РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.02.2024Справа № 910/18326/23
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом Міського комунального підприємства "Миколаївводоконал"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Центр покрівельних технологій"

про стягнення 161 680,55 грн.

Представники сторін: не викликалися.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Міського комунального підприємства "Миколаївводоконал" до товариства з обмеженою відповідальністю "Центр покрівельних технологій" стягнення 161 680,55 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між сторонами укладено договір поставки №22/08-2023/ВО від 22.08.2023.

Відповідачем надано рахунок-фактури №ПТ-0001281 від 23.08.2023 на суму 197 055,12 грн., який оплачений позивачем.

Проте, відповідач поставив товар частково.

У зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача попередню оплату в розмірі 136 012,17 грн., штраф в розмірі 13 601,22 грн., пеню в розмірі 10 145,21 грн., 3% річних в розмірі 833,85 грн., інфляційні втрати в розмірі 1 088,10 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.12.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення №06 002 373 376 43 на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: пр. Лобановського Валерія, 119, м. Київ, 03039.

Вищезазначена ухвала Господарського суду міста Києва від 05.12.2023 повернута до суду у зв`язку з неврученням поштового відправлення за адресою відповідача.

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи;3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Відтак, в силу положення п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвал суду.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами ч. 1 ст. 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання, крім ухвал про арешт майна та тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальних провадженнях, які підлягають оприлюдненню не раніше дня їх звернення до виконання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі № 910/18326/23 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Також суд зазначає, що відповідно до ч. 6 ст. 6 ГПК України юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Відповідачем не здійснено реєстрацію електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі, а тому таким чином відповідач позбавив себе можливості отримувати процесуальні документи та інші документи у справі в електронному вигляді, шляхом використання Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи.

Відповідач не скористався наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову. Відповідно до ч. 9 ст.165 ГПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 2 ст. 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

22.08.2023 між комунальним підприємством "Миколаївводоканал" (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Центр покрівельних технологій" укладено договір поставки №22/08-2023/ВО (далі - Договір).

За вказаним Договором постачальник зобов`язується поставити покупцеві товари, зазначені в п.1.2 цього договору, а покупець - прийняти і оплатити такі товари.

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє: в частині поставки - по "31" грудня 2023 року, в частині розрахунків та гарантійних зобов`язань - до їх повного виконання (п. 11.1 Договору).

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Пунктом 1.2 Договору передбачено: найменування товару: ДК 021:2015 за кодом Єдиного закупівельного словника (CPV) 44160000-9 магістралі, трубопроводи, труби, обсадні труби, тюбінги та супутні вироби (труби сталеві). Найменування, максимальна кількість, одиниці виміру, асортимент товару, що підлягають поставці за цим договором зазначено у Додатку 1, який є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 1.4 Договору товар поставляється окремими партіями, кількість яких визначається покупцем. Кожна партія товару поставляється по заявці покупця.

Додатком 1 до договору поставки №22/08-2023/ВО від 22.08.2023 передбачено специфікацію товару: 1) труба сталева безшовна ДУ 27х2,5 мм ДСТУ 3667-97 (ГОСТ 30564-98)/ДСТУ 8938:2019 та/або ДСТУ 8939:2019 - 650 м на загальну суму 96 392,40 грн. 2) труба сталева безшовна ДУ 32,0х3,0 мм ДСТУ 3667-97 (ГОСТ 30564-98)/ДСТУ 8938:2019 та/або ДСТУ 8939:2019 - 280 м на загальну суму 58 017,12 грн.; труба сталева безшовна ДУ 45х3,0 мм ДСТУ 3667-97 (ГОСТ 30564-98)/ДСТУ 8938:2019 та/або ДСТУ 8939:2019 - 150 м на загальну суму 42 645,60 грн.

24.08.2023 позивачем сформовано заявку №1631/36 на постачання: 1) труба сталева безшовна ДУ 27х2,5 мм ДСТУ 3667-97 (ГОСТ 30564-98)/ДСТУ 8938:2019 та/або ДСТУ 8939:2019 - 650 м; 2) труба сталева безшовна ДУ 32,0х3,0 мм ДСТУ 3667-97 (ГОСТ 30564-98)/ДСТУ 8938:2019 та/або ДСТУ 8939:2019 - 280 м; труба сталева безшовна ДУ 45х3,0 мм ДСТУ 3667-97 (ГОСТ 30564-98)/ДСТУ 8938:2019 та/або ДСТУ 8939:2019 - 150 м.

Відповідачем виставлено рахунок-фактуру №ПТ-0001281 від 23.08.2023 на загальну суму 197 055,12 грн.

