ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року

м. Київ

cправа № 910/743/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Багай Н. О. - головуючого, Берднік І. С., Чумака Ю. Я.,

секретар судового засідання - Письменна О. М.,

за участю представників сторін:

позивача - Наїдка Л. В. (адвоката),

відповідача - Пилипчук І. Г. (самопредставництво),

третьої особи - не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Київської міської ради

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.10.2023 (колегія суддів: Тарасенко К. В. - головуючий, Шаптала Є. Ю, Іоннікова І. А.) і рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2023 (суддя Курдельчук І. Д.) у справі

за позовом Акціонерного товариства "Гідромеханізація"

до Київської міської ради,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації),

про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Акціонерне товариство "Гідромеханізація" (далі - АТ "Гідромеханізація") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Київської міської ради про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 06.07.2007.

1.2. Позовні вимоги АТ "Гідромеханізація" обґрунтовані тим, що згідно з рішенням Київської міської ради від 28.12.2006 № 572/629 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передано ВАТ "Гідромеханізація" у довгострокову оренду на 15 років земельні ділянки загальною площею 84,30 га для розробки кар`єру піску № 7 для виконання інженерної підготовки території житлових масивів у мікрорайоні Бортничі у Дарницькому районі м. Києва, у тому числі ділянку № 1 площею 81,32 га, ділянку № 2 площею 2,98 га. Позивач зазначав, що на підставі вказаного рішення між Київською міською радою і АТ "Гідромеханізація" укладено договір оренди земельної ділянки від 06.07.2007 строком на 15 років до 23.07.2022; договір зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради 23.07.2007 за № 63-6-00421 у Книзі записів державної реєстрації договорів.

АТ "Гідромеханізація" пояснювало, що відповідно до умов договору оренди направляло на адресу Київської міської ради засобами поштового зв`язку лист-повідомлення про поновлення договору оренди в порядку, передбаченому статтею 33 Закону України "Про оренду землі", з необхідним комплектом документів, проте вказане поштове повідомлення не було отримано Київською міською радою, а 01.06.2022 було повернуто відправнику у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання. Позивач також зауважував, що у квітні 2022 року подав до Київської міської ради лист-повідомлення від 01.04.2022 про поновлення договору оренди разом з документами через скриньку для приймання вхідної кореспонденції, проте тривалий час не отримував відповіді від Київської міської ради. АТ "Гідромеханізація" зазначало, що, звернувшись до відповідача з листом від 26.10.2022 щодо результату розгляду листа-повідомлення про поновлення договору оренди, 09.11.2022 отримало від відповідача лист-відповідь про те, що договір оренди є припиненим у зв`язку з неподанням орендарем листа-повідомлення про поновлення договору оренди у встановлені законом строки. Позивач також зазначав, що добросовісно продовжує користуватися земельною ділянкою, заборгованості з орендної плати не має. АТ "Гідромеханізація" звернулося з цим позовом до суду, оскільки вважало, що позбавлення його права на поновлення договору оренди зводить нанівець його правомірні очікування щодо відповідного майнового права та зумовлює порушення таких прав.

2. Короткий зміст судових рішень

2.1. Згідно з рішенням Господарського суду міста Києва від 24.05.2023, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.10.2023 у справі № 910/743/23, позов АТ "Гідромеханізація" до Київської міської ради про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки задоволено повністю.

Визнано укладеною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки, кадастровий номер :90:283:0031, від 06.07.2007, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дем`яненко Т. М. та зареєстрованого в реєстрі за № 1903, укладеного Київською міською радою та АТ "Гідромеханізація", у редакції, викладеній у резолютивній частині рішення.

2.2. Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення по суті спору, встановив, що більш як за 3 місяці до закінчення строку договору оренди земельної ділянки позивач із дотриманням порядку, встановленого цим договором та положеннями статті 33 Закону України "Про оренду землі", скористався своїм переважним правом на поновлення договору оренди земельної ділянки та повідомив відповідача про свій намір скористатися правом на поновлення договору на новий строк шляхом направлення до Київської міської ради як орендодавця 01.04.2022 листа-повідомлення про поновлення договору оренди земельної ділянки. Суд першої інстанції також установив, що до відповідного листа-повідомлення позивач додав проект відповідної додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки. Проте, як зауважив суд першої інстанції, Київська міська рада вимоги Закону України "Про оренду землі" стосовно розгляду листа-повідомлення від 01.04.2022 про поновлення договору оренди земельної ділянки шляхом укладення відповідної додаткової угоди або заперечення проти її укладення не виконала та порушила права та охоронювані законом інтереси позивача. Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог АТ "Гідромеханізація".

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції про те, що позивач належними, допустимими, достовірними та вірогідними доказами підтвердив звернення до відповідача у визначений строк щодо поновлення договору оренди земельної ділянки, тому зазначив, що відповіді, надіслані позивачу про пропуск ним строку для укладення додаткової угоди до договору оренди, та висновки відповідача про те, що позивач втратив переважне право на продовження орендних правовідносин, не відповідають дійсним обставинам справи та порушують права позивача. Суд апеляційної інстанції також зазначив, що позивач документально підтвердив сплату ним необхідних платежів з орендної плати. Тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач належними та допустимими доказами довів наявність підстав для задоволення позову.

