ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2024 р. Справа№ 925/233/23(925/750/23)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Полякова Б.М.

Пантелієнка В.О.

за участю секретаря судового засідання Сороки П.М.

та представників учасників провадження у даній справі відповідно до протоколу судового засідання від 21.02.2024,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Евер Бест"

на рішення Господарського суду Черкаської області від 06.09.2023

у справі №925/233/23(925/750/23)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Евер Бест"

до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк"

про стягнення 1400000,00 грн

в межах справи №925/233/23

за заявою Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Евер Бест"

про відкриття провадження у справі про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 06.09.2023 у справі №925/233/23(925/750/23) у задоволенні позовних вимог у позовній заяві Товариства з обмеженою відповідальністю "Евер Бест" без дати і номеру (вх. суду №9280/23 від 02.06.2023) відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Евер Бест" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 06.09.2023 у справі та ухвалити нове рішення, яким стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Евер Бест" сплачені ним лізингові платежі в рахунок сплати вартості об`єкту лізингу за Договором фінансового лізингу №4Е16055ЛИ від 01.07.2016 у розмірі 1400000.00 грн.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.10.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Евер Бест" передано колегії суддів у складі: головуючий суддя: Доманська М.Л.; судді: Отрюх Б.В. та Пантелієнко В.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.10.2023 витребувано у Господарського суду Черкаської області матеріали справи №925/233/23(925/750/23) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Евер Бест" до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про стягнення 1400000,00 грн; відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду або залишення без руху апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Евер Бест" на рішення Господарського суду Черкаської області від 06.09.2023 у справі №925/233/23(925/750/23) до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №925/233/23(925/750/23).

13.11.2023 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №925/233/23(925/750/23) в 1-му томі.

У зв`язку з перебуванням судді Отрюха Б.В. у відпустці, згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.11.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Евер Бест" передано колегії суддів у складі: головуючий суддя: Доманська М.Л.; судді: Поляков Б.М. та Пантелієнко В.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.11.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Евер Бест" на рішення Господарського суду Черкаської області від 06.09.2023 у справі №925/233/23(925/750/23) залишено без руху; роз`яснено скаржнику, що протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали скаржник має право усунути недоліки апеляційної скарги, а саме, подати до Північного апеляційного господарського докази сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі (31500,00 грн) та надання відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету відповідно до п.2 ч.2 ст.258 ГПК України; роз`яснено скаржнику, що в разі невиконання зазначеної ухвали суду в строк, визначений п.2 її резолютивної частини, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається скаржнику.

11.12.2023 через канцелярію до Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Евер Бест" надійшло клопотання про усунення недоліків, до якого долучено платіжну інструкцію від 05.12.2023 №555 та відомості про наявність зареєстрованого Електронного кабінету в ЄСІТС.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Евер Бест" на рішення Господарського суду Черкаської області від 06.09.2023 у справі №925/233/23(925/750/23); розгляд апеляційної скарги призначено на 30.01.2024 о 12 год. 30 хв.; запропоновано учасникам справи у відповідності до статті 263 Господарського процесуального кодексу України надати відзиви на апеляційну скаргу із доказами надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи протягом десяти днів, з дня отримання даної ухвали, але не пізніше 16.01.2024; встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв, клопотань, пояснень в письмовій формі із доказами надсилання (надання) копій цих документів іншим учасникам справи протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 23.01.2024.

22.01.2024 через систему "Електронний суд" до Північного апеляційного господарського суду від ТОВ "Евер Бест" надійшло клопотання з додатковими поясненнями, відповідно до яких представник скаржника просить суд апеляційної інстанції врахувати судові рішення щодо аналогічних правовідносин.

29.01.2024 через систему "Електронний суд" до Північного апеляційного господарського суду від Костенко Володимира Васильовича надійшло клопотання про залучення до розгляду справи, в якому він просить залучити до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача представника уповноваженої особи учасника ТОВ "Евер Бест" адвоката Костенка Володимира Васильовича.

29.01.2024 через систему "Електронний суд" до Північного апеляційного господарського суду від АТ КБ "ПриватБанк" надійшли письмові пояснення щодо апеляційної скарги разом з клопотанням про поновлення строку на подання таких пояснень.

