ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2024м. ХарківСправа № 922/4793/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

за участю секретаря судового засідання Хруслової А.К.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовомУправління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради
до Фізичної особи-підприємця Маслія Олександра Миколайовича
простягнення коштів

за участю представників:

позивача - Меркулова Н.А.

відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до ФОП Маслія О.М., в якій, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, просить суд:

- розірвати Договір оренди від 06.05.2016 №3089, укладений між позивачем та відповідачем;

- зобов`язати відповідача звільнити та повернути позивачу нежитлові приміщення підвальної частини №10-15 загальною площею 114,0 кв. м у житловому будинку за адресою: м. Харків, вул. Іллінська, 27/29 літ. "А-5" протягом трьох робочих днів з дня набрання рішенням законної сили;

- стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 66.509,43 грн та пеню в сумі 32.805,72 грн за договором оренди від 06.05.2016 №3089.

Фактичними підставами позову є невиконання відповідачем свого грошового зобов`язання за Договором оренди від 06.05.2016 №3089 в частині своєчасної сплати орендної плати.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 17.11.2023 відкрито загальне позовне провадження у справі №922/4793/23.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.12.2023 у справі №922/4793/23 продовжений строк підготовчого провадження на 30 днів.

В судовому засіданні по суті 13.02.2024 у справі №922/4793/23 була оголошена перерва на 27.02.2024 о 12:45 год.

Присутній у судовому засіданні по суті 27.02.2024 представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Правом на участь представника в судовому засіданні по суті 27.02.2024 відповідач не скористався, відзиву на позов не надав, про дату, час і місце судового засідання повідомлений відповідно до положень ГПК України. Втім, ухвали суду повернулися від відповідача на адресу господарського суду з відміткою відділення поштового зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою".

Суд звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (див. висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 25.04.2018 у справі №800/547/17).

При цьому, виходячи зі змісту статей 120, 242 ГПК, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною (наявність такої адреси в ЄДР прирівнюється до повідомлення такої адреси стороною), і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (аналогічний висновок наведений у постанові Верховного Суду від 30.03.2023 у справі №910/2654/22).

Враховуючи факт направлення судом ухвали про відкриття провадження у справі на дійсну адресу відповідача та повернення такої ухвали з відміткою поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою", суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідача у даній справі.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розгляну за наявними матеріалами справи.

Заслухавши вступне слово представника позивача, перевіривши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, суд встановив наступне.

Між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (орендодавець) та ФОП Маслієм О.М. (орендар) був укладений Договір оренди від 06.05.2016 №3089 (надалі Договір).

Додатковою угодою від 01.08.2018 №1 Договір викладено в новій редакції.

Згідно з предметом Договору (пункти 1.1., 1.2.) орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлові приміщення підвальної частини №10-15 загальною площею 114,0 кв. м у житловому будинку (майно), яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова, розташоване за адресою: м. Харків, вул. Іллінська, 27/29, лті. «А-5» та знаходиться на балансі КП «Жилкомсервіс». Майно передається в оренду з метою використання розміщення підсобних приміщень.

Згідно з пунктом 2.3. Договору в разі припинення цього Договору орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві майно у стані, не гіршому, ніж воно було одержано, з урахуванням нормального зносу, згідно з актом приймання-передачі в термін, що зазначений у листі про не пролонгацію, рішенні суду чи визначений за згодою сторін. Майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі.

Відповідно до пункту 3.1. Договору (в редакції Додаткової угоди від 27.05.2019 №2) вартість об`єкта оренди визначається на підставі висновку про вартість майна і складає 321.130,00 грн без врахування ПДВ станом на 18.04.2019.

Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади м. Харкова та пропорції її розподілу. Базова орендна плата становить 1.891,99 грн без ПДВ за квітень 2019. Ставка орендної плати становить 7% (пункт 3.2. Договору в редакції Додаткової угоди від 27.05.2019 №2).

Пунктами 3.5., 3.6. Договору сторони погоди, що орендна плата за орендоване майно сплачується орендарем щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця. Розмір орендної плати за кожний місяць визначається шляхом коригування орендарем розміру орендної плати за минулий місяць на індекс інфляції за поточний місяць і сплачує ним самостійно.

У разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання в повному обсязі першочергово погашається пеня, а після цього сплачується основна сума боргу з орендної плати (пункт 3.11. Договору).

Цей Договір діє з 06.04.2019 до 06.03.2022 (пункт 10.1. Договору в редакції Додаткової угоди від 27.05.2019 №2).