2.3. Господарський суд міста Києва ухвалив додаткове рішення від 20.06.2023, залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.10.2023 у справі № 910/743/23, яким заяву АТ "Гідромеханізація" про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/743/23 задовольнив повністю. Вирішив стягнути з Київської міської ради на користь АТ "Гідромеханізація" 100 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

2.4. При ухваленні додаткового рішення суд першої інстанції, враховуючи предмет та підстави позову, виходячи з установлених обставин, характеру спірних правовідносин та обсягу матеріалів справи, беручи до уваги розгляд цієї справи в порядку загального позовного провадження, відсутність обґрунтованих заперечень відповідача щодо співмірності заявленої суми компенсації, а також зважаючи на принципи співмірності та розумності судових витрат, дійшов висновку про наявність підстав для покладення на відповідача витрат позивача на професійну правничу допомогу в сумі 100 000,00 грн.

3. Короткий зміст касаційної скарги та заперечень на неї

3.1. Київська міська рада звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.10.2023 у справі № 910/743/23 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

3.2. Київська міська рада, звертаючись із касаційною скаргою, посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 3, 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Скаржник зазначає, що суди не врахували висновки щодо застосування статей 74, 76, 79, 86 Господарського процесуального кодексу України, викладені у постановах Верховного Суду від 29.08.2018 у справі № 910/23428/17, від 23.09.2022 у справі № п/857/3/22, від 03.07.2019 у справі № 342/180/17-ц, від 25.06.2020 у справі № 924/233/18, від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, від 03.12.2019 у справі № 904/10956/16, від 14.08.2018 у справі № 905/2382/17, від 10.09.2019 у справі № 916/2403/18; від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц, від 28.01.2020 у справі № 910/6981/19.

Київська міська рада вважає, що відсутній висновок Верховного Суду про застосування статті 33 Закону України "Про оренду землі" до спірних правовідносин щодо своєчасного повідомлення орендодавця про намір продовжити строк дії договору за умов: повідомлення про поновлення строку дії договору та направлення такого повідомлення з проектом додаткової угоди простим поштовим відправленням, яке не вручене орендодавцю та повернуто відправнику у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Київська міська рада також посилається на те, що суди першої та апеляційної інстанцій не дослідили та не надали належної оцінки розпорядженню заступника міського голови - секретаря Київської міської ради від 17.03.2022 № 37 щодо роботи працівників секретаріату Київської міської ради в умовах воєнного стану; листу-повідомленню від 01.04.2022 № 01-04/22-2 з відомостями про реєстрацію в системі ПК "Кадастр" та факту подання цього листа через скриньку вхідної кореспонденції в квітні 2022 року.

3.3. АТ "Гідромеханізація" у відзиві на касаційну скаргу просить рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.10.2023 у справі № 910/743/23 залишити без змін, а касаційну скаргу Київської міської ради - без задоволення. Позивач вважає доводи касаційної скарги безпідставними та необґрунтованими, а оскаржувані судові рішення такими, що прийняті з урахуванням норм матеріального та процесуального права.

4. Обставини справи, встановлені судами

4.1. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що згідно з рішенням Київської міської ради від 28.12.2006 № 572/629 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передано Відкритому акціонерному товариству "Гідромеханізація" (далі - ВАТ "Гідромеханізація") у довгострокову оренду на 15 років земельні ділянки загальною площею 84,30 га для розробки кар`єру піску № 7 для виконання інженерної підготовки території житлових масивів у мікрорайоні Бортничі у Дарницькому районі м. Києва, у тому числі ділянку № 1 площею 81,32 га, ділянку № 2 площею 2,98 га.

4.2. На підставі вказаного рішення між Київською міською радою (орендодавець) і ВАТ "Гідромеханізація" (орендар) 06.07.2007 укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого:

- орендодавець на підставі рішення Київської міської ради від 28.12.2006 № 572/629 за актом приймання передачі передає, а орендар приймає в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку (далі - об`єкт оренди або земельна ділянка), визначену договором (пункт 1.1);

- об`єктом оренди відповідно до договору є земельна ділянка з такими характеристиками: місце розташування - мікрорайон Бортничі у Дарницькому районі міста Києва; розмір - 2,9791 га; цільове призначення - для розробки кар`єру піску № 7 для виконання інженерної підготовки території житлових масивів; кадастровий номер - :90:283:0031 (пункт 2.1);

- договір укладено на 15 (п`ятнадцять) років (пункт 3.1);

- передача земельної ділянки здійснюється за актом приймання-передачі об`єкта оренди в день державної реєстрації договору (пункт 6.1);

- право на оренду земельної ділянки виникає після державної реєстрації договору (пункт 6.2);

- після закінчення строку, на який було укладено договір, при умові належного виконання обов`язків відповідно до умов договору, орендар має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору (пункт 8.3);

- всі зміни та/або доповнення до договору вноситься за згодою сторін. Згодою або запереченням орендодавця на зміни та/або доповнення до договору є рішення, прийняте в установленому законодавством порядку (пункт 11.1);

- після закінчення строку, на який було укладено договір, орендар, за умови належного виконання своїх обов`язків, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. У цьому разі орендар повинен не пізніше, ніж за 3 (три) місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (пункт 11.7).

4.3. Договір оренди земельної ділянки підписано уповноваженими особами та скріплено печатками; у встановленому порядку договір не оспорений та не визнаний недійсним.

4.4. Відповідно до акта приймання-передачі від 23.07.2007 орендодавець передав, а орендар прийняв у своє володіння і користування вказану земельну ділянку.

4.5. Договір оренди земельної ділянки зареєстровано Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 23.07.2007 за записом № 63-6-00421.

