ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"20" лютого 2024 р. м. Рівне Справа № 918/848/23
Господарський суд Рівненської області у складі судді Горплюк А.М., розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Надія 2000" про ухвалення додаткового рішення у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Надія 2000"
до відповідача Фізичної особи-підприємця Гримути Віктора Івановича
про стягнення заборгованості в розмірі 3 086 511, 65 грн
Секретар судового засідання Сідлецька Ю.Р.
представники сторін в судове засідання не з`явились
Рішенням Господарського суду Рівненської області від 21.11.2023 позов задоволено частково, вирішено стягнути з Фізичної особи - підприємця Гримути Віктора Івановича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Надія 2000" заборгованість за поставлений товар в розмірі 2 964 298,76 грн, 38 052,19 грн 3% річних, 63 818,28 інфляційних втрат та 45 992,53 грн судового збору. В частині стягнення 743,32 грн 3% річних та 19 599,10 грн інфляційних втрат вирішено відмовити.

23.11.2023 на електронну пошту суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Надія 2000" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення.

Ухвалою суду від 30.11.2023 повернуто представнику Товариства з обмеженою відповідальністю "Надія 2000" заяву про ухвалення додаткового судового рішення без розгляду.

06.12.2023 на поштову адресу суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Надія 2000" надійшла заява, у якій просить поновити строк на звернення до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення та стягнути з відповідача 24 500,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою суду від 07.12.2023 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Надія 2000" строк на подання заяви про ухвалення додаткового рішення. Прийнято до розгляду заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Надія 2000" про ухвалення додаткового судового рішення та призначено засідання на 19.12.2023.

13.12.2023 до суду надійшов лист №918/848/23/8186/23 від 13.12.2023 Північно-західного апеляційного господарського суду про витребування справи у зв`язку з надходженням апеляційної скарги на рішення Господарського суду Рівненської області від 21.11.2023 у справі №918/848/23.

18.12.2023 на офіційну пошту суду від представника заявника надійшло клопотання про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення без його участі.

Супровідним листом від 18.12.2023 №918/848/23/1169/23 матеріали справи №918/848/23 направлено до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою суду від 19.12.2023 відкладено вирішення питання про розгляд заяви щодо ухвалення додаткового рішення у справі № 918/848/23 до повернення матеріалів справи до Господарського суду Рівненської області.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.02.2024 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Гримути Віктора Івановича на рішення Господарського суду Рівненської області від 21.11.2023 у справі №918/848/23 повернуто.

09.02.2024 на адресу суду повернулись матеріали справи 918/848/23.

Ухвалою суду від 12.02.2024 призначено до розгляду заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Надія 2000" про ухвалення додаткового рішення.

У судове засідання 20.02.2024 представники сторін не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Згідно ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За приписами статті 216 ГПК України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу.

Обставин, що встановлені ч. 2 ст. 202 ГПК України, суд не встановив.

Судом зазначається, що у даній справі судом не визнавалася необхідність обов`язкової участі учасників справи.

Крім того, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного розгляду проданої заяви, внаслідок чого вона може бути розглянута за наявними документами.

Враховуючи викладене та зважаючи, що суд не встановив обґрунтованих підстав, які унеможливили б розгляд заяви по суті в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе здійснити розгляд заяви про винесення додаткового рішення за наявними матеріалами без участі представників сторін.

В судовому засіданні 20.02.2024 судом прийнято додаткове рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши заяву позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до висновку, що вказана заява позивача підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Частиною другою статті 221 ГПК України встановлено, що для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 221 ГПК України у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Згідно з приписами ч. ч. 2 - 4 ст. 244 ГПК України, заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, за приписами ст. 244 ГПК України слідує, що додаткове рішення - це засіб виправлення неповноти основного судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте, він має право виправити деякі його недоліки, зокрема неповноту. Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ст. 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу.

Конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість.

Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати, тоді як конституційне право на професійну правничу допомогу не може бути обмежено.

У відповідності до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, а саме: судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами ч. 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Так, у позовній заяві від 04.08.2023 зазначено попередню (орієнтовну) суму судових витрат, зокрема, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції, які становлять 24 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

У заяві від 23.11.2023 про ухвалення додаткового рішення представник позивача просить стягнути з ФОП Гримута Віктора Івановича судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 24 500,00 грн.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).