На підставі Акту приймання-передачі до орендного користування нежитлових приміщень від 06.05.2016 орендар передав, а орендодавець прийняв нежитлові приміщення підвальною частини №10-15 загальною площею 114,0 кв. м, розташовані за адресою: м. Харків, вул. Іллінська, 27/29, літ. «А-5».

Листом від 01.02.2023 №501 позивач повідомив відповідача про намір розірвати Договір, у зв`язку з чим вимагав погасити наявну заборгованість з орендної плати, пені та звільнити приміщення та передати їх представнику Управління по акту приймання-передачі. Втім відповідач відповіді на лист не надав, заборгованість за Договором не сплатив та майно за актом приймання-передачі не повернув.

Такі обставини на думку позивача свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту шляхом вжиття наведених у позові способів захисту права.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Аналогічні визначення містить норма статті 759 ЦК України, яка зокрема зазначає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Разом з тим, орендоване майно за Договором оренди є комунальним, тому на спірні правовідносини поширюється дія спеціального закону, а саме Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Частиною першою статті 17 вказаного Закону передбачено, що орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Умовами пунктів 3.5., 3.6. Договору передбачено, що орендна плата за орендоване майно сплачується орендарем щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця. Розмір орендної плати за кожний місяць визначається шляхом коригування орендарем розміру орендної плати за минулий місяць на індекс інфляції за поточний місяць і сплачує ним самостійно.

З матеріалів справи судом встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем зі сплати орендної плати станом на 05.12.2023 становила 66.509,43 грн за період грудень 2020-лютий 2022, жовтень 2022-жовтень 2023, про що свідчить наданий позивачем до заяви про зменшення розміру позовних вимог розрахунок по Договору.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Всупереч вимог статті 13 та статті 74 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень) відповідачем доказів, які б спростовували факт наявності заборгованості зі сплати орендної плати за Договором у розмірі 66.509,43 грн не надано.

Відповідно до частини першої статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи приписи статті 526 ЦК України та статті 193 ГК України, якими передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись сторонами у встановлених договором або законом порядку і строках, приймаючи до уваги викладені обставини, доведеність з боку позивача факту порушення відповідачем умов Договору оренди та діючого законодавства, та оскільки відповідачем не спростовано наявності заборгованості - суд приходить до висновку про наявність у справі достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості зі сплати орендної плати за Договором у розмірі 66.509,43 грн.

Згідно з частиною першою статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Крім суми заборгованості позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 32.805,72 грн.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (частини перша статті 216 ГК України).

За приписами частини першої статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини третьої статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

При цьому у п.3.4 договору сторони погодили, що нарахування пені припиняється з дати підписання акту приймання-передачі майна або з моменту розірвання договору відповідно до п.10.6 договору.

У разі прострочення орендарем виконання зобов`язання щодо сплати орендної плати в повному обсязі чи частково, нарахування та стягнення пені проводиться до моменту сплати основної суми боргу у встановленому п.3.10 Договору порядку незалежно від строку та моменту коли зобов`язання повинно було бути виконано (п.7.3 договору).

Згідно з пунктом 3.10. Договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується на користь орендодавця з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення (включаючи день оплати).

Наведені вище норми права та встановлені судом обставини, а саме факт прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, факт наявності в Договорі оренди умов про відповідальність за це порушення, свідчить про правомірність нарахування позивачем відповідачу пені.

Перевіркою наданих розрахунків пені судом встановлено, що позивачем допущені помилки під час її нарахування, а саме:

- пеня за несвоєчасну сплату орендної плати за лютий 2021 нарахована з 21.03.2021, а повинна нараховуватися з 23.03.2021, за травень 2021 з 22.06.2021, за жовтень 2021 з 23.11.2021, за січень 2022 з 22.02.2022, за жовтень 2022 з 22.11.2022, за квітень 2023 з 23.05.2023, за липень 2023 з 22.08.2023 згідно з приписами частини п`ятої статті 254 ЦК України (якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день). Таким чином нарахування позивачем пені без врахування положень частини п`ятої статті 254 ЦК України є помилковим та безпідставним.

З огляду на вимоги статей 79, 86, частини п`ятої статті 236, статті 237 ГПК України, господарський суд у вирішенні спору має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості.

