УХВАЛА

01 березня 2024 року

м. Київ

cправа № 922/1626/23

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Рогач Л. І.,

перевіривши матеріали касаційної скарги заступника керівника Харківської обласної прокуратури

на рішення Господарського суду Харківської області від 07.09.2023 та

постанову Східного апеляційного господарського суду від 30.01.2024

у справі за позовом керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради

до Приватного підприємства "Геюр+"

про розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Прокуратура звернулася до Господарського суду Харківської області з позовом в інтересах держави в особі Харківської міської ради до Приватного підприємства "Геюр+", в якому просила розірвати договір оренди землі для будівництва кафе з літнім майданчиком та зобов`язати відповідача повернути земельну ділянку.

Прокурор з посиланням, зокрема, на положення статі 416 Цивільного кодексу України та статті 1021 Земельного кодексу України, вважав, що в цьому випадку відповідач порушив умови оспорюваного договору оренди землі у зв`язку із недотриманням умов договору щодо здійснення забудови земельної ділянки упродовж трьох років із моменту державної реєстрації договору.

Господарський суд Харківської області рішенням від 07.09.2023 відмовив у задоволенні позову.

Зазначив про відсутність правових підстав для припинення договору оренди землі відповідно до статті 416 Цивільного кодексу України, адже в оспорюваному договорі відсутні умови, які би характеризували його як суперфіцій. Крім того, умовами договору оренди не встановлено право орендодавця в односторонньому порядку ініціювати розірвання договору оренди земельної ділянки саме з підстав незабудови земельної ділянки протягом трьох років з моменту державної реєстрації договору.

Східний апеляційний господарський суд постановою від 30.01.2024 залишив зазначене рішення суду першої інстанції без змін.

22.02.2024 заступник керівника Харківської обласної прокуратури звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Харківської області від 07.09.2023 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 30.01.2024 (повний текст складений та підписаний 07.02.2024), в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду цієї справи визначено колегію суддів у складі: Рогач Л. І. - головуючої, Краснова Є. В., Мачульського Г. М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.02.2024.

Верховний Суд перевірив форму і зміст касаційної скарги та дійшов висновку про залишення її без руху з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно із частиною другою статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

У касаційній скарзі заступник керівника Харківської обласної прокуратури зазначив про те, що касаційна скарга подається з підстав неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України.

Водночас скаржник також зазначив про те, що згідно з пунктами 1 та 4 частини третьої статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу, або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Так, зі змісту касаційної скарги вбачається, що суди не взяли до уваги наявні у матеріалах справи докази, зокрема, акт обстеження земельної ділянки від 30.01.2023 (знаходження спірної земельної ділянки в занедбаному стані, відсутність проведення будь-яких будівельних робіт), наявний податковий борг з орендної плати в розмірі 394 596,79 грн станом на 01.03.2022 у контексті економічного змісту договору оренди. Крім того, суд апеляційної інстанції необґрунтовано віддав перевагу обставині сплати відповідачем наявної заборгованості після звернення прокурора з позовом до суду, а також всупереч частині шостій статті 75 ГПК України не взяв до уваги обставини, встановлені рішеннями суду у справах № 922/1138/19 та № 922/1393/20.

Проте, на переконання Верховного Суду, касаційна скарга не містить обґрунтувань того, які докази, на підставі яких суд встановив обставини, що мають суттєве значення, є недопустимими.

Згідно із частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Отже, для усунення недоліків касаційної скарги скаржнику необхідно обґрунтувати підстави касаційного оскарження у випадку, передбаченому пунктом 4 частини третьої статті 310 ГПК України (пункт 4 частини другої статті 287 ГПК України).

Керуючись статтями 174, 234, 235, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Харківської області від 07.09.2023 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 30.01.2024 у справі № 922/1626/23 залишити без руху.

2. Встановити скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

3. Заяву про усунення недоліків касаційної скарги з доданими документами направити іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 42 Господарського процесуального кодексу України та надати до Верховного Суду докази про таке направлення.

4. Роз`яснити скаржнику, що у разі невиконання вимог суду касаційна скарга у справі № 922/1626/23 вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Л. Рогач