РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.02.2024Справа № 910/14115/23
За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша"

про відшкодування шкоди у сумі 13494,43 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов про стягнення з відповідача заборгованості з відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, оскільки відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував позивачу шкоду, завдану страхувальником Відповідача внаслідок ДТП, яке сталось 02.09.2020.

Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Від МТСБУ на виконання вимог ухвали суду надійшли відомості щодо умов укладеного відповідачем страхового договору (полісу).

Заперечуючи проти вимог позову відповідачем було подано відзив на позовну заяву відповідно до якого він зазначив, що позивачем разом із заявою про виплату страхового відшкодування від 26.10.2020 було помилково надано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, який не приймав участі у спірній ДТП, у зв`язку із чим відповідач листом від 02.02.2021 повідомив позивача про відсутність підстав для здійснення виплати страхового відшкодування, оскільки останнім не надано повного пакету документів та зауважив, що у випадку надання належної копії свідоцтва транспортного засобу, відповідач розгляне питання щодо виплати страхового відшкодування. Відповідач каже, що 07.08.2023 засобами електронного зв`язку він отримав від позивача свідоцтво про реєстрацію належного автомобіля та 08.09.2023 здійснив оплату страхового відшкодування у сумі 8557 грн. Відповідач заперечує проти стягнення з нього нарахованих санкцій, оскільки вважає, що позивач в порушення вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не надав усього пакету документів.

Позивач заперечуючи проти тверджень відповідача каже, що останнім не надано доказів того, що він направив листа позивачу у якому вказав, що не надано вірного технічного паспорту застрахованого автомобіля.

При розгляді справи судом враховано частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка визначає право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

11.03.2020 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та ОСОБА_1 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №113/20-Т/В від 01.10.2019 (далі - Договір страхування), згідно якого позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу «BMW Х5», д.н.з. НОМЕР_1 .

02.09.2020 у місті м. Вінниця, на. просп. Космонавтів, буд. 28, біля 23 школи сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), за участю застрахованого автомобіля «BMW Х5», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «NISSAN QASHQAI», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

По факту вказаної ДТП водіями вказаних вище транспортних засобів 02.09.2020 складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол), у якому водій автомобіля «NISSAN QASHQAI», д.н.з. НОМЕР_2 визнала свою вину у скоєнні ДТП.

Відповідно до п. 33.2 ст. 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідний підрозділ Національної поліції про її настання.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідного підрозділу Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

У зв`язку з наведеними обставинами 02.09.2020 страхувальник звернувся до позивача із заявою про подію та на виплату страхового відшкодування наземного транспортного засобу.

Позивачем було складено акт огляду транспортного засобу від 02.09.2020 із зазначенням переліку пошкоджених деталей застрахованого автомобіля.

Виконуючи свої зобов`язання за Договором страхування позивач на підставі рахунку СТО №BL000000805 від 03.09.2020 СПД ОСОБА_3 , виплатило суму страхового відшкодування у розмірі 9557 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 48103461 від 10.09.2020.

Статтею 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак, позивач здійснивши виплату страхового відшкодування, набув права потерпілої у ДТП особи в межах здійсненої виплати.

Отже, до позивача у зв`язку зі здійсненою страховою виплатою за вищеописаною ДТП перейшло право вимоги на суму відшкодування в розмірі 9557 грн.

Як підтверджено матеріалами справи, станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом «NISSAN QASHQAI», д.н.з. НОМЕР_2 була застрахована у відповідача згідно із полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/004323687.

Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 130000 грн та франшизу у розмірі 1000 грн.

Отже, на відповідача полісом АО/004323687 покладено обов`язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації водієм ОСОБА_2 автомобіля «NISSAN QASHQAI», д.н.з. НОМЕР_2 на час ДТП.

Позивач 05.11.2020 направив відповідачу заяву про відшкодування шкоди в порядку регресу №006.02303520/АК від 26.10.2020 до якого долучив документи необхідні для прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування.

Відповідач підтверджує, що відповідну заяву він отримав 10.11.2020. Розглянувши заяву позивача та документів долучених до неї, відповідачем було виявлено, що позивачем не було надано документу, що підтверджує право власності щодо транспортного засобу який було пошкоджено в ДТП, а саме - «BMW Х5», д.н.з. НОМЕР_1 (vin-code: НОМЕР_3 ), колір - чорний, натомість, позивачем було надано свідоцтво про реєстрацію іншого ТЗ, який не брав участі у спірному ДТП.

