ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2024м. ХарківСправа № 922/4150/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калантай М.В.

при секретарі судового засідання Почуєвій А.А.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Твій Газзбут", м.Київ
до Комунального підприємства "Тепловодопостачання Височанської селищної ради", смт Високий Харківської області
про стягнення 879 779,15грн.
за участю представників:

від позивача: Романенко О.М.

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Твій Газзбут" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Комунального підприємства "Тепловодопостачання Височанської селищної ради" (надалі - відповідач) про стягнення 879779,15грн., з яких: 858781,62грн. основного боргу, 1419,05грн. пені, 8514,32грн. 3% річних, 11064,16грн. інфляційних втрат.

На підтвердження позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань щодо оплати спожитої електричної енергії за договором №60АВ-200-102750-22 від 30.12.2022 про постачання електричної енергії споживачу.

Ухвалою від 23.10.2023 дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 22.11.2023.

У підготовчому засіданні 22.11.2023 судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та про відкладення підготовчого засідання на 13.12.2023.

У підготовчому засіданні 13.12.2023 судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, судове засідання призначено на 17.01.2024.

У судовому засіданні 17.01.2024 судом оголошено перерву до 26.01.2024.

Ухвалою від 26.01.2024 розгляд справи в судовому засіданні відкладено на 14.02.2024.

13 лютого 20234 року від позивача надійшла заява про відмову від частини позовних вимог, відповідно до якої він на підставі статті 46 ГПК України відмовився від позову в частині стягнення основної заборгованості та просив закрити провадження у справі в частині стягнення основної суми заборгованості в розмірі 858781,62грн. До даної заяви додано довідку АТ "Ощадбанк" 100.32-14/9510/2024 від 25.01.2024 про надходження грошових коштів на рахунок НОМЕР_1 за період з 01.01.2023 по 19.09.2023 від контрагента ТВСР КП ().

Представник позивача в судовому засіданні 14.02.2024 просив задовольнити заяву про відмову від частини позовних вимог, закрити провадження в частині стягнення 858781,62грн. основного боргу, а також задовольнити позов в частині вимог про стягнення 1419,05грн. пені, 8514,32грн. 3% річних, 11064,16грн. інфляційних втрат.

Відповідач відзиву не надав, свого представника у судове засідання не направив, причини неявки суду не повідомив. Про дату, час та місце даного засідання повідомлений згідно з ч.ч.5, 7 ст.6 ГПК України шляхом направлення ухвали від 26.01.2024 в електронній формі до Електронного кабінету відповідача із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи. Відповідно до п.2 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. У даному випадку судом отримано таке повідомлення 29.01.2024.

Пунктом 1 частини 3 статті 202 ГПК України встановлено, що у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними матеріалами.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

ТОВ "Твій Газзбут" здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії споживачу на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, затвердженої Постановою НКРЕКП від 03.03.2021 року №335.

Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачем, а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 (надалі - Правила/ПРРЕЕ).

Так, пунктом 1.2.7 Правил встановлено, що постачання електричної енергії здійснюється електропостачальником на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу, який розробляється електропостачальником на основі Примірного договору про постачання електричної енергії споживачу та укладається в установленому цими Правилами порядку.

Пунктом 1.2.15 Правил встановлено, що укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил. Для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку).

На роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами.

Підпунктом 3.1.5 пункту 3.1 Правил передбачено, що електропостачальник розміщує у відкритому доступі форму відповідного договору, який пропонується споживачам до укладення. До договору про постачання електричної енергії споживачу або договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг відповідний електропостачальник має розробити з урахуванням вимог законодавства публічні комерційні пропозиції та розмістити їх на своїх офіційних веб-сайтах та на сайті Регулятора.