4.6. Суди попередніх інстанцій установили, що, починаючи з 24.02.2022 до квітня 2022 року, місто Київ та прилеглі до нього міста знаходилися в зоні бойових дій, а також потерпали від численних авіаційних, ракетних та артилерійських обстрілів (враховуючи факт військової агресії російської федерації проти України).

Тому у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану з 24.02.2022 у м. Києві було фактично призупинено, у тому числі, діяльність Київської міської ради та її виконавчого органу з питань, що не стосуються пріоритетної діяльності у період воєнного стану (що зумовило, у свою чергу, відсутність телефонного зв`язку із працівниками та неможливість відвідування приміщень, зокрема з метою подання вхідної кореспонденції).

4.7. Як зазначили суди попередніх інстанцій, позивач указував, що з метою своєчасного повідомлення про поновлення договору оренди земельної ділянки АТ "Гідромеханізація" звернулося до Київської міської ради 01.04.2022, тобто більше ніж за три місяці до закінчення строку договору оренди земельної ділянки, через засоби поштового зв`язку з листом-повідомленням від 01.04.2022 № 01-04/22-2 про поновлення цього договору на той самий строк та на тих самих умовах у порядку, передбаченому статтею 33 Закону України "Про оренду землі".

До вказаного листа-повідомлення було додано такі документи: проект додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки, підписаний керівником та скріплений печаткою АТ "Гідромеханізація"; довідку про відсутність у АТ "Гідромеханізація" заборгованості з орендної плати; копії установчих документів АТ "Гідромеханізація" (статуту), засвідчені підписом керівника та печаткою АТ "Гідромеханізація"; копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо АТ "Гідромеханізація" (виписки), засвідчену підписом керівника та печаткою АТ "Гідромеханізація".

4.8. Як зауважили суди попередніх інстанцій, позивач зазначав, що станом на 01.05.2022 вказане поштове відправлення не було отримано Київською міською радою, а 01.06.2022 було повернуто відправникові у зв`язку із закінченням встановленого строку його зберігання (про що свідчать відповідні відмітки на поштовому конверті). Позивач також зазначив про те, що, враховуючи важливість питання щодо поновлення договору, в якості додаткового (альтернативного) способу повідомлення у квітні 2022 року АТ "Гідромеханізація" подало до Київської міської ради аналогічний пакет документів (лист-повідомлення від 01.04.2022 № 01-04/22-2 про поновлення договору оренди земельної ділянки разом з доданими документами) через скриньку для прийняття вхідної кореспонденції. Однак, за твердженням позивача, листів у відповідь від відповідача щодо поновлення договору АТ "Гідромеханізація" не отримувало.

4.9. Суди попередніх інстанцій установили, що АТ "Гідромеханізація" звернулося до Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради з листом від 26.10.2022 № 26-10/22, зазначаючи, зокрема, про наявність усіх підстав для поновлення договору оренди земельної ділянки.

4.10. 09.11.2022 Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради листом-відповіддю № 05716-13621 повідомив АТ "Гідромеханізація" про таке:

"За даними Міського земельного кадастру лист-повідомлення Товариства про поновлення договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :90:283:0031 від 23.07.2007 № 63-6-00421 (зі змінами) у встановлені законодавством України строки не подавався, у зв`язку з чим Товариством втрачено переважне право на поновлення цього договору (укладення договору оренди на новий строк), а договір оренди є припиненим відповідно до частини першої статті 31 Закону України "Про оренду землі" та пункту 11.3 цього договору".

4.11. 23.12.2022 Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради листом-відповіддю № 05716-13621 повідомив АТ "Гідромеханізація" про таке:

"…Лист-повідомлення Товариства про поновлення договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :90:283:0033 від 23.07.2007 № 63-6-00422 (зі змінами) згідно з даними МЗК зареєстровано відповідно до положень розділу 9 Порядку набуття прав на землю із земель комунальної власності у місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 20.04.2017 № 241/2463 (далі - Порядок), приймальнею Київської міської ради з земельних питань від 20.06.2022 № 516805388 (копія зареєстрованого листа-повідомлення (без додатків) додається).

Лист-повідомлення Товариства про поновлення договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :90:283:0031 від 23.07.2007 № 63-6-00421 (зі змінами) за даними МЗК для реєстрації до приймальні Київської міської ради з земельних питань не надходив, тому надати копію такого листа не маємо можливості.

Разом з цим, відповідно до Інструкції з діловодства у виконавчому органі Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації), районних в місті Києві державних адміністраціях, на підприємствах, в установах та організаціях, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва, затвердженої розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 25.09.2018 № 1747 (зі змінами), діловодство у виконавчому органі Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації) та його структурних підрозділах здійснюється з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи "Єдиний інформаційний простір територіальної громади міста Києва", створеної на базі програмного забезпечення електронного документообігу АСКОД, інтегрованої до системи взаємодії (далі - АСКОД).

За даними вхідної кореспонденції АСКОД у поточному році звернення Товариства до Київської міської ради для опрацювання згідно з Порядком до Департаменту не надходили.

4.12. Суди зазначили, що, як вказує позивач, АТ "Гідромеханізація" продовжує добросовісно користуватися орендованою земельною ділянкою. Відповідно до листа Головного управління Державної податкової служби в місті Києві від 17.10.2022 № 59370/6/26-15-19-08-09 АТ "Гідромеханізація" сплатило необхідні платежі з орендної плати з юридичних осіб у Дарницькому районі м. Києва, а саме у 2021 році - в сумі 6 769 200,00 грн, у 2022 році - 1 805 100,00 грн. Також у вказаному листі зазначено, що згідно з даними інформаційної системи контролюючих органів станом на 14.10.2022 щодо платника податків АТ "Гідромеханізація" заборгованості з орендної плати немає.