Як зазначає відповідач, у зв`язку з тим, що позивачем не було надано повного пакету документів, як це вимагається ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), у відповідача були відсутні правові підстави для здійснення виплати страхового відшкодування. Разом з тим, у своєму листі вих. №3141 від 02.02.2021 відповідач повідомив позивача про те, що у випадку надання останнім копії свідоцтва про реєстрацію ТЗ, який брав участь в ДТП та застрахований позивачем згідно договору страхування (BMW д.н.з. НОМЕР_1 , vin-code: НОМЕР_3 , колір - чорний) відповідач повернеться до розгляду заявленої події та прийме відповідне рішення за наслідками розгляду.

Як вказує відповідач та підтверджується роздруківками з електронної пошти останнього, 07.08.2023 засобами електронного зв`язку працівник відповідача отримав від позивача свідоцтво про реєстрацію ТЗ BMW д.н.з. НОМЕР_1 , vin-code: НОМЕР_3 , колір - чорний. Тобто, повний пакет документів, включаючи свідоцтво про реєстрацію ТЗ, відповідач отримав від позивача лише 07.08.2023.

Отримавши повний пакет документів, необхідний для прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування, відповідач 08.09.2023 сплатив на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 8557 грн. (за вирахуванням франшизи в розмірі 1000 грн, встановленої полісом АО/004323687), що підтверджується платіжним дорученням, копія якого наявна у справі.

Судом встановлено, що відповідачем було сплачено на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 8557 грн (платіжна інструкція №3896 від 08.09.2023), наведене підтверджує факт відсутності боргу в частині 8557 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе також у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина зумовлює відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 №13/51-04.

Судом встановлено, що позовна заява Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" надійшла до суду 06.09.2023, а провадження у справі було відкрито 11.09.2023, тоді як суму боргу страхового відшкодування відповідач сплатив 08.09.2023, тобто до відкриття провадження у справі. Позивач жодним чином не повідомив суд про оплату йому страхового відшкодування відповідачем.

Враховуючи, що предмет спору в частині 8557 грн припинив існування до відкриття провадження у справі та враховуючи практику Верховного Суду, суд відмовляє у задоволенні вимог позову у цій частині.

Що ж стосується заявлених позивачем до стягнення 656,19 грн 3% річних, 607,66 грн пені, 3673,58 грн інфляційних втрат нарахованих на суму страхового відшкодування, то суд зазначає наступне.

Відповідно до п.36.1 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до п.36.2 ст. 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого ним Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Тобто, виходячи з норм даної статті, максимальний строк для прийняття рішення про здійснення виплати страхового відшкодування чи відмови у здійсненні такої виплати становить 90 днів з дня отримання заяви про виплату та за умови отримання страховиком всіх необхідних документів, перелік яких визначено статтею 35 Закону. Однак, даний строк може бути продовжено страховиком у випадку ненадання заявником (особою, яка має право на отримання страхового відшкодування) всіх необхідних документів. В такому випадку строк для прийняття рішення продовжується на відповідну кількість днів.

Як зазначено у п. 35.2 ст. 35 Закону до заяви про страхове відшкодування додаються:

а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа;

б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником;

в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа;

г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну;

ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого;

д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого;

е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника;

є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

Позивач не заперечує факт того, що ним першочергово разом із заявою про страхове відшкодування від 26.10.2020 не було надано свідоцтво про реєстрацію ТЗ застрахованого автомобіля, який отримав пошкодження у спірний ДТП, а було надано документ на іншу машину.

Як вбачається з роздруківки електронної пошти відповідача, позивач 07.08.2023 направляючи відповідачу копію технічного паспорта застрахованого автомобіля у своєму електронному повідомленні вказав, що надає вірний технічний паспорт.

З наведеного вбачається, що повний пакет документів було надано позивачем 07.08.2023, а виплату страхового відшкодування відповідачем було здійснено 08.09.2023, тобто через місяць після отримання повного пакету документів.

Враховуючи умови п. 36.2 ст. 36 Закону, оскільки повний пакет документів необхідних для прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування було надано позивачем з простроченням лише 07.08.2023, відповідно строк прийняття відповідачем рішення про здійснення страхового відшкодування та його виплату збільшився на кількість днів такого прострочення.

Таким чином, відповідачем було здійснено виплату страхового відшкодування позивачу в межах встановлених Законом строків, а тому підстави для нарахування суми фінансових та штрафних санкцій на суму страхового відшкодування відсутні, оскільки відповідач не прострочив виконання грошового зобов`язання, у зв`язку із чим суд відмовляє в задоволенні вимог позову в частині нарахованих сум пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Інші доводи сторін, наведені у наданих суду заявах по суті справи, судом розглянуті, але до уваги та врахування при вирішенні спору не приймаються, оскільки на результат вирішення спору не впливають.

Судові витрати, у які позивачем включено витрати по оплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на останнього, у зв`язку із відмовою у задоволенні позову.

Керуючись статтями ст.ст. 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Сташків Р.Б.