Відповідно до підпункту 3.1.7 пункту 3.1 Правил договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 46 Закону України "Про ринок електричної енергії" оператор системи розподілу забезпечує комерційний облік відповідно до цього Закону, правил ринку та кодексу комерційного обліку, інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

Відповідно до пункту 2.3.11 Правил комерційний облік на роздрібному ринку електричної енергії організовується адміністратором комерційного обліку та здійснюється постачальниками послуг комерційного обліку відповідно до вимог Закону України Про ринок електричної енергії, Кодексу комерційного обліку та цих Правил.

Пунктом 1.1.1. розділу І Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №311 (далі - Кодекс комерційного обліку), цей Кодекс визначає основні положення щодо організації комерційного обліку електричної енергії на ринку електричної енергії, права та обов`язки учасників ринку, постачальників послуг комерційного обліку та адміністратора комерційного обліку щодо забезпечення комерційного обліку електричної енергії, отримання точних і достовірних даних комерційного обліку та їх агрегації (об`єднання), порядок проведення реєстрації постачальників послуг комерційного обліку, точок комерційного обліку та реєстрації автоматизованих систем, що використовуються для комерційного обліку електричної енергії.

Згідно з пунктом 12.4.4 розділу XII Кодексу комерційного обліку до дати запуску інформаційного обміну між учасниками ринку через Датахаб функції щодо ведення реєстрів ТКО, адміністрування процесів зміни електропостачальника, припинення електропостачання, а також приймання результатів вимірювання (показів лічильників) від учасників ринку та/або ППКО, обробки, формування, профілювання, валідації, агрегації та передачі даних комерційного обліку для розрахунків на ринку виконують оператори системи за місцем провадження ними господарської діяльності з розподілу/передачі електричної енергії за рахунок коштів, передбачених у тарифі на розподіл/передачу електричної енергії.

Відповідно до пункту 4.3 Правил дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

30 грудня 2022 року між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як споживачем, укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №60АВ-200-102750-22, за умовами якого постачальник продає електричну енергію (код ДК 021:2015-09310000-5) Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. Інформація про об`єкти Споживача, постачання електричної енергії на потреби яких здійснюється на умовах цього Договору, та точки комерційного обліку, в яких відбувається зміна власника електричної енергії, наведена в заяві-приєднання, яка є Додатком 1 до цього Договору.

Відповідно до п.1.2.15 розділу І Правил роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312, Споживачем для укладення договору на постачання електричної енергії подано Постачальнику заяву-приєднання, яка є Додатком 1 до Договору.

Відповідно до п. 3.1.7 розділу III Правил роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312, Споживачем підписано Комерційну пропозицію № 10Б, яка є Додатком 2 до Договору.

Згідно із п. 2.3 Договору очікуваний обсяг постачання електричної енергії за цим Договором становить: 960000,00 кВт*год.

Відповідно до п. 3.1 Договору початком постачання електричної енергії Споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднання, яка є Додатком 1 до цього Договору.

Згідно із заявою-приєднання, яка є Додатком 1 до Договору, початок постачання з 01.01.2023 року.

Згідно із п. 5.1 Договору Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до способу визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є Додатком 2 до цього Договору.

У відповідності до п. 5.2 Договору ціна за одиницю товару - за 1 кВт*год електричної енергії за цим Договором складає 6,198744 грн., у тому числі:

- ціна електричної енергії - 3,9 грн.;

- тариф на послугу з передачі - 0,34564 грн.;

- тариф на послуги з розподілу - 0,91998 грн.;

- податок на додану вартість у розмірі 20% до ціни електричної енергії - 1,033124 грн.

Ціна цього договору становить 4958995,20 грн., крім того ПДВ - 991799,04 грн. разом з ПДВ - 5950794,24 грн.

Згідно із Комерційною пропозицією № 10Б ціна за одиницю товару - за 1кВт*год електричної енергії за цим Договором складає 6,198744 грн., у тому числі:

- ціна електричної енергії - 3,9 грн.;

- тариф на послугу з передачі - 0,34564 грн.;

- тариф на послуги з розподілу-0,91998 грн.;

- податок на додану вартість з передачі у розмірі 20 % до ціни електричної енергії - 1,033124 грн.