4.13. Спір у цій справі виник у зв`язку з наявністю чи відсутністю підстав для визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки.

5. Розгляд касаційної скарги та позиція Верховного Суду

5.1. Згідно з ухвалою Верховного Суду від 08.01.2024 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Київської міської ради на постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.10.2023 і рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2023 у справі № 910/743/23, розгляд справи вирішено здійснити у відкритому судовому засіданні 06.02.2024.

У судовому засіданні 06.02.2024 відкладено розгляд справи на 13.02.2024.

Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) подав 12.01.2024 на електронну адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду клопотання про відкладення судового засідання.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до частин 5, 6 статті 42 Господарського процесуального кодексу України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Згідно із частиною 6 статті 6 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку.

За змістом частини 8 статті 6 Господарського процесуального кодексу України особа, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, може подавати процесуальні, інші документи, вчиняти інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля). Проте це не позбавляє її права на подання документів до суду в паперовій формі.

Отже, Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) як орган місцевого самоврядування може подавати процесуальні документи до суду в електронній формі через електронний кабінет за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або в паперовій формі.

Зважаючи на недотримання Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вимог статей 6, 42 Господарського процесуального кодексу України, а також незазначення у клопотанні відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету, клопотання Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 Господарського процесуального кодексу України належить залишити без розгляду.

5.2. Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Відповідно до частини 4 статті 300 Господарського процесуального кодексу України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини 1 статті 310, частиною 2 статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

5.3. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши наведені у касаційній скарзі та відзиві доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на таке.

5.4. Предметом позову в цій справі є вимоги АТ "Гідромеханізація" до Київської міської ради про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 06.07.2007.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач у строки, визначені договором оренди земельної ділянки від 06.07.2007, направив відповідачу лист-повідомлення з проектом додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки; відповідач не розглянув лист-повідомлення позивача про поновлення договору оренди землі від 06.07.2007 у строки, визначені цим договором; позивач після закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки від 06.07.2007 продовжує користуватися орендованою земельною ділянкою та сплачувати орендну плату; заперечення Київської міської ради щодо поновлення договору оренди земельної ділянки від 06.07.2007 отримані лише 09.11.2022, тому позивач вважає, що наявні підстави для визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 06.07.2007.

5.5. Верховний Суд зазначає, що відповідно до приписів статті 792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом із насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

5.6. Умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі визначаються Законом України "Про оренду землі".

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про оренду землі" визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

5.7. Частиною 1 статті 2 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

5.8. Колегія суддів враховує, що 16.01.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" (а відповідні положення пункту 8 цього Закону з урахуванням Прикінцевих та перехідних положень - з 16.07.2020), яким стаття 33 Закону України "Про оренду землі", що регламентувала порядок поновлення договорів оренди, викладена у новій редакції.

5.9. Розділ IX "Перехідні положення" Закону України "Про оренду землі" доповнений абзацами 3 і 4 такого змісту:

"Договори оренди земельних ділянок приватної власності, а також земельних ділянок державної або комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, що перебувають у власності орендаря, укладені до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", у разі їх продовження (укладення на новий строк) мають містити умови, передбачені статтею 33 цього Закону та статтею 1261 Земельного кодексу України.

Правила, визначені статтею 1261 Земельного кодексу України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення".

5.10. Верховний Суд зазначає, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" законодавець фактично розмежував два механізми, які раніше були закладені в попередній редакції статті 33 Закону України "Про оренду землі", а саме: реалізації переважного права на укладення нового договору оренди землі (який відповідно до чинних приписів Закону України "Про оренду землі" врегульовано статтею 33) та реалізації права на поновлення договору оренди землі (який регулюється субсидіарно приписами статті 322 Закону України "Про оренду землі" та статті 1261 Земельного кодексу України). Положення частин 1- 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" як до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", так і після цього залишилися схожими.

5.11. При цьому назву статті 33 Закону України "Про оренду землі" було змінено з "Поновлення договору оренди землі" на "Переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк", а з тексту фактично вилучено частини 6- 8, які використовувались як механізм реалізації права орендаря на автоматичну пролонгацію за умови відсутності заперечень орендодавця, та опис процедури поновлення.

5.12. Відповідно до приписів статті 33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, чинній на момент закінчення строку дії договору оренди і на момент звернення з позовом у цій справі) після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніш як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі. До листа-повідомлення про укладення договору оренди землі на новий строк орендар додає проект договору. При укладенні договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і в разі відсутності заперечень укладає договір оренди. У разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передачу земельних ділянок у власність або користування згідно із статтею 122 Земельного кодексу України. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні нового договору оренди землі можуть бути оскаржені в суді.

5.13. Таким чином, нова редакція статті 33 Закону України "Про оренду землі", на відміну від попередньої редакції цієї статті, надає орендарю переважне право перед іншими особами на укладення нового договору, а не поновлення попереднього. Сторони договору оренди можуть погодити істотні умови і укласти новий договір оренди на тих самих або нових погоджених сторонами умовах, але в будь-якому випадку, якщо мова йде про укладення договору оренди щодо земель державної або комунальної власності, укладення нового договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передачу земельних ділянок у власність або користування згідно зі статтею 122 Земельного кодексу України. Також нова редакція цієї статті вже не містить положення про можливість поновлення договору на тих самих умовах на той самий строк, яке раніше було зазначено в частині 6 цієї статті та фактично встановлювало механізм "мовчазної згоди", який (механізм) після розмежування процедур переважного права та поновлення договору оренди врегульований законодавцем саме у статті 1261 Земельного кодексу України.