29.01.2024 через систему "Електронний суд" до Північного апеляційного господарського суду від представника ТОВ "Евер Бест" надійшло клопотання про відкладення судового засідання, в обґрунтування якого він заявляє, що його явку в інше судове засідання, яке призначено на 30.01.2024 визнано обов`язковою, а тому він не може з`явитись у судове засідання до Північного апеляційного господарського суду.

30.01.2024 через систему "Електронний суд" до Північного апеляційного господарського суду від ТОВ "Евер Бест" надійшло клопотання про приєднання документів до матеріалів справи, в якому заявник просив долучити нові докази до матеріалів справи, обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на їх подання тим, що їх не існувало на момент розгляду справи в суді першої інстанції.

30.01.2024 через систему "Електронний суд" до Північного апеляційного господарського суду від АТ КБ "ПриватБанк" надійшли заперечення на клопотання, заявлені ТОВ "Евер Бест".

У судове засідання 30.01.2024 з`явилась представниця відповідача, представники інших учасників справи не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені.

У судовому засіданні передставниця відповідача заперечила проти долучення нових доказів до матеріалів справи. Кім цього заперечувала проти клопотання про залучення до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - представника уповноваженої особи учасника ТОВ "Евер Бест" адвоката Костенка Володимира Васильовича, оскільки обсяг ліквідаційної маси жодним чином не впливає на права та інтереси цієї особи, оскільки притягненим до субсидіарної відповідальності може бути саме учасник товариства, а не представник уповноваженої особи учасника ТОВ "Евер Бест". Також, Господарський суд Черкаської області вже розглядав клопотання ТОВ "Евер Бест" від 19.06.2023 №2 про залучення до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, директора (одночасно і учасника) ТОВ "Евер Бест" ОСОБА_2 , та відмовив у його задоволенні.

Також заперечувала проти відкладення судового засідання з розгляду апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.01.2024 відмовлено у задоволенні клопотання Костенко Володимира Васильовича про залучення до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача представника уповноваженої особи учасника ТОВ "Евер Бест" адвоката Костенка Володимира Васильовича. У задоволенні клопотання ТОВ "Евер Бест" про відкладення судового засідання - відмовлено. У задоволенні клопотання ТОВ "Евер Бест" про долучення нових доказів до матеріалів справи відмовлено. У розгляді апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Евер Бест" на рішення Господарського суду Черкаської області від 06.09.2023 у справі №925/233/23(925/750/23) оголошено перерву до 21.02.2024 об 11 год. 30 хв.

29.01.2024 через систему "Електронний суд" до Північного апеляційного господарського суду від Костенко Володимира Васильовича надійшло клопотання, в якому він просить залучити до участі у справі за розглядом поданої апеляційної скарги у якості третьої сторони (на стороні позивача), що не заявляє самостійних вимог - представника уповноваженої особи учасників ТОВ "Евер Бест" адвоката Костенка Володимира Васильовича.

02.02.2024 на електронну адресу суду від представника скаржника надійшло клопотання, відповідно до якого скаржник просить суд врахувати судову практику щодо аналогічних правовідносин у справі № 904/4871/22 (904/2141/23).

У судове засідання 21.02.2024 з`явився представник ТОВ «Евер Бест». Представники інших учасників справи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені у встановленому законом порядку.

Колегія суддів вирішила за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності представників учасників справи, які не з`явились у судове засідання, з огляду на наступне.

За положеннями статті 129 Конституції України та статті 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) зобов`язує сторін добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).

Наведена правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.07.2020 у справі №924/369/19.

В даному випадку апеляційна скарга може бути розглянута у судовому засіданні без участі представників учасників справи, які не з`явились у судове засідання, їх неявка не перешкоджає вирішенню апеляційної скарги у даному судовому засіданні.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2024 відхилено клопотання про залучення до участі у справі за розглядом поданої апеляційної скарги у якості третьої сторони (на стороні позивача), що не заявляє самостійних вимог - представника уповноваженої особи учасників ТОВ "Евер Бест" адвоката Костенка Володимира Васильовича.

