УХВАЛА

23 лютого 2024 року

м. Київ

cправа № 910/5094/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Зуєва В.А. - головуючого, Берднік І.С., Міщенка І.С.

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1

на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2023 (у складі колегії суддів: Ткаченко Б.О. (головуючий), Гаврилюк О.М., Сулім В.В.) про повернення апеляційної скарги

за позовом Національного заповідника "Києво-Печерська лавра"

до Свято-Успенської Києво-Печерської Лаври (Чоловічий монастир) Української Православної Церкви

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Міністерство культури та інформаційної політики України

про усунення перешкод у користуванні майном,

ВСТАНОВИВ:

02.02.2024 безпосередньо до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду представник ОСОБА_1 - адвокат Ковальчук Ярослав Вадимович подав касаційну скаргу на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2023 у справі № 910/5094/23.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.02.2024 для розгляду справи № 910/5094/23 визначено колегію суддів у складі: Зуєв В.А. - головуючий, Берднік І.С., Міщенко І.С.

Розглянувши матеріали касаційної скарги, Суд вирішив залишити зазначену скаргу без руху, виходячи з наступного.

Статтею 290 Господарського процесуального кодексу України передбачені вимоги до форми і змісту касаційної скарги.

Відповідно до пункту 7 частини другої, пункту 1 частини четвертої статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено дату отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції, яке оскаржується. Крім того, до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, за наявності.

Статтею 288 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу.

Предметом касаційного оскарження є ухвала Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2023, тобто останнім днем подання касаційної скарги відповідно до частини першої статті 288 Господарського процесуального кодексу України є 27.11.2023 (враховуючи вихідні дні).

Касаційну скаргу заявником подано до Касаційного господарського суду 02.02.2024, тобто із пропуском зазначеного процесуального строку.

Водночас, у касаційній скарзі адвокатом Ковальчуком Я.В. викладено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке обґрунтоване тим, що 15.01.2024 було укладено Договір про надання правової (юридичної) допомоги із ОСОБА_1 .

В подальшому, з порталу Судової влади України представнику стало відомо, що в інтересах скаржника було подано апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2023 у справі № 910/5094/23, яка в результаті була повернута ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2023 у цій справі. Зі змістом оскаржуваного судового рішення Ковальчук Я.В. ознайомився у Єдиному державному реєстрі судових рішень 15.01.2024.

Крім того, Ковальчук Я.В. зазначає про наявність підстав для поновлення строку на касаційне оскарження з посиланням на те, що ОСОБА_1 є ченцем Свято-Успенської Києво-Печерської Лаври/Чоловічий монастир/Української Православної Церкви, у зв`язку з чим він несе чернечий послух у Свято-Успенській Києво-Печерській Лаврі, та є особою з релігійної спільноти, що згідно до обітниць веде аскетичне молитовне життя у чоловічому монастирі Української Православної Церкви.

Також адвокат стверджує, що зі слів його клієнта, останній не був обізнаний про постановлення оскаржуваної ухвали суду попередньої інстанції, оскільки текст зазначеного рішення засобами поштового зв`язку заявник не отримував.

Тобто, на думку представника заявника, вказані вище обставини зумовили неможливість подання касаційної скарги до 02.02.2024 та є підставою на поновлення строку на касаційне оскарження згідно з частиною другою статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Однак, колегія суддів, дослідивши вказані доводи, вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.

Відповідно до частини третьої статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Клопотання про поновлення процесуального строку має містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Тобто, Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили його пропуск. Для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню зі скаргою на судове рішення, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.

Отже, саме лише посилання адвоката Ковальчука Я.В. на те, що з повним текстом оскаржуваної ухвали він ознайомився в Єдиному державному реєстрі судових рішень, а скаржник не був обізнаний про її наявність, за відсутності належних та допустимих доказів отримання/неотримання рішення апеляційної інстанції, не є підставою для поновлення зазначеного строку. При цьому нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачається автоматичного та безумовного поновлення строку на касаційне оскарження, у зв`язку з самим лише посиланням на вказані обставини. Дійсно, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку, проте для цього необхідно заявити обґрунтоване клопотання, долучивши до нього відповідні докази на підтвердження поважності причин його пропуску.

Водночас, колегія суддів позбавлена можливості перевірити наявність доказів надсилання/ненадсилання та вручення/невручення копії оскаржуваної ухвали скаржникові через відсутність матеріалів справи в Касаційному господарському суді.