Ціна цього договору становить 4958995,20 грн., крім того ПДВ - 991799,04 грн. разом з ПДВ-5950794,24 грн.

Відповідно до додаткової угоди №1/60АВ200-102750-22 від 31.01.2023 Сторони погодили внести зміни до п. 5.1 Договору та п. 1 Додатку 2 Комерційна пропозиція до Договору та викласти в новій редакції, а саме:

"Ціна за одиницю товару - за 1 кВт*год електричної енергії за цим Договором складає 6,198744 грн., у тому числі:

- ціна електричної енергії - 3,73432 грн.;

- тариф на послугу з передачі - 0,38028 грн.;

- тариф на послуги з розподілу - 1,05102 грн.;

- податок на додану вартість у розмірі 20% до ціни електричної енергії - 1,033124 грн."

Відповідно до додаткової угоди №2/60АВ200-102750-22 від 19.04.2023 Сторони погодили внести зміни до п. 5.1 Договору та п. 1 Додатку 2 Комерційна пропозиція до Договору та викласти в новій редакції, а саме:

"Ціна за одиницю товару - за 1 кВт*год електричної енергії за цим Договором складає 6,198744 грн., у тому числі:

- ціна електричної енергії - 3,73432 грн.;

- тариф на послугу з передачі - 0,43025 грн.;

- тариф на послуги з розподілу - 1,05102 грн.;

- податок на додану вартість у розмірі 20% до ціни електричної енергії - 1,033124 грн."

Суд зазначає, що позивачем також надано разом із позовом проекти додаткових угод №3/60АВ200-102750-22 без дати, №4/60АВ200-102750-22 без дати, якими передбачалося також внесення до п. 5.1 Договору та п. 1 Додатку 2 Комерційна пропозиція до Договору щодо зміни вартості ціни 1 кВт*год електричної енергії.

Втім, вказані проекти додаткових угод підписані лише самим позивачем і у справі відсутні докази направлення їх для підписання на адресу відповідача, а тому у суду відсутні підстави вважати, що викладені у цих додаткових угодах умови були погоджені сторонами та набули чинності у спірних правовідносинах.

За таких обставин, проекти додаткових угод №3/60АВ200-102750-22, №4/60АВ200-102750-22 без дати та викладені у них умови не приймаються судом до уваги.

Відповідно до п. 5.4 Договору розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.

У відповідності до п. 5.5 Договору розрахунки за цим Договором, крім оплати за послуги з розподілу електричної енергії, здійснюються на поточний рахунок Постачальника із спеціальним режимом використання (далі - спецрахунок).

При цьому Споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим Договором через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ та в інший не заборонений законодавством спосіб. Оплата вважається здійсненою після того, як на спецрахунок/рахунок Постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за куповану електричну енергію/за послугу з розподілу електричної енергії відповідно до умов цього Договору. Спецрахунок/рахунок Постачальника зазначається у платіжних документах Постачальника, у тому числі у разі його зміни.

Відповідно до п. 5.6. Договору порядок оплати за електричну енергію встановлюється згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є Додатком 2 до цього Договору. Оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строк, визначений у рахунку. При цьому, Споживач не обмежується у праві здійснювати попередню оплату, оплату авансовий та/або планових платежів за цим Договором без отримання рахунку Постачальника. З даними щодо складових ціни на електричну енергію, необхідними для визначення величини авансових та/або планових платежів, Споживач може ознайомитися на веб-сайті Постачальника. Не отримання Споживачем рахунку Постачальника не звільняє Споживача від виконання зобов`язань з оплати електричної енергії згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією.

Згідно із п. 5.8 Договору обсяг проданої споживачу електроенергії визначається ОСР та підтверджується шляхом підписання Сторонами до 12 числа місяця наступного за розрахунковим відповідного акта купівлі-продажу електричної енергії/акта приймання-передачі електричної енергії.