Представник ТОВ "Евер Бест" просив суд апеляційної інстанції задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 14.09.2023 у даній справі та ухвалити нове рішення, яким стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Евер Бест" сплачені ним лізингові платежі в рахунок сплати вартості об`єкту лізингу за Договором фінансового лізингу від 01.07.2016 №4Е16055ЛИ у розмірі 1400000.00 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 269 ГПК Українисуд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Скаржник зазначає, що всупереч висновку, зробленому судом, для застосування ч. 2 ст. 693 ЦК України вирішальним є встановлення обставини фактичної непоставки товару продавцем за наявності факту здійснення покупцем попередньої оплати. Неналежна ж поведінка покупця щодо своєчасного проведення попередньої оплати згідно з ч 3 ст. 538 ЦК України має інші, відмінні від позбавлення права на повернення сплаченої ним попередньої оплати, наслідки (а саме: або зупинення продавцем поставки товару; або повна або часткова відмова від його постачання; або зобов`язання покупця все ж таки сплатити вартість товару, при умові поставки такого товару продавцем). Апелянт стверджує, що одностороннє розірвання договору лізингу лізингодавцем (продавцем), як змішаного договору, до складу якого входить і договір купівлі-продажу, засвідчує прояв волі такого продавця на відмову від поставки товару лізингоодержувачу (покупцю). На думку скаржника, наслідком розірвання договору купівлі-продажу, на відміну від вимог ч. 4 ст. 653 ЦК України, є настання повної реституції, за якою кожна сторона повинна повернути іншій все отримане нею за договором (повернення отриманого товару, повернення сплачених коштів), посилання суду на ч. 4 ст. 653 ЦК України, як на підставу, за якою лізингоодержувач втрачає право на повернення виконаного за договором, а лізингодавець, навпаки, набуває таке права, не відповідає вимогам діючого законодавства.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - залишити без змін, з огляду на наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Евер бест" звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Евер Бест" сплачених ним лізингових платежів в рахунок сплати вартості об`єкту лізингу за Договором фінансового лізингу від 01.07.2016 №4Е16055ЛИ у розмірі 1 400 000,00 грн; судові витрати просило покласти на відповідача (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог).

В обгрунтування позовних вимог, позивач вказує, що лізингові платежі на суму 3 178 536,35грн, сплачені ТОВ "Евер Бест" як частина відшкодування вартості об`єкту лізингу за Договором, за своєю суттю є оплата предмету купівлі-продажу (попередня оплата), який в подальшому лізингодавець зобов`язувався передати лізингоодержувачу у власність. У свою чергу розірвання Договору та повернення об`єктів лізингу призводить до одночасного розірвання договору купівлі-продажу, як складової частини цього договору лізингу, та надає ТОВ "Евер Бест" право, на підставі ст. 693 ЦК України, на повернення сплачених ним лізингових платежів у рахунок сплати вартості об`єкту лізингу, як попередньої оплати.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 06.09.2023 у справі №925/233/23(925/750/23) у задоволенні позовних вимог у позовній заяві Товариства з обмеженою відповідальністю "Евер Бест" без дати і номеру (вх. суду №9280/23 від 02.06.2023) відмовлено повністю.

Суд апеляційної інстанції з вказаним висновком суду першої інстанції погоджується, з огляду на наступне.

01.07.2016 між Акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" (далі - Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Евер Бест" (лізингоодержувач) було укладено договір фінансового лізингу №4Е16055ЛИ (далі-Договір), відповідно до 1.1 якого Банк є власником нерухомого майна, яке зазначено у Додатку №1 до Договору (надалі - Майно). Банк передає Лізингоодержувачу Майно, а Лізингоодержувач приймає Майно від Банка в платне володіння та користування, а після сплати всієї суми лізингових платежів у власність, у визначені цим Договором строки, на умовах фінансового лізингу (надалі - Лізинг).

Відповідно до п 1.2. договору на дату укладання цього Договору вартість Майна становить: 381 074 752,00 (триста вісімдесят один мільйон сімдесят чотири тисячі сімсот п`ятдесят дві гривні 00 копійок).