5.14. Водночас колегія суддів зазначає, що Верховним Судом у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності за результатами розгляду справи № 906/1314/21 у постанові від 23.11.2023 було висловлену правову позицію щодо застосування статті 33 Закону України "Про оренду землі", яку суд відповідно до статті 236 Господарського процесуального кодексу України повинен застосовувати у подібних правовідносинах.

При цьому частиною 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, з урахуванням зазначених приписів процесуального законодавства існує необхідність врахування саме останньої правової позиції Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності, викладеної у постанові від 23.11.2023 у справі № 906/1314/21.

5.15. Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності у постанові від 23.11.2023 у справі № 906/1314/21 зазначив, що стаття 33 Закону України "Про оренду землі" у редакції, чинній до 16.07.2020, мала назву "Поновлення договору оренди землі" та передбачала, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі) (частина 1 цієї статті).

5.16. При цьому Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" істотно змінив редакцію статті 33 Закону України "Про оренду землі", яка тепер стосується лише переважного права орендаря (частини 1- 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі"). Поновлення ж договору (частина 6 попередньої редакції статті 33 Закону України "Про оренду землі") тепер регулюється статтею 1261 Земельного кодексу України.

5.17. Відповідно до абзацу 4 розділу "Перехідні положення" Закону України "Про оренду землі" правила, визначені статтею 1261 Земельного кодексу України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення.

5.18. Згідно із частиною 2 статті 1261 Земельного кодексу України якщо договір містить умову про його поновлення після закінчення строку, на який його укладено, цей договір поновлюється на такий самий строк і на таких самих умовах. Поновленням договору вважається поновлення договору без вчинення сторонами договору письмового правочину про його поновлення в разі відсутності заяви однієї із сторін про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору. Вчинення інших дій сторонами договору для його поновлення не вимагається.

5.19. Також відповідно до частини 1 статті 1261 Земельного кодексу України умова щодо поновлення договору не може встановлюватися в договорі оренди землі, договорі про встановлення земельного сервітуту, договорах про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови щодо земельних ділянок державної та комунальної власності, крім випадків, якщо на таких земельних ділянках розташовані будівлі або споруди, що перебувають у власності користувача або набувача права користування земельною ділянкою.

5.20. Набрання чинності відповідними законодавчими змінами означає, що вимога про укладення додаткового договору (угоди) в порядку поновлення договору не є належною, оскільки стаття 1261 Земельного кодексу України передбачає для процедури поновлення інший механізм, за якого правочин щодо поновлення не укладається взагалі (натомість договір вважається поновленим, якщо жодна із сторін не заявила до зазначеного реєстру про виключення відомостей про поновлення).

5.21. Таким чином, умова про поновлення договору взагалі не може встановлюватися в договорі оренди землі щодо земельних ділянок державної та комунальної власності, крім випадків, визначених частиною 1 статті 1261 Земельного кодексу України. Тобто поновлення договорів оренди земель державної та комунальної власності у процедурі, визначеній в статті 1261 Земельного кодексу України, за загальним правилом заборонено.

5.22. Наведене свідчить про те, що зміст поняття "поновлення договору оренди", про яке йдеться в абзаці 4 розділу Перехідних положень Закону України "Про оренду землі", базується саме на положеннях статті 1261 Земельного кодексу України, що пов`язує можливість поновлення існуючого договору з наявністю у цьому договорі обов`язкової умови про його поновлення. У разі наявності такої умови договір поновлюється на такий самий строк і на таких саме умовах.

5.23. При цьому укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі), яке передбачене частиною 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі" у редакції, чинній до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", базується на встановленому законом переважному праві добросовісного орендаря та надає сторонам при застосуванні цієї процедури можливість змінювати істотні умови договору.

5.24. Натомість поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" відповідно до розділу IX "Перехідні положення" Закону України "Про оренду землі" здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення.

5.25. Суди попередніх інстанцій установили, що між Київською міською радою (орендодавець) і ВАТ "Гідромеханізація" (орендар) 06.07.2007 укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого договір укладено на 15 (п`ятнадцять) років. Договір оренди земельної ділянки зареєстровано Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 23.07.2007 за записом № 63-6-00421.

5.26. Колегія суддів зазначає, що за змістом положень статті 33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, чинній на момент укладення договору оренди земельної ділянки) після закінчення строку договору оренди орендар, який належно виконував обов`язки відповідно до умов договору, мав за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. При цьому у разі поновлення договору оренди землі на новий строк його умови могли бути змінені за згодою сторін. Також згідно з положеннями цієї статті, у разі якщо орендар продовжував користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягав поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснювалося листом-повідомленням.

5.27. Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення по суті спору, встановив, що більш як за три місяці до спливу строку договору оренди земельної ділянки позивач із дотриманням порядку, встановленого цим договором та положеннями статті 33 Закону України "Про оренду землі", скористався своїм переважним правом на поновлення договору оренди земельної ділянки та повідомив відповідача про свій намір скористатися таким правом на поновлення договору на новий строк шляхом направлення до Київської міської ради як орендодавця 01.04.2022 листа-повідомлення про поновлення договору оренди земельної ділянки. Суд першої інстанції також установив, що до листа-повідомлення позивач додав проект відповідної додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки. Проте, як зауважив суд першої інстанції, Київська міська рада вимоги Закону України "Про оренду землі" стосовно розгляду листа-повідомлення від 01.04.2022 про поновлення договору оренди земельної ділянки шляхом укладення відповідної додаткової угоди або заперечення проти її укладення не виконала та порушила права та охоронювані законом інтереси позивача. Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог АТ "Гідромеханізація".

