ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2024 р. Справа№ 910/18544/21 (910/9699/23)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Сотнікова С.В.

Пантелієнка В.О.

за участю секретаря судового засідання Сороки П.М.

та представників учасників провадження у даній справі відповідно до протоколу судового засідання від 21.02.2024,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" в особі уповноваженої особи засновника - Генерального директора Зазулі Івана Миколайовича

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.08.2023

у справі №910/18544/21 (910/9699/23)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" в особі уповноваженої особи засновника - Генерального директора Зазулі Івана Миколайовича

до:

1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Київкомбікорм"

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Буддевелопмент Київ"

3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Вінстар"

про визнання недійсним Договору поруки за попереднім договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Грандісон" від 11.06.2019

у межах справи № 910/18544/21

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Буддевелопмент Київ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Київкомбікорм"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.08.2023 у справі №910/18544/21 (910/9699/23) у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" в особі уповноваженої особи засновника - Генерального директора Зазулі Івана Миколайовича про визнання недійсним Договору поруки за попереднім договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Грандісон" від 11.06.2019 відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" в особі уповноваженої особи засновника - Генерального директора Зазулі Івана Миколайовича звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить суд рішення Господарського суду міста Києва від 21.08.2023 - скасувати; винести нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" в особі уповноваженої особи засновника - Генерального директора Зазулі Івана Миколайовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Київкомбікорм", Товариства з обмеженою відповідальністю "Буддевелопмент Київ" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" про визнання недійсним Договору поруки за попереднім договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Грандісон" від 11.06.2019 задовольнити в повному обсязі.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.09.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" в особі уповноваженої особи засновника - Генерального директора Зазулі Івана Миколайовича передано колегії суддів у складі: головуючий суддя: Доманська М.Л.; судді: Пантелієнко В.О. та Отрюх Б.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/18544/21 (910/9699/23) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" в особі уповноваженої особи засновника - Генерального директора Зазулі Івана Миколайовича до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Київкомбікорм", Товариства з обмеженою відповідальністю "Буддевелопмент Київ" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" про визнання недійсним Договору поруки за попереднім договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Грандісон" від 11.06.2019; відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду або залишення без руху апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" в особі уповноваженої особи засновника - Генерального директора Зазулі Івана Миколайовича на рішення Господарського суду міста Києва від 21.08.2023 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №910/18544/21 (910/9699/23).

02.11.2023 до Півічного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/18544/21 (910/9699/23) в 1-му томі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" в особі уповноваженої особи засновника - Генерального директора Зазулі Івана Миколайовича на рішення Господарського суду міста Києва від 21.08.2023 у справі №910/18544/21 (910/9699/23) залишено без руху; роз`яснено скаржнику, що протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали скаржник має право усунути недоліки апеляційної скарги, а саме, подати до Північного апеляційного господарського докази доплати судового збору у встановленому порядку та розмірі (4026,00 грн); роз`яснено скаржнику, що в разі невиконання зазначеної ухвали суду в строк, визначений п.2 її резолютивної частини, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається скаржнику.

10.11.2023 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" в особі уповноваженої особи засновника - Генерального директора Зазулі Івана Миколайовича надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги до якої додано платіжну інструкцію від 10.11.2023 на підтвердження сплати судового збору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.11.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" в особі уповноваженої особи засновника - Генерального директора Зазулі Івана Миколайовича на рішення Господарського суду міста Києва від 21.08.2023 у справі №910/18544/21 (910/9699/23); розгляд апеляційної скарги призначено на 13.12.2023 о 10 год. 00 хв.; запропоновано учасникам справи у відповідності до статті 263 Господарського процесуального кодексу України надати відзиви на апеляційну скаргу із доказами надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи протягом десяти днів, з дня отримання даної ухвали, але не пізніше 01.12.2023; встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв, клопотань, пояснень в письмовій формі із доказами надсилання (надання) копій цих документів іншим учасникам справи протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 08.12.2023.

12.12.2023 через систему "Електронний суд" до Північного апеляційного господарського суду від ТОВ "Завод Комбікорм", з пропуском встановленого судом строку, надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2023 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" в особі уповноваженої особи засновника - Генерального директора Зазулі Івана Миколайовича на рішення Господарського суду міста Києва від 21.08.2023 у справі №910/18544/21 (910/9699/23) відкладено до 31.01.2024.