Згідно з п. 2.1 договору розмір, структура, строки сплати лізингових платежів встановлюються Додатком №2.

Пунктом 7.9 договору сторони визначили, що строки позовної давності по вимогах про стягнення лізингових платежів, винагород, неустойки - пені, штрафів, інших платежів/витрат за цим Договором встановлюються Сторонами тривалістю 15 (п`ятнадцять) років.

01.07.2016 між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ТОВ "Евер бест" складено та підписано акт №1 прийому-передачі майна відповідно до Договору (а.с.13 (на звороті) т.1).

01.07.2016, 07.07.2016, 29.07.2016, 05.08.2016 та 03.11.2016 до Договору сторонами були укладені додаткові угоди.

Як встановлено судом першої інстанції за весь час дії Договору ТОВ "Евер-Бест" сплатив лише два лізингові платежі:25.07.2016 в розмірі 317 562,29 грн та 23.08.2016 в розмірі 3 178 536,35 грн. В подальшому лізингові платежі ТОВ "Евер-Бест" не сплачувалися.

31.05.2017, у зв`язку з тим, що ТОВ "Евер-Бест" прострочив сплату лізингових платежів більше ніж на 30 днів, а також порушив строки сплати відсоткової винагороди, АТ КБ "ПриватБанк" було направлено повідомлення про розірвання договору фінансового лізингу, яке було вручене відповідачу 06.06.2017.

Відповідно до пп. 6.2.4 п. 6.2 договору Лізингоодержувач зобов`язується повернути майно Банку у випадку розірвання Договору у стані, в якому воно було отримано з урахуванням нормального зносу, сплативши при цьому Банку заборгованість по лізингових платежах на поточну дату, інших платежах за цим Договором, а також відшкодувавши заподіяні цим збитки, в строк не пізніше дати розірвання цього Договору. Лізингоодержувач зобов`язаний усунути погіршення Майна, які сталися з його вини. У разі неможливості відновлення Майна Банк має право вимагати відшкодування завданих йому збитків.

Зазначеним повідомленням АТ КБ "ПриватБанк" проінформував ТОВ "Евер-Бест" про розірвання договору з 15.06.2017, а також запропонував сплатити наявну заборгованість та передати майно по акту прийому-передачі.

15.06.2017 сторони підписали акт прийому-передачі майна, відповідно до якого лізингоодержувач передав (повернув), а Банк прийняв майно, яке було предметом Договору.

12.03.2019 рішенням Господарського суду Черкаської області у справі №925/1230/18 задоволено позов АТ КБ "ПриватБанк" до ТОВ "Евер Бест": стягнуто з відповідача заборгованість за договором фінансового лізингу від 01.07.2016 №4Е16055ЛИ у розмірі 15 978 632,54 грн (з них: 15406369,24 грн - заборгованість за відсотковою винагородою за користування майном, 572 263,30 грн. - пеня), а також 239 679,49 грн судового збору, разом 16 218 312,03 грн.

Вказаним судовим рішенням, зокрема, встановлено, що відповідач за весь час дії Договору сплатив лише два лізингові платежі: 25.07.2016 в розмірі 317 562 грн. 29 коп. та 23.08.2016 в розмірі 3 178 536 грн. 35 коп., що підтверджується банківською випискою. В подальшому лізингові платежі відповідачем не сплачувалися; відповідач допустив порушення строків сплати відсоткової винагороди за користування майном. Зокрема, відповідна прострочена заборгованість виникала у лізингоодержувача 01.03.2017, 01.04.2017, 01.05.2017, 01.06.2017 та 01.07.2017, що підтверджується виписками за рахунками 2078*, 2079*; у зв`язку з тим, що відповідач прострочив сплату лізингових платежів більше ніж на 30 днів, а також порушив строки сплати відсоткової винагороди, позивачем було направлено відповідачу повідомлення від 31.05.2017 про розірвання договору фінансового лізингу, яке було вручене відповідачу 06.06.2017; зазначеним повідомленням позивач проінформував відповідача про розірвання договору з 15.06.2017, а також запропонував сплатити наявну заборгованість та передати майно по акту прийому-передачі; 15.06.2017 року сторони підписали акт прийому-передачі майна, відповідно до якого лізингоодержувач передав, а банк прийняв майно, яке було предметом договору фінансового лізингу від 01.07.2016 №4Е16055ЛИ; водночас, жодної сплати заборгованості за договором відповідач не здійснив; оскільки лізингове майно було повернуто позивачу 15.06.2017, відповідач зобов`язаний сплатити відсоткову винагороду за користування майном за період з 01.07.2016 до 15.06.2017 в розмірі 15 406 369 грн. 24 коп.; що доказів сплати банку заборгованості за відсотковою винагородою за користування предметом лізингу, станом на час прийняття рішення судом відповідачем не надано, розрахунок заявлених позивачем до стягнення сум не спростовано; таким чином з відповідача стягнено 15 406 369 грн 24 коп заборгованості за відсотковою винагородою за користування майном; що нарахування пені відповідно до п.7.1. договору у розмірі 572 263 грн. 30 коп. за період з 30.03.2017 по 15.06.2017 здійснено позивачем вірно, відповідачем не спростовано, а тому позов в цій частині також задоволено.

