03.2022-до 15.04.2022 , ПН№101 від 28.03.2022 - до 15.04.2022.

Однак свій обов`язок щодо реєстрації податкових накладних відповідач не виконав, ПН №56 подана на реєстрацію 29.07.2022, ПН№58 подана на реєстрацію 14.07.2022, ПН№101 подана на реєстрацію 13.07.2022 (реєстрація зупинена).

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, на веб-сайті податкового органу зазначено, що реєстрацію, вказаних вище податкових накладних, зупинено.

Відповідно до квитанцій про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (а. с. 80-87) реєстрація всіх податкових накладних зупинена на підставі пункту 201.16 статті 201 ПК України.

Причиною зупинення реєстрації стало те, що відповідач відповідає пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку. Відповідачу запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної у податкових накладних для розгляду питання про прийняття рішення про реєстрацію чи відмову у реєстрації податкових накладних. Ці квитанції сформовані у липні 2022 року.

Проте відповідач не подавав податковому органу інформацію та копії документів, які би свідчили про невідповідність критеріям ризиковості платника податків.

Пунктом 201.16 статті 201 ПК України встановлено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Положення постанови Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1165 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» (надалі - Порядок зупинення реєстрації) встановлюють такі правила:

Платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2) (пункт 5).

У разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено та/або подано податкову накладну/розрахунок коригування для реєстрації в Реєстрі, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація такої податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється (пункт 6).

Питання відповідності/невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку розглядається комісією регіонального рівня. У разі встановлення відповідності платника податку хоча б одному з критеріїв ризиковості платника податку комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку (пункт 6).

У разі відповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку згідно з пунктом 8 додатка 1 у відповідних полях рішення зазначається детальна інформація, за якою встановлено відповідність критеріям ризиковості платника податку, тип операції (придбання/постачання), період здійснення господарської операції, код згідно з УКТЗЕД/ДКПП/умовним кодом товару, податковий номер платника податку, задіяного в ризиковій операції (пункт 6).

У разі отримання рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку платник податку має право подати на розгляд комісії регіонального рівня інформацію та копії відповідних документів, що свідчать про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку (пункт 6).

Комісією регіонального рівня розглядається питання виключення платника податку з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, у разі виявлення обставин та/або отримання інформації, що свідчать про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку, та/або отримання інформації та копій відповідних документів від платника податку, що свідчать про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку (пункт 6).

Інформацію та копії документів, подані платником податку, комісія регіонального рівня розглядає протягом семи робочих днів, що настають за датою їх надходження, та приймає відповідне рішення. За результатами розгляду інформації та копій документів комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку, яке платник податку отримує в електронному кабінеті у день його прийняття (пункт 6).

Якщо комісією регіонального рівня протягом семи робочих днів, що настають за датою надходження зазначеної інформації та документів, не прийнято відповідного рішення, платник податку виключається з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку (пункт 6).

Пунктом 6 Порядку прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 12.09.2019 № 520 (надалі Порядок прийняття рішень про реєстрацію), зазначено, що письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного в податковій накладній / розрахунку коригування.

Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15.03.2022 № 2120-ІХ доповнив статтю 102 Податкового кодексу України пунктом 102.9 такого змісту: "на період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану, що вводиться в Україні, зупиняється перебіг строків, визначених цим Кодексом, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім випадків, передбачених цим Кодексом". Зазначений закон набрав чинності 17.03.2022.

Пунктом 3.1 статті 3 Податкового кодексу України встановлено, що податкове законодавство України складається зокрема з нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу.

Отже, приписи пункту 102.9 статті 102 Податкового кодексу України поширюються на правовідносини, передбачені пунктом 6 Порядку прийняття рішень про реєстрацію. Якщо закінчення терміну 365 календарних днів, встановленого для подання платником податків повідомлення про надання пояснення у разі зупинення реєстрації податкових накладних, припадає на період дії правового режиму воєнного стану, то такий перебіг строку зупиняється.

Пункт 102.9 статті 102 Податкового кодексу України виключено 01.08.2023 на підставі Закону № 3219-IX від 30.06.2023 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану».

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду, що строк для надання відповідачем пояснень контролюючому органу ще не закінчився.

Водночас, колегія суддів вважає помилковими висновок суду першої інстанції щодо того, що доки законодавство надає відповідачу право вчинити дії для реєстрації податкових накладних, доти зберігається право позивача на включення до податкового кредиту суми податку на додану вартість на підставі відповідних податкових накладних. Суд першої інстанції цим спростував наявність протиправної поведінки відповідача.