30.01.2024 на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" в особі уповноваженої особи засновника - Генерального директора Зазулі Івана Миколайовича надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2024 у розгляді апеляційної скарги розпорядника майна боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" в особі уповноваженої особи засновника - Генерального директора Зазулі Івана Миколайовича на рішення Господарського суду міста Києва від 21.08.2023 у справі №910/18544/21 (910/9699/23) оголошено перерву до 21.02.2024.

У зв`язку з перебуванням судді Отрюха Б.В. 21.02.2024 у відпустці, згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2024, сформовано новий склад колегії суддів для здійснення розгляду апеляційної скарги у справі №910/18544/21 (910/9699/23) у наступному складі: головуючий суддя - Доманська М.Л., судді: Пантелієнко В.О., Сотніков С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2024 прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" в особі уповноваженої особи засновника - Генерального директора Зазулі Івана Миколайовича на рішення Господарського суду міста Києва від 21.08.2023 у справі №910/18544/21 (910/9699/23) до свого провадження у новому складі суду.

21.02.2024 на електронну адресу Північного апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" в особі уповноваженої особи засновника - Генерального директора Зазулі Івана Миколайовича надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в обгрунтування якого зазначено про хворобу представника товариства.

У судове засідання 21.02.2024 з`явились представники ТОВ "Завод Комбікорм" та ТОВ "Інтер Вей Капітал". Представники інших учасників справи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені у встановленому законом порядку.

Колегія суддів вирішила за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності представників учасників справи, які не з`явились у судове засідання, з огляду на наступне.

В судовому засіданні ставилось на обговорення питання щодо можливості здійснення розгляду апеляційної скарги за відсутності представників учасників справи, які не з`явились в судове засідання, щодо чого представники ТОВ "Завод Комбікорм" та ТОВ "Інтер Вей Капітал" не заперечували.

В судовому засіданні ставилось на обговорення клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" в особі уповноваженої особи засновника - Генерального директора Зазулі Івана Миколайовича надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Колегія суддів ухвалила відхилити клопотання про відкладення розгляду справи та здійснювати розгляд справи за відсутності учасників справи, які не з`явились у судове засідання, з огляду на наступне.

Так, стаття 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) зобов`язує сторін добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Частиною 11 статті 270 ГПК України, яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

В той же час за положеннями статті 129 Конституції України та статті 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).

Наведена правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.07.2020 у справі №924/369/19.

Колегією суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, оскільки, Зазуля Іван Миколайович не був позбавлий права самостійно брати участь у судовому засіданні, чи направити іншого свого представника.

Розгляд апеляційної скарги перебуває на стадії судових дебатів, представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" в особі уповноваженої особи засновника - Генерального директора Зазулі Івана Миколайовича не зазначив у клопотанні, що має намір повідомити про нові обставини чи іншу позицію щодо апеляційної скарги, у зв`язку з чим підстави для відкладення розгляду справи відсутні.

Представники ТОВ "Завод Комбікорм" та ТОВ "Інтер Вей Капітал" щодо задоволення апеляційної скарги заперечували, просили суд апеляційної інстанції залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Згідно із ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Скаржник зазначає, що попередній договір встановлює виключно одне основне немайнове зобов`язання щодо укладення його сторонами в майбутньому основного договору, яке не може бути забезпечене порукою; невиконання зобов`язання сторін попереднього договору з укладення основного договору має прямий наслідок у вигляді припинення попереднього договору; матеріальні наслідки, передбачені частиною другою статті 635 ЦК України у вигляді відшкодування збитків виникають після невиконання зобов`язання сторін попереднього договору; наявність збитків, спричинених неукладанням основного договору, їх розмір, встановлення винної особи, складу цивільного правопорушення тощо, підлягає доведенню в порядку та спосіб, визначений законом вже після припинення дії попереднього договору, а тому не можуть бути забезпечені порукою зобов`язання, визначені саме попереднім договором.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - залишити без змін, з огляду на наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" в особі уповноваженої особи засновника - Генерального директора Зазулі Івана Миколайовича звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Київкомбікорм", Товариства з обмеженою відповідальністю "Буддевелопмент Київ", Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" про визнання недійсним Договору поруки за попереднім договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Грандісон" від 11.06.2019.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Договір поруки суперечить ст.ст. 203, 546, 548, 553, 635 Цивільного кодексу України та ст. 182 Господарського кодексу України, оскільки укладений на забезпечення виконання зобов`язань за Попереднім договором, який в свою чергу встановлює єдине зобов`язання - укласти основний договір в майбутньому, виконання якого не може бути забезпечено порукою.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.08.2023 у справі №910/18544/21 (910/9699/23) у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" в особі уповноваженої особи засновника - Генерального директора Зазулі Івана Миколайовича про визнання недійсним Договору поруки за попереднім договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Грандісон" від 11.06.2019 відмовлено повністю.