Відповідно до ч .4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

20.05.2019 на виконання вказаного вище судового рішення у справі №925/1230/18 був виданий наказ суду.

20.06.2019 рішенням Господарського суду м.Києва у справі №910/5247/19 у задоволенні позову ТОВ "Евер Бест" до АТ КБ "ПриватБанк" про визнання недійсним договору фінансового лізингу від 01.07.2016 №4Е16055ЛИ відмовлено повністю. 23.09.2019 постановою Північного апеляційного господарського суду рішення суду першої інстанції у справі №910/5247/19 скасовано; позовні вимоги задоволено. 19.07.2019 постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду рішення суду апеляційної інстанції від 23.09.2019 скасовано та залишено в силі рішення Господарського суду м.Києва від 20.06.2019, стягнуто з ТОВ "Евер Бест" 3 842,00 грн судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги.

02.02.2021 постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Вельган О.В. у виконавчому провадженні №59389798 виконавчий документ (наказ суду від 20.05.2019 №925/1230/18) про стягнення з ТОВ "Евер Бест" на користь АТ КБ "ПриватБанк" 16 218 312,03 грн повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

16.02.2023 Акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" до Господарського суду Черкаської області подано заяву з вимогою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Ебер Бест" та про визнання його вимоги до Боржника у розмірі 16 309 294,03 грн., а саме: 15 406 369,24 грн. - заборгованості зі сплати відсоткової винагороди за користування майном, 572 263,30 грн. - пені, 239 679,49 грн. - судового збору у справі №925/1230/18, 3 842,00 грн. - судового збору у справі №910/5247/19, а також 26 840,00 грн. - судового збору за подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство та 60 300,00 грн. авансування грошової винагороди арбітражному керуючому.

20.02.2023 ухвалою суду у справі №925/233/23 заяву прийнято судом до розгляду та призначено підготовче засідання.

08.03.2023 боржник звернувся до АТ КБ "ПриватБанк" із заявою про залік зустрічних однорідних вимог за вих.№08-03-23, у якій зазначив: що Господарський суд Черкаської області своїм рішенням від 12.03.2019 у справі №925/1230/18 ухвалив стягнути з ТОВ "Евер Бест" на користь АТ КБ "ПриватБанк" 15 406 369,24 грн. заборгованості зі сплати відсоткової винагороди за користування майном, 572 263,30 грн. пені та 239 679,49 грн. судового збору; що грошові зобов`язання ТОВ "Евер Бест" перед АТ КБ "ПриватБанк" становлять 16 218 312,03 грн.; що за час дії Договору фінансового лізингу боржник сплатив два лізингові платежі - 25.07.2016 у розмірі 317562,29 грн. та 23.08.2016 у розмірі 3178536,35 грн. на загальну суму 3 496 098,64 грн, отже, грошові зобов`язання АТ КБ "ПриватБанк" перед ТОВ "Евер Бест" становлять суму 3 496 098,64 грн. по сплаті заборгованості за повернення сплачених лізингових платежів, як сплату частини вартості об`єкту лізингу; що ТОВ "Евер Бест", керуючись ст.601 ЦК України, повідомляє про зарахування зустрічних однорідних вимог на загальну суму 3 496 098,64 грн. за такими зобов`язаннями за Договором фінансового лізингу: у розмірі 16 218 312,03 грн. по сплаті заборгованості по оплаті відсоткової винагороди за користування майном та пені; 3 496 098,64 грн. по сплаті заборгованості за повернення сплачених лізингових платежів, як сплату частини вартості об`єкту лізингу; що за цією заявою на дату її складання взаємні зобов`язання сторін Договору фінансового лізингу на суми, визначені у цій заяві, вважаються припиненими.

