УХВАЛА

м. Київ

01.03.2024Справа № 910/2374/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Ващенко Т.М., розглянувши

заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

про забезпечення позову (до подання позовної заяви)

особа, яка може отримати статус учасника справи (відповідач): Колективне підприємство Київське автотранспортне підприємство 13071 (02092, м. Київ, вул. Довбуша Олекси, буд. 37; ідентифікаційний код 16300709)

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову (до подання позовної заяви), відповідно до прохальної частини якої заявник просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), зокрема але не виключно, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській та Севастопольській міській, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, а також нотаріусам, посадовим особам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення будь-яких відомостей та/або змін до відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, державними реєстраторами юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, що перебувають у трудових відносинах із суб`єктом державної реєстрації/суб`єктом державної реєстрації прав, посадовим особам Міністерства юстиції, його територіальних органів, включеними до затвердженого Міністерством юстиції переліку державних реєстраторів та посадових осіб, якими в умовах воєнного стану проводиться державна реєстрація, нотаріусами, включеними до затвердженого Міністерством юстиції переліку нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна, проводять реєстраційні дії стосовно Колективного підприємства Київське автотранспортне підприємство 13071, щодо зміни відомостей про Підприємство, щодо зміни відомостей про керівника (директора) Підприємство, зміни керівника (директора) Підприємства (про звільнення та/або призначення керівника (директора)підприємства), внесення відомостей про будь-які органи з нагляду та/або контролю діяльності підприємства(наглядова рада, тощо), щодо тимчасового відсторонення від виконання повноважень керівника (директора) підприємства, та щодо внесення будь-яких відомостей та/або змін до відомостей, які містяться у Єдиному державному реєстрі.

В обґрунтування поданого клопотання заявник зазначає, що 15.02.2024 було проведено загальні збори членів трудового колективу Колективного підприємства Київське автотранспортне підприємство 13071, на яких були присутні: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 . До порядку денного цих зборів було включено питання щодо зміни посадових осіб. Зокрема, ОСОБА_4 запропонувала перевести ОСОБА_2 з посади директора підприємства на посаду заступника директора підприємства, обрати директором підприємства ОСОБА_1 .

На вказаних зборах членів трудового колективу Колективного підприємства Київське автотранспортне підприємство 13071 було прийнято рішення: "Звільнити ОСОБА_2 з посади директора підприємства з 15.02.2024 року у зв`язку з переходом на іншу посаду без права діяти від імені підприємства без доручення, в тому числі підписувати договори. Обрати директором підприємства ОСОБА_1 з 16.02.2024 року". Справжність підписів на зазначеному протоколі, зокрема голови зборів - ОСОБА_2 , секретаря зборів - ОСОБА_4 , була посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зварич О.І.

Заявник вказує, що йому стало відомо, що 23.02.2024 було проведено загальні збори членів трудового колективу Колективного підприємства Київське автотранспортне підприємство 13071, до порядку денного яких було включено зміну директора підприємства та вирішено звільнити директора ОСОБА_1 та призначити директором підприємства ОСОБА_2 . Про проведення цих зборів 23.02.2024 заявника не було повідомлено, а загальні збори членів трудового колективу Колективного підприємства Київське автотранспортне підприємство 13071 були проведені із порушенням законодавства, тож рішення, яким було призначено ОСОБА_2 директором підприємства, на думку представника заявника, теж є незаконним.

Як стверджує заявник, існує реальна можливість подальшого вчинення відповідачем реєстраційних дій, пов`язаних із зміною складу членів чи керівництва підприємства, в разі чого ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду, буде ускладненим. За його доводами, невжиття відповідних заходів забезпечення позову може призвести до ускладнення виконання рішення суду, порушення його прав, захист або поновлення прав позивача в межах одного судового провадження буде неможливим без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів.

Частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною 1 статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з положеннями пунктів 2, 4 частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

При вирішенні питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 21.01.19. у справі № 902/48318, від 28.08.19. у справі № 910/4491/19, від 12.05.20. у справі № 910/14149/19, від 21.01.21. у справі № 924/881/16.

Згідно зі ст. ст. 73, 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 також висловлено позицію про те, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Аналогічна права позиція висловлена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 05.02.2020 у справі № 910/7511/19, від 03.04.2020 у справі № 904/4511/19, від 23.12.2020 у справі № 911/949/20.

У той же час заява про вжиття заходів забезпечення позову не містить жодних відомостей про вчинення або підготовку до вчинення відповідачем будь-яких дій, спрямованих на ухилення від виконання рішення суду в даній справі, у разі задоволення позову, або вчинення будь-яких інших дій, які можуть призвести до неефективності обраного заявником способу захисту порушених, на його думку, прав (у випадку подання позовної заяви). Суд зазначає, що доводи заявника зводяться до можливості відповідача вчинити реєстраційні дії, пов`язані із зміною складу членів чи керівництва підприємства на підставі рішення зборів, яке заявник вважає незаконним.

Проте за висновком суду вжиття таких заходів забезпечення позову призведе до невиправданого втручання суду в діяльність відповідача, а зміна відомостей про керівництво цього підприємства в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не може вплинути на ефективність захисту прав та законних інтересів позивача, у разі подання відповідного позову, не може вплинути на склад учасників такого судового процесу.

Частиною 11 статті 137 ГПК України встановлено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 , суд не вбачає підстав для висновку про те, що невжиття заявлених заходів зможе істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

У порядку, передбаченому ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку про те, що заявником не обґрунтовано та не доведено належними доказами в установленому законом порядку наявності визначених законодавчо підстав для вжиття заявлених заходів забезпечення позову, а також відповідності його вимог ст. 137 ГПК України, з огляду на положення частини 11 цієї статті.

Відтак суд відмовляє в задоволенні заяви про забезпечення позову.

За приписами ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки заяву про забезпечення позову судом розглянуто, витрати заявника по сплаті судового збору за розгляд заяви про забезпечення позову відшкодуванню та поверненню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 123, 136-140, 234, 235 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала набрала законної сили 01.03.2024 та може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Т.М. Ващенко