Суд апеляційної інстанції з вказаним висновком суду першої інстанції погоджується, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.06.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Буддевелопмент Київ» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» (продавець) укладено попередній договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандісон», за умовами якого продавець зобов`язується придбати та у подальшому відчужити (продати) покупцю шляхом укладення основного договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандісон», а покупець зобов`язується прийняти та оплатити частку в статутному капіталі Товариства у розмірі 40,00%.

10.06.2019 між сторонами укладено Додаткову угоду № 1 до Попереднього договору, відповідно до умов якої розмір частки, що планується набути продавцем, складає 140 000 000,00 грн, що становить 93,33% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандісон».

Пунктом 3.1 попереднього договору (в редакції Додаткової угоди від 10.06.2019 №1) визначено, що продавець згодний буде продати, а покупець згодний буде купити частку у статутному капіталі Товариства за 142 179 258,00 грн.

Відповідно до пункту 3.2 попереднього договору (в редакції Додаткової угоди від 10.06.2019 №1) за домовленістю сторін вартість частки сплачується покупцем наступним чином: 50,00% сплачується покупцем з моменту підписання попереднього договору та в строк до 01.08.2019, решта вартості частки сплачується покупцем в строк до 31.12.2020.

За умовами пункту 1.4. Попереднього договору купівлі-продажу частки продавець зобов`язується протягом 90 календарних днів стати учасником Товариства, набути у власність частку та укласти з покупцем основний договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства.

На забезпечення виконання вказаного зобов`язання було укладено ряд договорів поруки, зокрема, Договір поруки за попереднім договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандісон» від 11.06.2019, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Буддевелопмент Київ» (кредитор), Товариством з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» (боржник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод Київкомбікорм» (поручитель).

Відповідно до пункту 1.1. Договору поруки на підставі цього Договору Поручитель поручається перед Кредитором за виконання усіх зобов`язань Боржника у їх повному обсязі як солідарний Боржник.

Згідно з положеннями пункту 2.1. Поручитель бере на себе усі зобов`язання Боржника у разі невиконання зобов`язань у відповідності до умов Основної угоди - Попереднього Договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандісон» від 03.06.2019.

ТОВ «Комплекс Агромарс» взяті на себе зобов`язання за Попереднім договором не виконало, з огляду на що до нього були пред`явлені грошові вимоги щодо повернення передплати за Попереднім договором з боку кредитора.

У зв`язку із неможливістю задовольнити ці вимоги, ТОВ «Буддевелопмент Київ» звернулося до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Позивач зазначає, що аналогічні вимоги щодо погашення боргу були також пред`явлені до поручителя за Попереднім договором, зокрема, до ТОВ «Завод Київкомбікорм», та подано заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Спір у даній справі виник у зв`язку із оспорюванням позивачем законності Договору поруки.

Згідно зі статтею 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до частин 1-3, 5, 6 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Отже, правочин може бути визнано недійсним лише з підстав, передбачених законом.

У відповідності до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Тобто, в силу приписів статті 204 Цивільного кодексу України правомірність правочину презюмується.

Таким чином, заявляючи позов про визнання недійсним правочину позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків.

В даному випадку, як на підставу для визнання недійсними Договору поруки позивачем вказується на те, що він суперечить ст.ст. 203, 546, 548, 553, 635 ЦК України та ст. 182 ГК України, оскільки укладений на забезпечення виконання зобов`язань за Попереднім договором, який в свою чергу встановлює єдине зобов`язання - укласти основний договір в майбутньому, виконання якого не може бути забезпечено порукою.