Відповідно до Комерційної пропозиції №10Б, яка є Додатком 2 до Договору після закінчення розрахункового місяця Постачальник надає Споживачу рахунок на оплату за фактичні обсяги споживання, компенсації вартості послуг розподілу електроенергії у попередньому місяці. Споживач здійснює оплату протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунку, безготівковими грошовим коштами на рахунок Постачальника, але не пізніше ніж до 15 числа місяця, що слідує за розрахунковим.

Організація порядку здійснення комерційного обліку споживання електричної енергії Споживачем здійснюється відповідно до вимог Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 311 та інших нормативно-правових актів.

Як зазначає позивач у позові за час дії Договору відповідачем було спожито електричну енергію загальним обсягом 394423,00 кВт*год, вартістю 2 482 899,09 грн.

При цьому, вказаний обсяг електричної енергії позивач підтверджує підписаними лише ним самим актами приймання-передачі природного газу до Договору №ТГ383020500 від 31.01.2023, №ТГ383041989 від 28.02.2023, №ТГ383063610 від 31.03.2023, №ТГ383083505 від 30.04.2023, №ТГ383101256 від 31.05.2023, №ТГ383121320 від 30.06.2023.

Дані акти приймання-передачі електричної енергії були направленні відповідачу листом від 17.07.2023 №200-Сл-8899-0723.

Проте докази отримання відповідачем даного листа, а також докази підписання ним вказаних актів приймання-передачі електричної енергії в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до Комерційної пропозиції №10Б, яка є Додатком 2 до Договору після закінчення розрахункового місяця Постачальник надає Споживачу рахунок на оплату за фактичні обсяги споживання, компенсації вартості послуг розподілу електроенергії у попередньому місяці. Споживач здійснює оплату протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунку, безготівковими грошовим коштами на рахунок Постачальника, але не пізніше ніж до 15 числа місяця, що слідує за розрахунковим.

Однак у матеріалах справи відсутні як самі рахунки на оплату спожитої електроенергії так і докази їх направлення відповідачу.

Звертаючись з даним позовом, позивач стверджував, що він поставив електричну енергію відповідачу обсягом 394423,00 кВт*год, вартістю 2482899,09 грн., однак відповідачем було здійснено оплати в рахунок спожитої електричної енергії лише 1624117,47грн., у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість в розмірі 858781,62грн.

Разом із тим, під час розгляду даної справи від позивача надійшла заява про відмову від частини позовних вимог, відповідно до якої він на підставі статті 46 ГПК України відмовився від позову в частині стягнення основної заборгованості та просив закрити провадження у справі в частині стягнення основної суми заборгованості в розмірі 858781,62грн.

Розглянувши дану заяву, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 46 ГПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Частиною 5 статті 46 ГПК України передбачено, що у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої, частиною третьою або четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копій такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає в ухвалі.

Суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє (частина 6 статті 46 ГПК України).

Згідно з частинами 1, 2 статті 191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

За таких обставин та враховуючи те, що наявні матеріали у справі не містять відомостей про те, що відмова позивача від позову в частині стягнення основної заборгованості суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, заява про відмову від частини позовних вимог підписана адвокатом Василевською О.В., повноваження якої підтверджуються довіреністю №343/23 від 11.10.2023, та позивачем надано докази направлення її копії на адресу відповідача, суд вважає за можливе прийняти відмову позивача від позову.

Пунктом 4 частини 1 статті 231 ГПК України визначено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

За таких обставин суд вважає за необхідне закрити провадження у справі в частині стягнення 858781,62грн. основного боргу.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що згідно частини 3 статті 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним у позові обставинам в частині вимог про стягнення 1419,05грн. пені, 8514,32грн. 3% річних, 11064,16грн. інфляційних втрат, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За умовами статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до Комерційної пропозиції № 10Б, яка є Додатком 2 до Договору, у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним Додатком платежів, Постачальник електричної енергії проводить Споживачу нарахування за весь час прострочення: поні у розмірі 0,5% за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу, що діяла в період, за який здійснюються нарахування.