5.28. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції про те, що позивач належними, допустимими, достовірними та вірогідними доказами підтвердив звернення до відповідача у визначений строк щодо поновлення договору оренди земельної ділянки, тому зазначив, що відповіді, надіслані позивачу, про пропуск ним строку для укладення додаткової угоди до договору оренди, та висновки відповідача про те, що позивач втратив переважне право на продовження орендних правовідносин, не відповідають дійсним обставинам справи та порушують права позивача. Суд апеляційної інстанції також зазначив, що позивач документально підтвердив сплату ним необхідних платежів з орендної плати. Тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач належними та допустимими доказами довів наявність підстав для задоволення позову.

5.29. Суди попередніх інстанцій також установили, що, починаючи з 24.02.2022 до квітня 2022 року, місто Київ та прилеглі до нього міста знаходилися в зоні бойових дій, а також потерпали від численних авіаційних, ракетних та артилерійських обстрілів (враховуючи факт військової агресії російської федерації проти України), тому зазначили, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану з 24.02.2022 у м. Києві було фактично призупинено, у тому числі діяльність Київської міської ради та її виконавчого органу з питань, що не стосуються пріоритетної діяльності у період воєнного стану (що зумовило, у свою чергу, відсутність телефонного зв`язку із працівниками та неможливість відвідування приміщень, зокрема, з метою подання вхідної кореспонденції).

5.30. З урахуванням наведених обставин Верховний Суд зауважує, що стаття 33 Закону України "Про оренду землі" (як у попередній, так і в чинній редакції) встановлює алгоритм дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі та передбачає певні правові запобіжники для захисту орендаря від умисного й безпідставного ухилення орендодавця від продовження орендних правовідносин за відсутності для цього підстав та за наявності добросовісної поведінки орендаря.

5.31. У постановах Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 905/650/19, від 15.05.2019 у справі № 912/1984/17, від 15.05.2019 у справі № 912/3810/16 суд касаційної інстанції акцентував увагу на необхідності врахування під час розгляду спорів у подібних правовідносинах презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних правовідносин. Подібний висновок також викладений у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 18.05.2023 у справі № 910/10380/20 та постановах Верховного Суду від 02.11.2022 у справі № 912/1802/21, від 27.09.2022 у справі № 912/1803/21.

5.32. Верховний Суд у наведених постановах зауважував, що відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що, зокрема, підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, задекларувавши в нормах Цивільного кодексу України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.

5.33. У межах розумної та добросовісної поведінки орган державної влади чи місцевого самоврядування як орендодавець, що представляє власника у спірних правовідносинах, може взагалі відмовити орендарю в укладенні договору, повідомивши його про наявність належних підстав для цього, зокрема, про рішення орендодавця як власника більш розумно розпорядитись землею (в тому числі виставити право оренди на торги), чи вказавши на неналежне виконання орендарем умов договору. Якщо ж власник такого рішення не прийняв, то за змістом статті 3 Цивільного кодексу України та статті 33 Закону України "Про оренду землі" орган державної влади чи місцевого самоврядування як власник зобов`язаний провести з орендарем добросовісні переговори, тобто добросовісно спробувати досягти домовленостей з орендарем: запропонувати, наприклад, конкретний розмір орендної плати, інший строк оренди тощо.

Орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має законодавчо передбачене переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин, а також право укласти договір оренди на новий строк. Якщо орган державної влади чи місцевого самоврядування знехтував обов`язком добросовісно провести переговори (наприклад, явно безпідставно відмовив в укладенні договору), то слід виходити з того, що такий орган зловживає своїм правом, порушуючи цим законні права орендаря.

Судовий захист в таких випадках передбачено лише для особи, яка належним чином виконувала свої обов`язки за договором та добросовісно використовувала належні їй права, тому орендодавець не може посилатися на свій захист на обставини, які свідчать про ухилення ним від проведення переговорів, та на власну недобросовісну поведінку, протиставляючи її легітимним прагненням та належній поведінці орендаря. Водночас і орендар, що належно діяв, не може бути позбавлений можливості реалізації свого права на продовження орендних відносин, передбаченого законом, в тому числі через судовий захист. Інакше передбачене частиною 9 статті 33 Закону України "Про оренду землі" право орендаря оскаржити відмову, а також наявне зволікання в укладенні нового договору оренди землі матиме лише декларативний характер та не призведе до відновлення порушеного права (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності від 23.11.2023 у справі № 906/1314/21).

5.34. Господарські суди, розглянувши цю справу по суті заявлених позовних вимог, дійшли висновку про наявність правових підстав для визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 06.07.2007.

5.35. Київська міська рада, не погодившись із оскаржуваними судовими рішеннями, звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 3, 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

5.36. Пунктами 1, 3, 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 статті 310 цього Кодексу.