Тобто, по своїй суті доводи позивача зводяться до того, що оскаржуваний договір було укладено на забезпечення неіснуючого грошового зобов`язання, що і є на його думку правовою підставою для визнання його недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 635 ЦК України попереднім являється договір, сторони якого зобов`язуються впродовж певного терміну (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, передбачених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору.

Аналогічна норма ст. 182 ГК України встановлює, що за попереднім договором суб`єкт господарювання зобов`язується в певний термін, але не пізніше за один рік з моменту укладення попереднього договору, укласти основний господарський договір на умовах, передбачених попереднім договором.

Виходячи з наведених норм, суд відзначає, що в класичному вигляді попередній договір зумовлює виникнення у його сторін єдиного спільного зобов`язання - укласти на визначених умовах та у встановлені строки основний правочин.

Поряд з цим, в силу приписів ст.ст. 6, 626-628 ЦК України сторони є вільними у визначенні обсягу та видів власних прав і обов`язків в межах одного правочину.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, в даному випадку із змісту Попереднього договору вбачається, що окрім укладення в майбутньому основного договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Грандісон", сторонами було взято на себе також наступні обов`язки:

1) ТОВ "Комплекс Агромарс":

- придбати частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Грандісон" у розмірі 93,33% (не грошове зобов`язання, встановлене п.п. 1.1, 1.4 Попереднього договору);

- протягом трьох календарних днів у випадку не укладення основного договору повернути на користь покупця суму оплачених останнім коштів (грошове зобов`язання з відкладальною умовою, встановлене п. 5.3 Попереднього договору);

2) ТОВ "Буддевелопмент Київ":

- оплатити вартість частки у розмірі 142 179 258,00 грн. наступним чином: 50% з моменту підписання Попереднього договору та в строк до 01.08.2019, решта - в строк до 31.12.2020 (грошове зобов`язання, встановлене п.п. 3.1, 3.2 Попереднього договору).

З огляду на викладене судом відхиляються доводи позивача з приводу того, що Попереднім договором між сторонами було встановлено виключно одне зобов`язання щодо укладення в майбутньому основного правочину, адже, безпосереднім змістом Попереднього договору підтверджується виникнення інших прав та обов`язків (у тому числі грошових зобов`язань) сторін за їх волею в порядку статей 6, 11, 509, 626-628 ЦК України, що не заборонено законом.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

За умовами ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку і відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що оскільки порука є видом забезпечення виконання зобов`язань і, при цьому, водночас сама має зобов`язальний, договірний характер, на правовідносини поруки поширюються загальні положення про зобов`язання та про договори (розділи I та II кн. 5 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Враховуючи характер поруки (похідний, залежний від основного зобов`язання), до істотних умов договору поруки слід віднести:

- визначення зобов`язання, яке забезпечується порукою, його зміст та розмір, зокрема реквізити основного договору, його предмет, строк виконання тощо;

- обсяг відповідальності поручителя, оскільки згідно із ч. 2 ст. 553 ЦК України порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі, а ч. 2 ст. 554 ЦК України встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки;

- відомості про сторони: кредитора і поручителя;

- відомості про боржника (хоча він і не є стороною договору поруки, але згідно із ч. 1 ст. 555 ЦК України у разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов`язаний повідомити про це боржника, а в разі пред`явлення до нього позову - подати клопотання про залучення боржника до участі у справі. До того ж до поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання (ч. 2 ст. 556 ЦК України)).

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що із змісту Договору поруки вбачається, що при його укладенні сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов такого виду правочину, визначених як необхідних до погодження чинним законодавством України.