Однак право позивача щодо включення суми ПДВ до складу податкового кредиту, із застосуванням відкладальних обставин, які не факт, що настануть,не спростовують того, що у звітному податковому періоді позивач уже не зміг зменшити свого податкового зобов`язання на суму податкового кредиту.

Так, з 01.01.2015 Податковий кодекс України не встановлює для платника ПДВ механізм, який би дозволяв йому включити ПДВ за відповідною операцією до складу податкового кредиту за відсутності зареєстрованої його контрагентом у ЄРПН податкової накладної, якщо контрагент за законом мав її зареєструвати. Такий платник ПДВ також не має у податкових відносинах права самостійно спонукати контрагента до здійснення реєстрації, а також не може спонукати контрагента оскаржити незаконні рішення, дії чи бездіяльність контролюючого органу, якщо вони були перешкодою у реєстрації податкової накладної у ЄРПН. Водночас саме від того, чи здійснить контрагент всі необхідні дії для реєстрації податкової накладної в ЄРПН, а у випадку незаконної перешкоди з боку контролюючого органу для реєстрації від того, чи зможе контрагент успішно усунути ці перешкоди, фактично залежить виникнення права такого платника податку на податковий кредит з ПДВ.

Оскільки саме від продавця, який має визначений законом обов`язок вчинити дії, необхідні для реєстрації податкової накладної в ЄРПН (а також може у необхідних випадках ефективно оскаржити рішення, дії чи бездіяльність контролюючого органу, які перешкодили виконати цей обов`язок), залежить реалізація покупцем майнового інтересу, пов`язаного з одержанням права на податковий кредит з ПДВ за наслідками господарської операції, він (продавець) залишається відповідальним перед своїм контрагентом у господарській операції за наслідки невчинення цих дій (аналогічна правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.03.2023 у справі № 925/556/21).

Законодавство надає саме відповідачу право подавати до податкового органу письмові пояснення та копії документів для підтвердження інформації, зазначеної у зареєстрованих податкових накладних. Після отримання таких пояснень та документів податковий орган упродовж 5 днів або реєструє такі податкові накладні, або відмовляє у їх реєстрації. Незважаючи на це, відповідач протягом тривалого періоду не подав до податкового органу ані письмових пояснень, ані документів для підтвердження інформації, зазначеної у податкових накладних. Відповідач не вчинив будь-яких дій для зміни статусу податкових накладних, реєстрація яких зупинена податковим органом.

Судова колегія погоджується із доводами апелянта, що відсутність у контрагента за договором, у встановлені Податковим кодексом України терміни, податкового кредиту з ПДВ та відповідно коштів на його електронному рахунку з цього податку, є тією обставиною, що збитки вже настали. При цьому, ні Цивільний кодекс України, ні Господарський кодекс України не містять жодних відкладальних умов щодо виконання обов`язку з відшкодування цих збитків їх заподіювачем, чого не було враховано судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

З огляду на вказане, суд вважає безпідставними покликання відповідача на наявність можливості у позивача в майбутньому включити вказані суми ПДВ до складу податкового кредиту у наступних податкових періодах.

Таким чином, протиправна поведінка зі сторони відповідача полягає у недотриманні ним вимог податкового законодавства, що призвело до зупинення реєстрації трьох податкових накладних податковими органами, а також у бездіяльності, що полягає у не вчиненні відповідачем жодних дій щодо подання документів та/або пояснень податковому органу, не оскарженні в адміністративному чи судовому порядку рішення податкового органу про зупинення реєстрації податкових накладних.

В силу ст. 22 ЦК України, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує її інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у неодержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконане боржником.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач оплатив відповідачеві кошти за товар на виконання умов укладених договорів поставки. Відповідач надіслав на реєстрацію необхідні податкові накладні, однак Державна податкова служба України зупинила їх реєстрацію. Зазначене мало наслідком те, що позивач не зміг відобразити податковий кредит за відповідними господарськими операціями у деклараціях з податку на додану вартість.

Законний майновий інтерес покупця в отриманні права на податковий кредит з ПДВ випливає з господарської операції, яку він, як платник податку, здійснює з іншим платником податку, від дій якого залежить, чи буде цей майновий інтерес реалізовано.