Будь-яка відповідь на вказану вище заяву на адресу ТОВ "Евер Бест" не надходила.

17.03.2023 ТОВ "Евер Бест" звернувся до суду у справу №925/1230/18 із заявою №17-03-23 про визнання наказу Господарського суду Черкаської області від 13.09.2019 у справі №925/1230/18 таким, що не підлягає виконанню, в частині стягнення простроченої заборгованості за відсотковою винагородою за користування майном за Договором фінансового лізингу на суму 3 496 098,64 грн. Вимога обгрунтована тим, що 08.03.2023 ТОВ "Евер Бест" за односторонньою заявою про залік зустрічних однорідних вимог №08-03-03 частково зменшив свої зобов`язання перед АТ КБ "ПриватБанк" по простроченій заборгованості за відсотковою винагородою за користування майном за Договором фінансового лізингу на суму 3 496 098,64 грн.; що зазначена заява була надіслана АТ КБ "ПриватБанк" електронною поштою на адресу: та адресу для кореспонденції: вул.Набережна Перемоги, 30, м.Дніпро, 49094; що таким чином обов`язок ТОВ "Евер Бест" перед АТ КБ "ПриватБанк" на суму 3 496 098,64 грн. припинився.

27.03.2023 ухвалою Господарського суду Черкаської області у справі №925/1230/18 заяву ТОВ "Евер бест" від 17.03.2023 №17-03-23 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, залишено без задоволення.

У вказаному судовому рішенні суд встановив, що на правовідносини, які складаються між сторонами договору лізингу щодо одержання лізингодавцем лізингових платежів у частині покупної плати за надання майна в майбутньому у власність лізингоодержувача, поширюються загальні положення про купівлю-продаж; що згідно ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу; що у разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу; що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати; що в даному випадку лізингоодержувач не вправі вимагати передання частково оплаченого товару, оскільки саме останній порушив зобов`язання та не реалізував своє право на викуп отриманого в лізинг майна; що разом з тим розірвання (припинення) договору фінансового лізингу відбулося 15.06.2017, а односторонній правочин про зарахування зустрічних однорідних вимог лізингоодержувач вчинив лише 08.03.2023, тобто з пропуском загального (трирічного) строку позовної давності, що суперечить п.4 ч.1 ст. 602 ЦК України; що зарахування зустрічних однорідних вимог в даному випадку не відбулося, а сам правочин є нікчемним; що наказ зі справи судом було видано 20.05.2019, а товариство в своїй заяві просить суд визнати наказ від 13.09.2019 таким, що не підлягає виконанню; що за таких обставин заяву боржника про визнання наказу від 13.09.2019 у справі №925/1230/18 таким, що не підлягає виконанню слід залишити без задоволення.

Вказане судове рішення набрало законної сили.

29.03.2023 ухвалою суду відкрито провадження у справі №925/233/23 про банкрутство ТОВ "Евер-Бест".

Колегія суддів вважає безпідставним посилання скаржника на частину 2 статті 693 Цивільного кодексу України, як підставу заявлених вимог майнового характеру, з огляду на таке.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 12.03.2019 у справі №925/1230/18 задоволено позов АТ КБ "ПриватБанк" до ТОВ "Евер бест": стягнуто з відповідача заборгованість за договором фінансового лізингу від 01.07.2016 №4Е16055ЛИ у розмірі 15 978 632,54 грн (з них: 15406369,24 грн - заборгованість за відсотковою винагородою за користування майном, 572 263,30 грн - пеня), а також 239 679,49 грн судового збору, разом 16 218 312,03 грн.