Відповідно до п. 4.1 Договору розрахунок здійснюється у безготівковій формі шляхом перерахування покупцем на зазначений у розділі 13 цього договору поточний рахунок постачальника грошових коштів на умовах, визначених договором.

Згідно з п. 4.3 Договору покупець здійснює розрахунки за договором шляхом попередньої оплати у розмірі 100 відсотків від вартості товару протягом 10 робочих днів з моменту надання рахунку постачальника.

Позивачем здійснено виконання свого зобов`язання за Договором в частині перерахування передоплати за товар, що підтверджується платіжною інструкцією №24762 від 30.08.2023 на загальну суму 197 055,12 грн.

Відповідно до п. 5.1 Договору поставка товару здійснюється у строк до 15 робочих днів з моменту попередньої оплати рахунку, відповідно до заявки покупця.

Отже, останнім днем для виконання відповідачем свого обов`язку щодо поставки товару за Договором є 20.09.2023.

26.09.2023 позивачем складено лист-вимогу до товариства з обмеженою відповідальністю "Центр покрівельних технологій" про термінове поставлення товару або повернення сплачених коштів.

Позивач повідомляє, що відповідачем здійснено часткову поставку товару на суму 61 042,95 грн.

В матеріалах справи міститься складений представниками позивача акт від 29.09.2023, яким зафіксовано прийняття товарно-матеріальних цінностей від товариства з обмеженою відповідальністю "Центр покрівельних технологій" на загальну суму 61 042,95 грн., а також видаткова накладна №ПТ-0000195 від 29.09.2023 на товар (61 042,95 грн. з ПДВ): 1) труба сталева безшовна Ду27х2,5 мм ДСТУ-3667-97 (ГОСТ-30564-98) - 196 м; труба сталева безшовна Ду32х3,0 мм ДСТУ-3667-97 (ГОСТ-30564-98) - 72 м; труба сталева безшовна Ду45х3,0 мм ДСТУ-3667-97 (ГОСТ-30564-98) - 60 м.

Матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем Договору в повному обсязі, а також відповідачем не спростовано вищевказану обставину поставки товару у відповідному розмірі.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України (далі ГК України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі положенням ст. 526 ЦК України, відповідно до якого зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ч. 1 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Враховуючи наведене, суд встановив, що відповідачем не виконано в повному обсязі зобов`язання, строк виконання якого настав, за договором поставки №22/08-2023/ВО від 22.08.2023 в частині поставки товару на загальну суму 136 012,17 грн., а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Також позивачем заявлено вимоги щодо стягнення 3% річних у розмірі 833,85 грн. та інфляційних втрат у розмірі 1 088,10 грн.

Частиною 2 ст. 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, ураховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних та процентів за користування чужими грошовими коштами є способом захисту його майнового права та інтересу, зміст яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивачем надано розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, який відповідає нормам законодавства та є арифметично правильним, а тому вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 1 088,10 грн. та 3% річних у розмірі 833,85 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також позивачем заявлено вимоги щодо стягнення штрафу у розмірі 13 601,22 грн. та пені у розмірі 10 145,21 грн.

За змістом з ч. 2 ст. 217 ГК України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

За приписами ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Згідно із ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 ст. 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 7.2 Договору за порушення строків поставки товару або недопоставку товарів постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 0.1 відсотка вартості товарів, поставку яких прострочено та/або недопоставлено, за кожний день такого прострочення, а за прострочення поставки товару понад тридцяти днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 10 відсотків вартості товарів, поставку яких прострочено.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що у відповідача наявний обов`язок сплатити позивачу штрафних санкцій за неналежне виконання Договору, а тому вимоги щодо стягнення штрафу у розмірі 13 601,22 грн. та пені у розмірі 10 145,21 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Частинами 3, 4 ст. 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані для підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судовий збір згідно з ст. 129 ГПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ч.1 ст. 74, ч.1 ст. 77, ст.ст. 79, 118-119, 129, ч. 9 ст. 165, ст.ст. 231, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Центр покрівельних технологій" (03039, м. Київ, пр. Лобановського Валерія, буд. 119; ідентифікаційний код 44422607) на користь Міського комунального підприємства "Миколаївводоконал" (54055, Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Погранична, буд. 161; ідентифікаційний код 31448144) попередню оплату у розмірі 136 012 (сто тридцять шість тисяч дванадцять) грн. 17 коп., інфляційні втрати у розмірі 1 088 (одна тисяча вісімдесят вісім) грн. 10 коп., 3% річних у розмірі 833 (вісімсот тридцять три) грн. 85 коп., штраф у розмірі 13 601 (тринадцять тисяч шістсот один) грн. 22 коп., пеню у розмірі 10 145 (десять тисяч сто сорок п`ять) грн. 21 коп. та судовий збір у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Сергій МУДРИЙ