Крім того, частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно статей 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, в межах даної справи позивач повинен був довести факт неналежного виконання відповідачем свого зобов`язання щодо оплати спожитої електричної енергії, надавши докази, з яких можливо було б достовірно встановити:

- обсяг спожитої відповідачем електричної енергії та її вартість;

- момент виникнення у відповідача обов`язку щодо оплати спожитої електричної енергії;

- розмір здійснених відповідачем оплат, їх співмірність з вартістю спожитої електричної енергії, її несвоєчасність.

Проте вказані обставини позивачем в межах даного спору належним чином не доведені.

Так, визначаючи розмір основної заборгованості відповідача, який є необхідним для здійснення нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат, позивач посилається на підписані лише ним самим:

- додаткові угоди №3/60АВ200-102750-22 без дати та №4/60АВ200-102750-22 без дати, якими змінено вартість спожитої електричної енергії;

- акти приймання-передачі електричної енергії від 31.01.2023, 28.02.2023, 31.03.2023, 30.04.2023, 31.05.2023, 30.06.2023;

- акт звіряння взаємних розрахунків з 01.01.2023 по 14.07.2023;

які направлялися відповідачу разом із листом №200-Сл-8899-0723 від 17.07.2023.

Незважаючи на непідписання, а отже і непогодження, відповідачем вказаних документів позивач у позові посилається на них та здійснює відповідні нарахування.

У зв`язку з цим суд звертає увагу на пункт 13.7 Договору, згідно з яким усі повідомлення за цим Договором вважаються зробленими належним чином, якщо вони здійснені в письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, вручені кур`єром або особисто за зазначеними в цьому Договорі адресами Сторін, або направлені електронною поштою на вказану в цьому договорі електронну адресу Сторони. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділу зв`язку одержувача, або дата отримання Стороною повідомлення про надходження іншій Стороні відповідного повідомлення на електронну адресу.

Таким чином, для доведення факту належного повідомлення відповідача про зміну умов Договору, про обсяги спожитої електричної енергії позивач має довести дату отримання відповідного повідомлення (лист №200-Сл-8899-0723 від 17.07.2023), якою буде вважатися дата його особистого вручення або дата поштового штемпеля відділу зв`язку одержувача, або дата отримання Стороною повідомлення про надходження іншій Стороні відповідного повідомлення на електронну адресу.

Однак до позову надано лише докази поштового направлення відповідачу листа №200-Сл-8899-0723 від 17.07.2023 (поштова накладна №744 від 18.07.2023 та опис вкладення від 18.07.2023). Відомості ж про дату отримання відповідачем даного листа в матеріалах справи відсутні.

Недоведення позивачем факту та відповідної дати отримання відповідачем вказаних документів унеможливлює з`ясування питання щодо обсягу спожитої відповідачем електричної енергії та моменту виникнення у відповідача обов`язку щодо її оплати.

Так, згідно з п. 5.8 Договору обсяг проданої споживачу електроенергії визначається ОСР та підтверджується шляхом підписання Сторонами до 12 числа місяця наступного за розрахунковим відповідного акта купівлі-продажу електричної енергії/акта приймання-передачі електричної енергії.

Проте в матеріалах справи відсутні як відомості від Оператора системи розподілу (ОСР), так і докази підписання (та, відповідно, погодження) сторонами обсягів спожитої електричної енергії у відповідних розрахункових періодах.

Так, у справі відсутні докази безпосереднього підписання сторонами до 12 числа місяця наступного за розрахунковим відповідного акта купівлі-продажу електричної енергії/акта приймання-передачі електричної енергії.

Суд враховує, що відповідно до п.3.10 Договору Споживач протягом 2 (двох) робочих днів з дати одержання Актів приймання-передачі електричної енергії/прийому-передачі наданих послуг (компенсація) зобов`язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акту приймання-передачі, підписаний уповноваженим представником Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання Акту.