Щодо підстав касаційного оскарження, передбачених пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України

5.37. Касаційну скаргу з посиланням на положення пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України мотивовано тим, що господарські суди попередніх інстанцій, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, не врахували висновки щодо застосування статей 74, 76, 79, 86 Господарського процесуального кодексу України, викладені у постановах Верховного Суду від 29.08.2018 у справі № 910/23428/17, від 23.09.2022 у справі № п/857/3/22, від 03.07.2019 у справі № 342/180/17-ц, від 25.06.2020 у справі № 924/233/18, від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, від 03.12.2019 у справі № 904/10956/16, від 14.08.2018 у справі № 905/2382/17, від 10.09.2019 у справі № 916/2403/18; від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц, від 28.01.2020 у справі № 910/6981/19.

5.38. За твердженням скаржника, у постановах Верховного Суду від 29.08.2018 у справі № 910/23428/17 (пункт 27), від 23.09.2022 у справі № п/857/3/22 (пункти 111-119), від 03.07.2019 у справі № 342/180/17-ц, від 25.06.2020 у справі № 924/233/18 викладені висновки щодо застосування судами положень статей 74, 76, 79 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом висновків, викладених у наведених постановах, як зазначає скаржник, стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, як стверджує скаржник, із введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

5.39. У постанові Верховного Суду від 28.01.2020 у справі № 910/6981/19, як стверджує скаржник, Суд зазначив про те, що суд зобов`язаний дотримуватися принципу оцінки доказів, згідно з яким на підставі всебічного, повного й об`єктивного розгляду справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв`язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовує доводи і заперечення сторін.

5.40. У постанові Верховного Суду від 29.08.2018 у справі № 910/23428/17, на яку посилається скаржник, викладено такий висновок:

"При оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування є важливим елементом змагальності процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність".

Київська міська рада зауважує, що у постанові Верховного Суду від 23.09.2022 у справі № п/857/3/22 наведено подібний висновок.

5.41. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17-ц, на яку посилається скаржник, Суд дійшов такого висновку:

"Крім того, Велика Палата Верховного Суду вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом".

5.42. Як зазначає Київська міська рада, у постанові від 03.12.2019 у справі № 904/10956/16 Велика Палата Верховного Суду вказала, що "висновок суду не може ґрунтуватися на припущеннях та поясненнях однієї зі сторін".

5.43. Скаржник також посилається на те, що у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17 зазначено, що в розрізі рішень Європейського суду з прав людини сформовано два принципи стандарту доказування: "поза розумним сумнівом" та "баланс ймовірностей". Так, розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Avsar vs. Turkey").

5.44. Верховний Суд у постановах від 13.07.2020 у справі № 753/10840/19, від 18.02.2021 у справі № 442/3516/20, за твердженням скаржника, дійшов висновку про те, що надані сторонами скриншоти повідомлень з телефона та планшета, роздруківки з Viber фактично визнав належними та допустимими доказами, які досліджені судами у їх сукупності та яким надана належна правова оцінка.

5.45. У постановах Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 905/2382/17, від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 10.09.2019 р. у справі № 916/2403/18; від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, від 18.03.2020 р. у справі № 129/1033/13-ц, від 25.06.2020 у справі № 924/233/18, на які посилається Київська міська рада, Верховний Суд зазначив:

"Принцип змагальності сторін у господарському судочинстві не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона, на яку покладено тягар доказування, стверджує, а інша сторона не надала заперечень. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний".

5.46. Колегія суддів наголошує, що відповідно до положень частин 1, 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права на підставі встановлених судами фактичних обставин справи в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження. Суд касаційної інстанції не має права вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, додатково перевіряти докази. Тобто суд касаційної інстанції не може здійснювати переоцінку доказів у справі.

5.47. Натомість доводи скаржника в частині підстав, передбачених пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, зводяться саме до переоцінки судом касаційної інстанції доказів, досліджених судами попередніх інстанцій, яким надана відповідна правова оцінка.

Так, суди попередніх інстанцій визнали доведеним факт, що позивач 01.04.2022 засобами поштового зв`язку простою кореспонденцією надіслав на адресу відповідача лист-повідомлення від 01.04.2022 № 01-04/22-2 про поновлення договору оренди земельної ділянки від 06.07.2007 з проектом додаткової угоди про поновлення вказаного договору. Суди попередніх інстанцій також установили, що зазначене поштове відправлення не було отримано Київською міською радою та 01.06.2022 повернуто відправникові у зв`язку із закінченням встановленого строку його зберігання, що підтверджується відповідною довідкою про причини повернення/досилання ф.20. У вказаній довідці, як установив суд апеляційної інстанції, зазначена причина повернення: "за закінченням терміну зберігання". Суд апеляційної інстанції зауважив, що до суду першої інстанції було надано для огляду оригінал вказаного поштового повернення, вміст (наповнення) якого було досліджено судом та долучено до справи. Суд апеляційної інстанції також зазначив, що наданий суду конверт поштового відправлення містить усі необхідні реквізити отримувача, на ньому наклеєна необхідна кількість (необхідної вартості) погашених поштовим відділенням марок, і це свідчить про те, що такий конверт було прийнято до надсилання поштою та надіслано на адресу відповідача. Крім того, як зауважив суд апеляційної інстанції, довідка ф.20 підтверджує факт повернення поштового відправлення саме у зв`язку з тим, що термін зберігання закінчився, тому суд зазначив, що наведене свідчить про невчинення саме Київською міською радою дій стосовно отримання вказаного листа.