На підтвердження понесених витрат в розмірі 24 500,00 грн представник позивача надав копії: Договору про надання правової (правничої) допомоги № 16/06-2023 від 16.06.2023, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серія № 5301 видане 28.09.2012 Київською міською кваліфікаційно - дисциплінарною комісією адвокату на підставі Рішення від 28.09.2021; ордеру про надання правової (правничої) допомоги серії АА № 1318222; Акту прийому - передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору про надання правової (правничої) допомоги № 16/06-2023 від 16.06.2023 про надання юридичних послуг від 21.11.2023; рахунку № 01-21/11 від 21 листопада 2023 року до Договору № 16/06-2023 про надання правової (правничої) допомоги від 16.06.2023; платіжної інструкції № 22/11/2023 від 22.11.2023 на суму 24 500,00 грн.

Судом встановлено, що 16.06.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Надія 2000" (надалі - клієнт) та адвокатом Кудрявцевим Олегом Миколайовичем (надалі - адвокат) підписано Договір про надання правової (правничої) допомоги № 16.06.2023 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору адвокат зобов`язується особисто за письмовими та / або усними запитами (дорученнями) клієнта надавати необхідну клієнту правову (правничу) допомогу.

Згідно з п. 2.1. Договору сторони домовились, що вартість надання правової (правничої) допомоги визначається в кожному окремому випадку окремо за домовленістю сторін в залежності від виду та складності правової допомоги, та визначається в акті прийому - передачі виконаних робіт (наданих послуг).

Сторони Договору домовились, що при замовленні додаткових послуг, що не були погоджені сторонами, вартість таких послуг оплачується додатково. Вартість надання правової (правничої) допомоги не включає в себе державне мито, реєстраційний збір, судовий збір, нотаріальні послуги, послуги експерта, послуги оцінювача, послуги перекладача, послуги банку, поштові витрати тощо (п. 2.3., 2.4. Договору).

Вказаний Договір підписаний представниками його сторін та скріплений печатками.

Згідно Акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору про надання правової (правничої) допомоги № 16/06-2023 від 16.06.2023 про надання юридичних послуг від 04.08.2023, вартість послуг становить 24 500,00 грн.

Так, сторони погодили, що відповідно до Договору адвокат передав, а клієнт прийняв виконану послугу, а саме:

- надання консультативних послуг стосовно не виконання ФОП Гримут В.І. своїх зобов`язань за договором поставки № 12/10/2022 від 12.10.2023;

- вивчення та аналіз документів клієнта які відносять до звернення до господарського суду з позовом до ФОП Гримут В.І.;

- підготовка та відправлення ФОП Гримут В.І. претензії за невиконання умов договору поставки № 12/10/2022 від 12.10.2022;

- підготовка позову до ФОП Гримут В.І. та направлення його до суду.

Крім того, в зазначеному Акті вказано, що стосовно кількості та якості послуг, строків їх виконання та оплати сторони претензій одна до одної не мають.

За змістом ч. 3 ст. 237 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) однією з підстав виникнення представництва є договір.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно ст. 1 вказаного Закону, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Частиною 1 ст. 30 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у ст. 627 ЦК України.

Частинами 1, 2 ст. 30 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Із аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати.

При цьому, хоча до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається ч. 1 ст. 30 Закону як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Із аналізу ч. 5 ст. 129 ГПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади господарського законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц).

Крім того, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд повинен враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Таким чином, оцінюючи заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених ч. 4 ст. 126 ГПК України, беручи до уваги обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих представником позивача до суду документів, їх значення для вирішення спору, враховуючи відсутність заперечень відповідача щодо розміру гонорару адвоката позивача, суд дійшов висновку задоволення поданої заяви та стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

При цьому, суд враховує, що за приписами ч. 4 ст. 129 ГПК України, а саме: судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, а саме в розмірі 3 066 169,23 грн (99,34 %), при заявлених 3 086 511,65 грн (100 %), задоволенню підлягають витрати на правову допомогу пропорційно задоволеним вимогам, а саме в розмірі 24 338,30 грн (99,34% від 24 500,00 грн).

Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Надія 2000" про ухвалення додаткового рішення - задоволити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Гримути Віктора Івановича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Надія 2000" (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 82, офіс 256, ) 24 338,30 (двадцять чотири тисячі триста тридцять вісім грн 30 коп.) грн витрат на правову допомогу.

3. В частині стягнення 161,70 грн витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

4. Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення виготовлено та підписано 23.02.2024.

Суддя А.М. Горплюк