Цей майновий інтерес не має своїм джерелом окремі спеціальні умови господарського правочину між продавцем і покупцем. Він виникає в силу норм податкового законодавства внаслідок відповідної господарської операції між платниками податку.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що включення в господарські договори положень про відповідальність продавця (виконавця послуг) за порушення обов`язку щодо складання та реєстрації податкової накладної та/або вчинення інших діянь, які можуть призвести до позбавлення покупця (замовника) можливості включити суму податку за відповідну операцію до складу податкового кредиту, є звичайною діловою практикою, що набула поширення у зв`язку зі змінами в податковому законодавстві з 1 січня 2015 року.

За своєю правовою природою правочин, яким учасники господарської операції встановлюють відповідальність за ненадання зареєстрованої податкової накладної, порядок сплати штрафних санкцій, в частині, яка безпосередньо стосується майнового інтересу покупця в отриманні права на податковий кредит з ПДВ, є правочином про порядок врегулювання шкоди, спричиненої порушенням цього інтересу. Цей правочин може бути вміщений у відповідний господарський договір, на виконання якого здійснюється господарська операція, внаслідок якої у платника податку в силу закону виникає цей майновий інтерес.

Установлення сторонами такого правочину розміру штрафних санкцій, який перевищує дійсні втрати, пов`язані з утратою майнового інтересу покупця в отриманні права на податковий кредит з ПДВ, має для сторін правочину зобов`язуючу дію.

Таким чином, у податковому періоді за липень 2022 року, позивач поніс збитки у сумі 65 610,09 грн, що становлять собою суму коштів, на яку мало бути зменшене податкове зобов`язання позивача шляхом включення суми ПДВ за зупиненими податковими накладними.

Суд апеляційної інстанції вважає доведеною наявність прямого причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача щодо невиконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкові накладні та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача та, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками позивача.

Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У ч. 1 ст. 614 ЦК України зазначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 23.01.2018 у справі №753/7281/15-ц, від 21.02.2021 у справі №904/982/19, від 21.07.2021 у справі №910/12930/18, від 21.09.2021 у справі №910/1895/20, від 18.10.2022 у справі №922/3174/21.

Отже, наявність вини презюмується, тобто не підлягає доведенню позивачем. Водночас відповідач, для звільнення від відповідальності, може доводити відсутність протиправності дій та вини, зокрема, шляхом оскарження рішення податкового органу про зупинення реєстрації податкових накладних в адміністративному порядку або в суді (відсутність вини буде підтверджуватися рішенням, ухваленим на користь платника податку, яке набрало законної сили і фактом реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування у ЄРПН на виконання такого рішення).

Враховуючи зазначене вище, а також те, що відповідач не довів відсутності своєї вини, оскільки не надав жодних доказів вчинення ним усіх передбачених законодавством способів для реєстрації податкових накладних, крім фактичного подання їх до податкового органу, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність усіх елементів цивільного правопорушення, як обов`язкової умови для задоволення позовної вимоги про стягнення збитків.

Відтак, факт заподіяння збитків позивачу та їх розмір, протиправна поведінка відповідача, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та вина відповідача, на думку колегії суддів, є доведеними, а тому наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, нез`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду в оскаржуваній частині скасуванню із прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог про стягнення 65 610, 09 грн збитків.

Судові витрати.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційним господарським судом скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове рішення про задоволення позовних вимог, то судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 269-270, 275, 277, 281-284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Львівобленерго задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 06.09.2023 у справі №914/1767/23 в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати. Прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Монолітторг» (04119, м. Київ, вул. Зоологічна, буд. 4А, офіс 139; ) на користь Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» (79026, м. Львів, вул. Козельницька, буд. 3; ) 65 610, 09 грн збитків.

В іншій частині рішення Господарського суду Львівської області від 06.09.2023 у справі №914/1767/23 залишити без змін.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Монолітторг» (04119, м. Київ, вул. Зоологічна, буд. 4А, офіс 139; ) на користь Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» (79026, м. Львів, вул. Козельницька, буд. 3; ) 1 685, 79 грн судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 4 026, 00 грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до Верховного Суду.

Матеріали справи повернути до Господарського суду Львівської області.

У зв`язку із перебуванням у відпустці судді-члена колегії Скрипчук О.С., повний текст постанови складено та підписано 26.02.2024.

Головуючий суддя О. І. МАТУЩАК

Судді Н.М. КРАВЧУК

О.С. СКРИПЧУК