Зокрема, сторонами було визначено, що:

- поручитель поручається перед кредитором за виконання усіх існуючих та майбутніх грошових зобов`язань боржника перед кредитором, термін виконання яких настав або настане в майбутньому, враховуючи зобов`язання пов`язані з порушенням Попереднього договору (п. 1.1 Попереднього договору з урахуванням визначених у вступній частині термінів);

- розмір усіх існуючих та майбутніх грошових зобов`язань боржника перед кредитором, термін виконання яких настав або настане в майбутньому, враховуючи зобов`язання, пов`язані з порушенням Попереднього договору визначається відповідно до Попереднього договору (п. 1.2 Попереднього договору з урахуванням визначених у вступній частині термінів);

- порука в повному обсязі поширюється на усі існуючі та майбутні грошові зобов`язання боржника перед кредитором, термін виконання яких настав або настане в майбутньому, враховуючи зобов`язання, пов`язані з порушенням Попереднього договору, а також змін та/або доповнень до нього з моменту набрання ними чинності (п. 1.3 Попереднього договору з урахуванням визначених у вступній частині термінів);

- поручитель бере на себе усі існуючі та майбутні грошові зобов`язання боржника перед кредитором, термін виконання яких настав або настане в майбутньому, враховуючи зобов`язання, пов`язані з порушенням Попереднього договору, у разі не виконання боржником зобов`язань у відповідності до умов Попереднього договору (п. 2.1 Попереднього договору з урахуванням визначених у вступній частині термінів);

- поручитель зобов`язаний належно повністю виконати усі існуючі та майбутні грошові зобов`язання боржника перед кредитором, термін виконання яких настав або настане в майбутньому, враховуючи зобов`язання пов`язані з порушенням Попереднього договору, у випадку та з моменту виникнення заборгованості Боржника у зв`язку з порушенням умов Попереднього договору чи неможливістю виконання ним його зобов`язань (ліквідація, відсутність коштів, банкрутство, інші боргові чи кредитні зобов`язання, тощо) (п. 2.2 Попереднього договору з урахуванням визначених у вступній частині термінів).

З огляду на викладені істотні умови Договору поруки, які були погоджені всіма учасниками спірних правовідносин (поручителем - ТОВ "Завод Київкомбікорм"; кредитором - ТОВ "Буддевелопмент Київ"; боржником - ТОВ "Комплекс Агромарс"), адже такий правочин є тристороннім, вбачається, що забезпеченим такою порукою зобов`язанням ТОВ "Комплекс Агромарс" виступило саме його відповідні грошові зобов`язання перед ТОВ "Буддевелопмент Київ", а не зобов`язання з укладення в майбутньому основного договору згідно з Попереднім договором.

При цьому, як було встановлено судом раніше, грошовим зобов`язанням ТОВ "Комплекс Агромарс" перед ТОВ "Буддевелопмент Київ" за Попереднім договором виступало саме грошове зобов`язання із повернення на користь останнього сплачених ним коштів у випадку не укладення основного договору у визначені строки.

Тобто, як вірно встановив суд першої інстанції, має місце встановлення в оскаржуваному договорі поруки, яке забезпечує виконання боржником грошового зобов`язання, яке може настати в майбутньому у випадку не укладення основного договору, що в повній мірі відповідає як нормі ст. 553 ЦК України, так і загальним положенням про зобов`язання та про договори (розділи I та II кн. 5 ЦК України).

За наведених обставин судом відхиляються твердження позивача про неможливість забезпечення порукою відповідних грошових зобов`язань за Попереднім договором, оскільки поручитель не може змусити боржника укласти основний договір або укласти такий договір за нього, адже, наведене не відповідає встановленому судом предмету Договору поруки, яким є встановлення поруки, яка забезпечує виконання грошового зобов`язання боржником, що полягає в обов`язку за певних умов відшкодувати заборгованість боржника за Попереднім договором, а не в обов`язку укласти відповідний договір.

Із матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Попереднього договору ТОВ «Буддевелопмент Київ» за період з 24.06.2019 по 23.10.2020 було перераховано на рахунок ТОВ «Комплекс Агромарс» грошові кошти у загальному розмірі 134 150 543,45 грн.

Проте, ТОВ «Комплекс Агромарс» своїх зобов`язань за Попереднім договором перед ТОВ «Буддевелопмент Київ» не виконало, у зв`язку з чим товариство-покупець також зверталося до товариства-продавця з претензіями від 30.10.2019 № 30/10, від 05.02.2020 № 05/02, від 31.08.2020 № 31/08, від 29.10.2020 № 29/10, в яких просило повернути отримані за Попереднім договором кошти та сплатити штраф.