У випадку невиконання обов`язку, передбаченого пунктом 3.10. Договору, електрична енергія вважається поставленою та прийнятою Споживачем від Постачальника у відповідному розрахунковому періоді на підставі даних Постачальника та/або документів та/або інформації, які складаються та/або надаються Постачальником послуг комерційного обліку до врегулювання розбіжностей відповідно до Договору або в судовому порядку (пункт 3.11 Договору).

Однак, як зазначалося вище, у справі відсутні докази, які підтверджують одержання відповідачем Актів приймання-передачі електричної енергії/прийому-передачі наданих послуг.

Відсутні у справі і відомості від постачальника послуг комерційного обліку щодо спожитої відповідачем електроенергії у спірний період.

Таким чином, суд вважає недоведеним факт споживання відповідачем у спірному періоді електричної енергії у кількості, вказаній у доданих до позову актах приймання-передачі електроенергії.

Недоведення позивачем даної обставини унеможливлює і належне з`ясування питання щодо визначення вартості спожитої за Договором електроенергії.

Крім того, визначаючи вартість спожитої відповідачем електроенергії, позивач у тому числі застосовує умови непідписаних сторонами додаткових угод №3/60АВ200-102750-22 без дати та №4/60АВ200-102750-22 без дати, якими змінено вартість спожитої електричної енергії.

Суд вважає застосування умов даних додаткових угод неправомірним, оскільки їх непідписання з боку відповідача свідчить про відсутність згоди сторін на збільшення вартості 1кВт*год електричної енергії у запропонованому позивачем розмірі.

Позивач зазначає, що додатковими угодами не змінювалась вартість електричної енергії, а змінювались тарифи на послуги з передачі та розподілу електричної енергії згідно з відповідними постановами НКРЕКП. Проте Договір не містить умов про автоматичну зміну вартості послуг з передачі та розподілу електричної енергії за вказаних обставин.

У свою чергу, вартість послуг з передачі та розподілу електричної енергії, є складовою розміру 1кВт*год електричної енергії за Договором (п.5.2 Договору), а тому її безпідставне збільшення призводить до необґрунтованого збільшення вартості електроенергії, що споживалася відповідачем.

Додатково суд вважає за необхідне звернути увагу і на те, що у доданому до позовної заяви розрахунку заборгованості позивачем не було враховано всі платежі, що здійснювалися відповідачем. Зазначене підтверджується наданою позивачем довідкою АТ "Ощадбанк" 100.32-14/9510/2024 від 25.01.2024 про надходження грошових коштів на рахунок НОМЕР_1 за період з 01.01.2023 по 19.09.2023 від контрагента ТВСР КП ().

Підсумовуючи викладене, суд вважає недоведеними заявлені позивачем вимоги про стягнення 1419,05грн. пені, 8514,32грн. 3% річних, 11064,16грн. інфляційних втрат, що є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині.

Здійснюючи розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Пунктом 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

При цьому згідно з частиною 3 статті 7 Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, оскільки позивач заявив у своїй заяві про відмову від частини позовних вимог про повернення судового збору, суд вважає за можливе повернути позивачу 50% судового збору, що підлягав сплаті за подання позову в частині вимог щодо яких провадження у справі було закрито у зв`язку із відмовою позивача від позову, а саме у розмірі 6440,86 грн., що є підставою для постановлення відповідної ухвали.

Інша частина сплаченого позивачем судового збору у зв`язку з відмовою у позові в частині вимог про стягнення 1419,05грн. пені, 8514,32грн. 3% річних, 11064,16грн. інфляційних втрат покладається на позивача.

Керуючись статтями 129, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Твій Газзбут" про відмову від позовних вимог в частині вимог про стягнення 858 781,62грн. основного боргу.

Закрити провадження у справі в частині вимог про стягнення 858781,62грн. основного боргу.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено "26" лютого 2024 р.

Суддя М.В. Калантай