Отже, суди попередніх інстанцій відповідно до вимог статті 86 Господарського процесуального кодексу України оцінили докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

5.48. За огляду на межі розгляду справи судом касаційної інстанції, доводи скаржника про порушення судами норм процесуального права та неврахування висновків щодо застосування статей 74, 76, 79, 86 Господарського процесуального кодексу України, викладених у постановах Верховного Суду, не підтвердилися, оскільки висновки судів попередніх інстанцій не суперечать наведеним правовим висновкам щодо надання правової оцінки доказам.

Щодо підстав касаційного оскарження, передбачених пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України

5.49. Касаційну скаргу з посиланням на положення пункту 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України мотивовано тим, що, на думку Київської міської ради, відсутній висновок Верховного Суду про застосування статті 33 Закону України "Про оренду землі" до спірних правовідносин щодо своєчасного повідомлення орендодавця про намір продовжити строк дії договору за умов: повідомлення про поновлення строку дії договору та направлення такого повідомлення з проектом додаткової угоди простим поштовим відправленням, яке не вручене орендодавцю та повернуто відправнику у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

5.50. Колегія суддів зауважує, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, крім встановлення відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, обов`язковому дослідженню підлягає також питання щодо необхідності застосування таких правових норм для вирішення спору з огляду на встановлені фактичні обставини справи. Зазначена норма спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію правовідносин та підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору.

5.51. За змістом статті 33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, чинній на момент звернення ТОВ "Гідромеханізація" з листом-повідомленням) орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніш як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі.

Отже, зазначені положення Закону зобов`язують орендаря повідомити орендодавця про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, при цьому визначають необхідність виконати такий обов`язок у строк, встановлений цим договором, але не пізніш як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі. Втім порядок та спосіб надсилання такого листа-повідомлення положення Закону не визначають. Натомість колегія суддів наголошує, що реалізація орендарем переважного права на поновлення договору оренди можлива лише за умови дотримання ним установлених статтею 33 Закону України "Про оренду землі" процедури і строків. Тому орендар, звертаючись до суду, у разі порушення орендодавцем його переважного права щодо укладення договору оренди, відповідно до вимог статті 74 Господарського процесуального кодексу України повинен надати належні та допустимі докази виконання покладених на нього статтею 33 Закону України "Про оренду землі" обов`язків, зокрема щодо відправлення орендодавцю відповідного листа-повідомлення з проектом додаткової угоди.

5.52. Задовольняючи позовні вимоги ТОВ "Гідромеханізація", суди виходили з того, що позивач належними, допустимими, достовірними та вірогідними доказами підтвердив звернення до відповідача у визначений строк щодо поновлення договору оренди земельної ділянки.

5.53. З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що при вирішенні судами цього спору за встановлених фактичних обставин суди правильно застосували положення статті 33 Закону України "Про оренду землі", тому доводи скаржника щодо необхідності формування висновку про застосування статті 33 Закону України "Про оренду землі" саме з урахуванням обставин направлення листа-повідомлення про поновлення договору оренди простим поштовим повідомленням колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вони спрямовані на переоцінку доказів у справі. У зв`язку з цим у Верховного Суду відсутні підстави для формування висновку з приводу застосування наведеної правової норми у спірних правовідносинах.

5.54. За таких обставин наведені скаржником підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, не підтвердилися після відкриття касаційного провадження.

Щодо підстав касаційного оскарження, передбачених пунктом 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України

5.55. Київська міська рада у касаційній скарзі посилається на те, що суди першої та апеляційної інстанцій не дослідили та не надали належної оцінки розпорядженню заступника міського голови - секретаря Київської міської ради № 37 від 17.03.2022 щодо роботи працівників секретаріату Київської міської ради в умовах воєнного стану; листу-повідомленню від 01.04.2022 № 01-04/22-2 з відомостями про реєстрацію в системі ПК "Кадастр" та факту подання цього листа через скриньку вхідної кореспонденції в квітні 2022 року.

5.56. Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

5.57. Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1-3 частини 2 статті 287 цього Кодексу.

5.58. Таким чином, за змістом пункту 1 частини 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України достатньою підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є не саме по собі порушення норм процесуального права у виді недослідження судом зібраних у справі доказів, а зазначене процесуальне порушення у сукупності з належним обґрунтуванням скаржником заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 2 статті 287 цього Кодексу.

За таких обставин недостатніми є доводи Київської міської ради про недослідження судами попередніх інстанції зібраних у справі доказів за умови непідтвердження підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

5.59. Отже, наведені скаржником підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, не підтвердилися під час касаційного провадження, що виключає скасування оскаржуваних судових рішень з цієї підстави.

5.60. Інші доводи, викладені в касаційній скарзі, стосуються з`ясування обставин, уже встановлених господарськими судами попередніх інстанцій, та переоцінки вже оцінених ними доказів у справі, тому суд касаційної інстанції не може взяти їх до уваги згідно з положеннями частини 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України.

6. Висновки Верховного Суду

6.1. Відповідно до частин 1- 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

6.2. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.

6.3. За змістом статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

6.4. Оскільки наведені скаржником підстави касаційного оскарження не підтвердилися під час касаційного провадження, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

6.5. Ураховуючи межі перегляду справи у касаційній інстанції, передбачені статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає, що доводи, викладені у касаційній скарзі, не підтвердилися під час касаційного провадження, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, підстав для задоволення касаційної скарги і скасування чи зміни оскаржуваних рішення та постанови немає.

7. Судові витрати

7.1. Судовий збір за подання касаційної скарги у порядку, передбаченому статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, необхідно покласти на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Київської міської ради залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.10.2023 і рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2023 у справі № 910/743/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Багай

Судді І. С. Берднік

Ю. Я. Чумак