Отже, у зв`язку з не укладанням основного договору з вини ТОВ «Комплекс Агромарс» у встановлені Попереднім договором строки, останнє мало повернути покупцю суму сплачених коштів протягом трьох календарних днів з дня настання зазначеного строку відповідно до умов Попереднього договору.

Саме виконання вказаного грошового зобов`язання і було забезпечено згідно з Договором поруки.

Вказані обставини відносно невиконання ТОВ «Комплекс Агромарс» власних грошових зобов`язань за Попереднім договором щодо повернення на користь ТОВ «Буддевелопмент Київ» отриманих від останнього коштів за наслідками не укладення Основного договору підтверджуються ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.10.2021 у справі №910/15043/21 про відкриття на цій підставі провадження у справі про банкрутство ТОВ «Комплекс Агромарс», якою було визнано відповідні грошові вимоги кредитора до боржника.

Тобто, вказаним судовим рішенням було встановлено виникнення та невиконання ТОВ «Комплекс Агромарс» перед ТОВ «Буддевелопмент Київ» грошового зобов`язання за Попереднім договором. Вказане судове рішення набрало законної сили.

Частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За змістом частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Отже, забезпечення відповідно до умов Договору поруки виконання грошового зобов`язання боржника, встановленого в п. 5.3. Попереднього договору, а саме: повернення сплачених ТОВ «Буддевелопмент Київ» коштів у випадку якщо договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі не буде укладено протягом строку, встановленого в п. 1.4. даного договору, з вини продавця (ТОВ «Комплекс Агромарс»), є правомірним та ґрунтується на приписах ст. 553 ЦК України, адже, дійсність такого зобов`язання підтверджується в т.ч. судовим рішенням, яке не може бути поставлено під сумнів.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції правомірно відхилено твердження позивача про припинення будь-яких зобов`язальних правовідносин за Попереднім договором у зв`язку з не укладенням Основного договору, адже, по-перше, саме по собі припинення зобов`язання не є підставою для визнання недійсним укладеного на забезпечення його виконання договору поруки; по-друге, існування цього зобов`язання та порушення його боржником встановлено судовим рішенням; по-третє, в розумінні ч. 3 ст. 635 ЦК України, на яку посилається позивач, між сторонами Попереднього договору припинилось зобов`язання в частині купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Грандісон», проте виникло зобов`язання з повернення отриманих коштів відповідно до умов Попереднього договору.

За наведених обставин, позивачем не доведено існування правових підстав для визнання недійсним оскаржуваного Договору поруки, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів зауважує, що місцевий господарський суд всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини справи, правильно визначив характер спірних правовідносин, надав оцінку поданим сторонами доказам та вірно застосував норми матеріального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення.

Оцінюючи оскаржуване рішення суду першої інстанції через призму застосування принципів оцінки доказів та аргументації своїх висновків, викладених в Рішенні ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", судова колегія зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції не зобов`язує національні суди надавати детальну відповідь на кожен аргумент заявника (сторони у справі); суди зобов`язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент; межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення; питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає із статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки в світлі конкретних обставин справи (пункти 21, 23 Рішення).

Отже, доводи, викладені скаржником у апеляційній скарзі, не спростовують правомірність застосування імперативних норм чинного законодавства, якими обґрунтоване оскаржуване рішення суду першої інстанції, а тому колегія суддів погоджується з позицією місцевого господарського суду та доходить висновку про необхідність відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 21.08.2023 у справі №910/18544/21 (910/9699/23) - без змін.

У справах Руїс Торіха проти Іспанії, Суомінен проти Фінляндії, Гірвісаарі проти Фінляндії Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97 від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99 від 27.09.2001).

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 282, 283, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" в особі уповноваженої особи засновника - Генерального директора Зазулі Івана Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 21.08.2023 у справі №910/18544/21 (910/9699/23) залишити без змін.

Матеріали справи № 910/18544/21 (910/9699/23) повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок та строк оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду передбачений ст.ст. 288-291 ГПК України.

Повний текст складено 26.02.2024

Головуючий суддя М.Л. Доманська

Судді С.В. Сотніков

В.О. Пантелієнко