Враховуючи вищенаведене, здійснивши перерахунок пені за несвоєчасну сплату орендної плати за лютий 2021, травень 2021, жовтень 2021, січень 2022, жовтень 2022, квітень 2023, липень 2023, суд зазначає, що її арифметично правильний розмір становить: за лютий 2021 1.884,55 грн, за травень 2021 1.878,48 грн, за жовтень 2021 1.771,22 грн, за січень 2022 1.716,63 грн, за жовтень 2022 1.317,06 грн, за квітень 2023 662,49 грн, за липень 2023 318,32 грн. Проте, з огляду на приписи частини другої статті 237 ГПК України (при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог) задоволенню підлягають пеня за лютий 2021 у сумі 1.883,27 грн та за травень 2021 у сумі 1.876,51 грн як розраховано позивачем.

Перевіривши правильність здійснених позивачем розрахунків пені за несвоєчасну сплату орендної плати за березень 2021, квітень 2021, червень 2021-вересень 2021, листопад 2021, грудень 2021, лютий 2022, листопад 2022-березень 2023, травень 2023, серпень 2023-жовтень 2023 судом встановлено, що такі розрахунку виконані згідно з нормами чинного законодавства та у відповідності до умов Договору. Доказів протилежного відповідачем не надано.

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи із заявлених позивачем вимог та наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача - стягнення заборгованості за Договором у розмірі 66.509,43 грн та пені в сумі 32.787,40 грн. В частині стягнення пені в сумі 18,32 грн слід відмовити.

Щодо позовних вимог про розірвання Договору та повернення майна, суд зазначає наступне.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 291 ГК України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених ЦК для розірвання договору найму, з настанням правових наслідків, передбачених ЦК.

При цьому слід враховувати приписи частини другої статті 651 ЦК України, які є загальними для розірвання договору та передбачають можливість розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, установлених договором або законом.

Частиною другою статті 24 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що договір оренди може бути достроково припинений за згодою сторін. Договір оренди може бути достроково припинений за рішенням суду та з інших підстав, передбачених цим Законом або договором.

Згідно ч.1 ст. 782 Цивільного кодексу України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі сплачував орендні платежі, що дає суду правові підстави стверджувати, що відповідачем істотно порушено умови укладеного договору оренди нежитлового приміщення, оскільки несплата орендної плати у порядку та розмірах, визначених договором, істотно порушує права позивача та наносить шкоду його майновим інтересам.

Враховуючи вищевикладене, положення п. 10.3, пп. 4, 5 п. 7.2. Договору, а також висновки суду, щодо несистематичної сплати орендної плати (понад 3-х місяців), суд прийшов до висновку про наявність підстав для розірвання Договору.

Згідно до ст. 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

При цьому, згідно п. 2.3 Договору у разі припинення цього Договору Орендар зобов`язаний повернути Орендодавцеві Майно у стані, не гіршому, ніж воно було одержане, з урахуванням нормального зносу, згідно з актом приймання-передачі в термін, що зазначений у листі про не пролонгацію, рішенні суду чи визначений за згодою сторін. Відповідно до п. 4.14 Договору, у разі припинення або розірвання Договору Орендар зобов`язаний повернути Орендодавцю орендоване Майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, та відшкодувати Орендодавцю збитки в разу погіршення стану орендованого Майна чи його втрати (повної або часткової) з вини Орендаря.

Частиною першою статті 25 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди.

Враховуючи вищевикладене, та оскільки суд дійшов висновку про задоволення вимоги про розірвання договору, підлягає і задоволенню вимога про зобов`язання відповідача звільнити та повернути позивачу майно, як похідна.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 6.441,20 грн покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог, в іншій частині (0,40 грн) залишаються за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 231, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити частково.

2. Розірвати Договір оренди від 06.05.2016 №3089, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та Фізичною особою-підприємцем Маслієм Олександром Миколайовичем.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Маслія Олександра Миколайовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м. Харків, майдан Конституції, буд. 16, ) заборгованість за Договором оренди від 06.05.2016 №3089 у розмірі 66.509,43 грн, пеню в сумі 32.787,40 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 6.441,20 грн.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Зобов`язати Фізичну особу-підприємця Маслія Олександра Миколайовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звільнити та повернути Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м. Харків, майдан Конституції, буд. 16, ) нежитлові приміщення підвальної частини №10-15 загальною площею 114,0 кв. м у житловому будинку за адресою: місто Харків, вул. Іллінська, 27/29, літ. «А-5» протягом трьох робочих днів з дня набрання рішенням законної сили.

6. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

7. В решті позові відмовити.

Рішення господарського суду набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції Східного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено "28" лютого 2024 р.

Суддя Н.С. Добреля