Крім того, Суд зауважує, що інформація про стан судових справ є відкритою, і кожна заінтересована особа може дізнатися про прийняті судом рішення, як за допомогою контакт-центру суду, так і за допомогою Єдиного державного реєстру судових рішень.

Суд звертає увагу скаржника, що нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачається автоматичного та безумовного поновлення строку на касаційне оскарження, у зв`язку з лише посиланням на дату оприлюднення/ознайомлення із повним текстом оскаржуваного судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (див. mutatis mutandis рішення у справі "Пономарьов проти України" (Ponomaryov v. Ukraine) від 03.04.2008, № 3236/03, § 41).

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Таким чином, звертаючись до суду з касаційною скаргою більше ніж через 2 місяці з дня винесення оскарженої ухвали, скаржник не зазначає жодних об`єктивних причин, пов`язаних із дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення цієї процесуальної дії.

Колегія суддів наголошує, що статтею 129 Конституції України визначено як одну із засад судочинства рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, спрямовані на недопущення безладного перебігу судового процесу (за змістом рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Так, у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип стверджує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (рішення у справі "Пономарьов проти України" (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 40, 41, від 03.04.2008).

З огляду на викладене, доводи представника заявника - адвоката Ковальчука Я.В., які зазначені у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження, Суд визнає неповажними.

Відповідно до частини третьої статті 292 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Крім цього, відповідно до пункту 2 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України (у редакції Закону України від 29.06.2023 № 3200-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами") у касаційній скарзі мають бути зазначені, зокрема, ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає касаційну скаргу, її місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку та електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Згідно із абзацом першим частини шостої статті 6 Господарського процесуального кодексу України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі) (далі - ЄСІТС) або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в ЄСІТС або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

При цьому реєстрація в ЄСІТС або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, не позбавляє права на подання документів до суду в паперовій формі.

Як убачається з матеріалів касаційної скарги, вона подана 02.02.2024 в паперовому вигляді безпосередньо до Суду та підписана представником ОСОБА_1 - адвокатом Ковальчуком Я.В., проте, усупереч положенням вказаної норми в касаційній скарзі не зазначено, зокрема, відомостей щодо його реєстраційного номера облікової картки платника податків, що унеможливлює здійснити перевірку наявності в нього електронного кабінету в підсистемі "Електронний суд" ЄСІТС.

Згідно із частиною другою статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Отже, враховуючи викладене у Суду відсутні правові підстави вважати, що адвокат Ковальчук Я.В. виконав визначений законом обов`язок зареєструвати електронний кабінет в підсистемі "Електронний суд" ЄСІТС, що має наслідком застосування вказаних положень статті 174 та частини другої статті 292 Господарського процесуального кодексу України.

Також, згідно зі статтею 291 Господарського процесуального кодексу України особа, яка подає касаційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копії цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

Водночас, як убачається з матеріалів касаційної скарги, заявником не надано доказів надсилання іншим учасникам даної справи копії касаційної скарги і доданих до неї документів.

Неповідомлення учасників судового процесу у справі про звернення з касаційною скаргою порушує процесуальні права цих учасників, принципи рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальності сторін, закріплені у частині третій статті 2 Господарського процесуального кодексу України.

Суд вважає за необхідне звернути увагу скаржника на приписи пункту 7 частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України, де встановлено, що учасники справи зобов`язані виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Зокрема, це стосується й вимог статті 291 Господарського процесуального кодексу України щодо процесуальних обов`язків скаржника.

Суд визначає скаржникові спосіб усунення недоліків касаційної скарги, зазначених в цій ухвалі, шляхом:

- наведення інших причин пропуску строку на касаційне оскарження з обґрунтуванням поважності підстав його пропуску саме для заявника ( ОСОБА_1 ), в тому числі не отримання ним оскаржуваної ухвали, внаслідок невиконання апеляційним господарським судом обов`язку щодо надсилання кореспонденції.

- адвокату Ковальчуку Ярославу Вадимовичу згідно з вимогами пункту 2 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України надати відомості щодо його реєстраційного номера облікової картки платника податків;

- подання доказів належного виконання вимог статті 291 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, суд касаційної інстанції зазначає, що клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги буде розглянуто Судом у разі усунення вказаних вище недоліків.

Керуючись статтями 234, 288, 290, 291, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2023 у справі № 910/5094/23 залишити без руху до 25.03.2024, при цьому строк усунення недоліків не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Зуєв

Судді І. Берднік

І. Міщенко