ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2024 р.м. ХарківСправа № 922/5422/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «САВ 92» (Україна, 03115, місто Київ, вулиця Миколи Краснова, будинок 27, ідентифікаційний код особи 42903398)
до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
про стягнення коштів
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Харківської області звернулося Приватне акціонерне товариство «САВ 92» з позовом до ОСОБА_1 та просить суд:

1. Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «САВ 92» () заборгованість в розмірі 31 792,58 (тридцять одна тисяча сімсот дев`яносто дві гривні 58 коп.), що складається з:

- Суми основного бору в розмірі: 16 028, 49 грн. (шістнадцять тисяч двадцять вісім гривень 49 коп.).;

- Пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань в розмірі: 2 397,76 грн. (дві тисячі триста дев`яносто сім гривень 76 коп.);

- Штрафу за прострочення термінів оплати понад 30 к.д. в розмірі: 4 808,55 грн. (чотири тисячі вісімсот вісім гривень 55 коп.);

- Інфляційних втрат (збитків) в розмірі 4 500,09 грн. (чотири тисячі п`ятсот гривень 09 коп.).;

- Відсотків за користування грошовими коштами в розмірі: 4 057,69 (чотири тисячі п`ятдесят сім гривень 69 коп.).

2. Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «САВ 92» () витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684, 00 (Дві тисячі шістсот вісімдесят чотири 00 коп.).

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором № ХК-189 від 08.12.2021 в частині оплати вартості поставленого товару.

Ухвалою від 28.12.2023 було відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, встановлено сторонам строк на подання заяв по суті справи.

Ухвала суду про відкриття провадження була направлена за адресою відповідача - 63601, Харківська обл., Куп`янський р-н, селище міського типу Шевченкове, вул. Гоголя, будинок 13, встановленою судом з відповіді № 383555 від 27.12.2023, 12:19:34 з Єдиного державного демографічного реєстру (за запитом через Електронний суд), однак не була вручена та повернулася до суду з відміткою поштової установи за закінченням встановленого терміну зберігання.

У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.06.2018 у справі № 904/9904/17.

Згідно з пунктом 4 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Враховуючи викладене, відповідач не скористався правом на надання відзиву на позовну заяву в установлені строки.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

З огляду на викладене, суд вважає, що учасникам справи було створено належні умови для підготовки до розгляду справи, надання заяв по суті справи та доказів в обґрунтування своїх вимог або заперечень, тому є підстави для розгляду справи за наявними в справі матеріалами.

Згідно статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до частини 1 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Згідно частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

08 грудня 2021 року між Приватним акціонерним товариством «САВ 92» (Постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Мегей Оксаною Ігорівною (Покупець) було укладено Договір поставки № ХК-189 (надалі - «Договір»), відповідно до умов п. 1.1. якого, Постачальник передає у власність, а Покупець приймає та оплачує Товар на умовах, визначених у даному Договорі. Згідно п. 6.3 Договору право власності на Товар від Постачальника до Покупця та всі ризики переходить у момент прийому-передачі Товару.

Відповідно до погоджених Сторонами умов оплати - згідно до Додатку № 1B(PG) від 08.12.2021р. до Договору поставки та видаткових накладних, Покупець здійснює розрахунки за товар, отриманий відповідно до умов договору, протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дати прийому-передачі товару, при цьому строк оплати, визначений в календарних днях, починається з дати приймання-передачі Товару.

На виконання умов договору Позивач, в період з 22.01.2022 р. по 05.02.2022 р., поставив у встановлені Договором строки, а Відповідач отримав Товар на загальну суму 16 028,49 грн, що підтверджується наступними видатковими накладними:

- № 4815932 від 22.01.2022 (вартість 6979,03 грн, строк оплати - до 05.02.2022);

- № 4861242 від 29.01.2022 (вартість 6670,63 грн, строк оплати - до 12.02.2022);

- № 4903018 від 05.02.2022 (вартість 2378,83 грн, строк оплати - до 19.02.2022).

Однак, відповідачем ну було оплачено вартість товару в сумі 16028,49 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 628 вказаного Кодексу зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; а також у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору (ст. 652 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як було встановлено судом, між сторонами виникли зобов`язальні відносини за договором поставки № ХК-189 від 08 грудня 2021 року, на виконання умов якого позивач здійснив поставку позивачу товару на загальну суму 16028,49 грн, що підтверджується наданими до суду видатковими накладними № 4815932 від 22.01.2022, № 4861242 від 29.01.2022, № 4903018 від 05.02.2022.

Відповідачем не було спростовано факт отримання товару від відповідача та не надано до суду доказів виконання зобов`язання з оплати вартості такого в строк 14 днів з дня поставки (що визначено умовами додатку № 1В (PG) до договору), а тому суд визнає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі вартості поставленого товару.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно приписів ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Окрім того, частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з пункту 7.1. Договору, у разі несвоєчасної оплати вартості Товару Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочки виконання зобов`язання. Окрім того, п. 7.4. Договору передбачено, що у випадку прострочки Покупцем оплати вартості Товару більше ніж на 30 календарних днів вважається, що Покупець необґрунтовано відмовився від оплати Товару та зобов`язаний сплатити на користь Постачальника, крім установленою Договором пені, штраф за ухилення від оплати у розмірі 30% від вартості отриманого та не оплаченого в строк Товару.

Відповідно до п. 7.5. Договору разі прострочення виконання грошового зобов`язання, Покупець зобов`язаний, крім зазначеної в цьому розділі неустойки, сплатити 15 (п`ятнадцять) процентів річних від простроченої суми.

Враховуючи викладені умови Договору та положень чинного законодавства, позивач просив суд стягнути з відповідача: 16028,49 грн (заборгованість), 2 397,76 грн (пеня), 4 808,55 грн (штраф), 4 500,09 грн (інфляційні збитки), 4 057,69 грн (15% річних).

Перевіривши розрахунки позивача по нарахуванню штрафу, пені, 15% річних та інфляційних втрат, враховуючи неподання відповідачем заперечень по заявленим вимогам, суд вважає їх обґрунтованими, а вимоги по їх стягненню такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи встановлені обставини, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

З урахуванням приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору по даній справі покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 2, 5, 7, 11, 13, 14, 15, 73, 74, 80, 86, 129, 165, 238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «САВ 92».

Стягнути з МЕГЕЙ ОКСАНИ ІГОРІВНИА (63601, Харківська обл., Куп`янський р-н, селище міського типу Шевченкове, вул. Гоголя, будинок 13, РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «САВ 92» (Україна, 03115, місто Київ, вулиця Миколи Краснова, будинок 27, ідентифікаційний код особи 42903398) заборгованість в розмірі 16 028,49 грн, пеню - 2 397,76 грн, штраф - 4 808,55 грн, 15% річних - 4 057,69 грн, інфляційні втрати - 4 500,09 грн та 2 684,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення його повного тексту. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається в строки та в порядку визначеному ст.ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя Л.С. Лаврова