За наслідками вирішення судового спору у справі № 925/1230/18 встановлено факт порушення зобов`язання за договором фінансового лізингу та стягнуто існуючу заборгованість з ТОВ "Евер Бест" на користь Банку.

Позовні вимоги до Банку ТОВ "Евер Бест" обґрунтовує правом вимоги щодо повернення частини сплачених лізингових платежів (викупної вартості майна) на підставі частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України (повернення попередньої оплати товару).

Так, відповідно до частин 1, 2 статті 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Частинами 1, 2 статті 693 Цивільного кодексу України визначені правила продажу товару на умовах його попередньої оплати та наслідки порушення цих правил покупцем та продавцем відповідно.

Частиною 1 цієї статті встановлено обов`язок покупця, в залежності від умов договору, здійснити повну або часткову оплату товару у визначений договором або законом строк, та застосування до покупця, що не виконав цей обов`язок, передбачених статтею 538 цього Кодексу наслідків.

Частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України визначені наслідки невиконання продавцем обов`язку передати товар покупцеві, який виконав у відповідності до умов договору обов`язок щодо сплати суми попередньої оплати. Ці наслідки полягають у набутті покупцем альтернативного права вибору вимоги до продавця - або передачі йому оплаченого товару, або ж повернення суми попередньої оплати.

Таким чином, первісний обов`язок покупця - частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (часткова або повна попередня оплата встановлюється договором). Зустрічний обов`язок продавця - передати товар у власність покупця після отримання попередньої оплати товару.

Умовою застосування частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначено, що в рамках спірних правовідносин, застосування частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України могло відбутись лише за наступних умов: лізингоодержувач виконав свій встановлений договором обов`язок оплатити товар до його передання продавцем у повному обсязі (договором лізингу встановлено обов`язок повної попередньої оплати товару, не часткової); лізингодавець (Банк) не виконав свій зустрічний обов`язок за договором лізингу та не передав у власність Лізингодавця предмет лізингу (не виконав свій зустрічний обов`язок, який виникає після повної оплати предмету лізингу);

За умови повної попередньої оплати (як встановлено договором) та не виконання Банком своїх зобов`язань з передачі у власність предмету лізингу (як встановлено договором), Лізингоодержувач (ТОВ "Евер Бест") набув би право вимагати від Банку на свій вибір виконання наступного (альтернативна диспозиція): вимагати передання оплаченого товару від продавця; вимагати повернення суми попередньої оплати.

Однак, як зазначено вище, у правовідносинах між Банком та ТОВ "Евер Бест" склались наступні обставини: лізингоодержувач не виконав свій встановлений договором обов`язок повністю оплатити товар до його передання продавцем (зазначене встановлено рішенням суду); лізингодавець (Банк) виконав всі зобов`язання за договором лізингу. Через невиконання Лізингоодержувачем своїх зобов`язань зі сплати лізингових платежів наступили юридичні наслідки - розірвання договору лізингу та повернення майна (передбачено як договором так і спеціальним законом). Як наслідок, зустрічний обов`язок Банку із передачі майна у власність Лізингодавця не виник - через порушення умов договору Лізингоодержувачем (особа не могла не розуміти наслідки не виконання своїх зобов`язань).

За умови невиконання зобов`язань із повної попередньої оплати (як встановлено договором) та відсутності зі сторони Банку факту порушення своїх зобов`язань з передачі у власність предмету лізингу, Лізингоодержувач (ТОВ "Евер Бест") не набув права вимагати від Банку на свій вибір виконання наступного (альтернативна диспозиція): вимагати передання оплаченого товару від продавця; вимагати повернення суми попередньої оплати.

Тобто, першочергова умова для застосування цієї норми не відбулась - здійснення покупцем повної попередньої оплати за товар для набуття права вимагати від продавця (Банку) виконання зустрічних дій (передачі товару або повернення коштів).

Диспозиція частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України є альтернативною (надає суб`єкту декілька можливих варіантів поведінки) та не може застосовуватись як безальтернативна на прикладі вимоги ТОВ "Евер Бест" (тільки право вимагати повернення коштів без можливості вимагати повернення товару).

Судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні встановлено, що особа покупця може розраховувати на застосування вказаного положення Кодексу лише при виконанні її частини 1 - виконання обов`язку частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (що встановлюється договором).

Враховуючи те, що умовою застосування частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю, остання не може бути застосована до спірних правовідносин, адже Банк свої зобов`язання виконав належним чином та у повному обсязі.

Крім того, інший альтернативний спосіб захисту прав покупця визначений таким положенням - вимагати передання оплаченого товару від продавця - ТОВ "Евер Бест" застосовувати не може, оскільки своє первісне зобов`язання із здійснення попередньої оплати не виконало.

ТОВ "Евер Бест" не набув права діяти альтернативно, враховуючи диспозицію частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України, а саме, вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати, що свідчить про відсутність умов застосування вказаного положення Кодексу до спірних правовідносин.

Також закон ставить умовою добросовісність покупця і недобросовісність продавця. Однак у цій справі саме Боржник (лізингоодержувач) є недобросовісним - порушив зобов`язання та не реалізував своє право на викуп отриманого в лізинг майна, а розірвання Договору відбулося саме в зв`язку з порушенням лізингоодержувачем своїх зобов`язань щодо своєчасної сплати платежів за Договором.

До того ж умовами Договору передбачено, що Лізингоодержувач зобов`язується повернути майно Банку у випадку розірвання Договору у стані, в якому воно було отримано з урахуванням нормального зносу, сплативши при цьому Банку заборгованість по лізингових платежах на поточну дату, інших платежах за цим Договором, а також відшкодувавши заподіяні цим збитки, в строк не пізніше дати розірвання цього Договору (п.п. 6.24 п. 6.2 Договору). Тобто сторони договору передбачили, що у разі розірвання Договору за вказаних умов Лізингоодержувач повертає майно, та сплачує Банку заборгованість по лізингових платежах на поточну дату, інших платежах за цим Договором.

Крім того, як вірно зауважив суд першої інстанції, боржник протягом шести років (до 08.03.2023) не порушував питання про повернення лізингових платежів (як частини покупної вартості) та почав доводити "порушення" свого права виключно у зв`язку з поданням Банком заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника.

Підсумовуючи викладене, немає ні правових підстав, ні фактичних обставин виконання сторонами договору фінансового лізингу, які б надавали ТОВ "Евер Бест" право вимагати повернення сплачених лізингових платежів, та відповідно, покладали на Банк зобов`язання повернути ці платежі.

Таким чином, колегія суддів зауважує, що місцевий господарський суд всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини справи, правильно визначив характер спірних правовідносин, надав оцінку поданим сторонами доказам та вірно застосував норми матеріального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення.

Оцінюючи оскаржуване рішення суду першої інстанції через призму застосування принципів оцінки доказів та аргументації своїх висновків, викладених в Рішенні ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", судова колегія зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції не зобов`язує національні суди надавати детальну відповідь на кожен аргумент заявника (сторони у справі); суди зобов`язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент; межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення; питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає із статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки в світлі конкретних обставин справи (пункти 21, 23 Рішення).

Отже, доводи, викладені скаржником у апеляційній скарзі, не спростовують правомірність застосування імперативних норм чинного законодавства, якими обґрунтоване оскаржуване рішення суду першої інстанції, а тому колегія суддів погоджується з позицією місцевого господарського суду та доходить висновку про необхідність відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржуване рішення Господарського суду Черкаської області від 06.09.2023 у справі №925/233/23(925/750/23) - без змін.

У справах Руїс Торіха проти Іспанії, Суомінен проти Фінляндії, Гірвісаарі проти Фінляндії Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97 від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99 від 27.09.2001).

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд апеляційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 282, 283, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Евер Бест" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Черкаської області від 06.09.2023 у справі №925/233/23(925/750/23) залишити без змін.

Матеріали справи № 925/233/23(925/750/23) повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок та строк оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду передбачений ст.ст. 288-291 ГПК України.

Повний текст складено 26.02.2024.

Головуючий суддя М.Л. Доманська

Судді Б.М. Поляков

В.О. Пантелієнко