ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року

м. Київ

cправа № 910/14892/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Погребняка В.Я. - головуючий, Васьковського О.В., Пєскова В.Г.,

за участі секретаря судового засідання Громак В.О.

учасники справи:

арбітражний керуючий - Шевчук Віктор Всеволодович,

представник арбітражного керуючого боржника - Забарін А.В., адвокат

боржник - Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева",

кредитор - Азово-Чорноморська інвестиційна компанія у формі товариства з обмеженою відповідальністю,

представник кредитора - Орлов О.О., адвокат

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Арбітражного керуючого, розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" Шевчука Віктор Всеволодович

на ухвалу Господарського суду м. Києва

від 07.08.2023

у складі судді: Чеберяка П.П.

та постанову Північного апеляційного господарського суду

від 08.11.2023

у складі колегії суддів: Отрюха Б.В. (головуючий), Сотнікова С.В., Остапенка О.М.,

у справі за заявою

Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева"

про банкрутство,-

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.01.2023 відкрито провадження у справі № 910/14892/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" (далі -ТОВ "ФК "Женева", боржник);

1.2. Введено процедуру розпорядження майном боржника;

1.3. Визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" (далі - ТОВ "Вердикт Капітал") до боржника в розмірі 49 992 000,00 грн.

1.4. Розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Шевчука Віктора Всеволодовича (далі - арбітражний керуючий Шевчук В.В.) та попереднє засідання призначено на 03.04.2023.

2. 23.02.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Головного управління Державної податкової служби у міста Києві з кредиторськими вимогами до боржника на суму 2 636, 53 грн.

3. 10.03.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Азово-Чорноморської інвестиційної компанії у формі товариства з обмеженою відповідальністю з кредиторськими вимогами до боржника на суму 1 423 573,04 грн.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

4. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.08.2023, зокрема, визнано кредиторами у справі № 910/14892/22 по відношенню до боржника:

4.1. ТОВ "Вердикт Капітал" в розмірі 49 992 000,00 грн. - вимоги четвертої черги;

4.2. Головне управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби в розмірі 2 636,53 грн. - вимоги третьої черги;

4.3. Азово-Чорноморську інвестиційну компанію у формі Товариства з обмеженою відповідальністю в розмірі 1 423 573,04 грн., з яких: 5 368,00 грн. - вимоги першої черги, 51 921,00 грн. - вимоги четвертої черги, 1 366 284,04 грн. - вимоги шостої черги.

4.4. Суд першої інстанції встановив, що вимоги Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби, обґрунтовані тим, що боржником не сплачено податок на нерухоме майно в розмірі 2 636,53 грн. за кодом "117", тому сплачені боржником кошти на суму 2 636,53 грн. не були зараховані контролюючим органом в рахунок сплати заборгованості з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

4.5. Розглянувши заяву Азово-Чорноморської інвестиційної компанії у формі товариства з обмеженою відповідальністю з кредиторськими вимогами до боржника, дослідивши матеріали справи, суд встановив:

- Азово-Чорноморська інвестиційна компанія у формі ТОВ є професійним учасником ринків капіталу, що здійснює професійну діяльність на фондовому ринку - діяльність з торгівлі цінними паперами, брокерську діяльність;

- безпосередня діяльність Азово-Чорноморської інвестиційної компанії у формі ТОВ передбачає роботу з численними документами, які зберігаються в офісному приміщенні, також безпосередню постійну роботу з офісним та комп`ютерним обладнанням, доступом до електронних документів, проведення розрахунково-касових операцій, здійсненням очного обслуговування клієнтів, їх ідентифікації для надання фінансових послуг та інших послуг, якi не можуть бути надані дистанційно без офісного приміщення.

- кредитором були понесені витрати на оренду іншого приміщення для здійснення господарської діяльності за період з 12.03.2020 по 29.09.2020 в розмірі 901 977,65 грн., що підтверджується доданими до матеріалів справи копіями договору оренди приміщення № 146-А/Д від 12.03.2020, додаткових угод, додатків до договору, а також платіжних доручень;

- кредитором також були понесені витрати на організацію охорони приміщень за період з березня 2020 року по жовтень 2020 року в розмірі 464 306,39 грн., що підтверджується доданими до матеріалів справи копіями договору по надання послуг на сигнал тривоги серія ТЗ № 030* від 16.03.2020, договору з організації та здійснення контрольно-перепускного режиму серія КПР № 1603/20 від 16.03.2020, актів надання послуг та платіжних доручень;

- за фактом захоплення ТОВ "ФК "Женева" нежитлових приміщень Азово-Чорноморської інвестиційної компанії у формі ТОВ 09.03.2020 Київським ВП ГУНП в Харківській області було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001043 від 09.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 206-2 КК України;

- ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 13.03.2020 у справі № 953/3972/20 по кримінальному провадженню №0001043 від 09.03.2020, нежитлові приміщення визнано речовим доказом у кримінальному провадженні. Постановлено накласти арешт на нежитлові приміщення третього поверху № 1-6, 8-20, літ. "А-3", загальною площею 357,3 кв.м., що розташовані за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 96, та перебувають у власності ТОВ "ФК "Женева"; накладено заборону розпоряджатися та користуватися приміщеннями, та передано приміщення на відповідальне зберігання Азово-Чорноморській інвестиційній компанії у формі товариства з обмеженою відповідальністю для забезпечення збереження нерухомого майна на час проведення досудового розслідування кримінального провадження.

4.6. Розглянувши заяву Азово-Чорноморської інвестиційної компанії у формі товариства з обмеженою відповідальністю з кредиторськими вимогами до боржника на загальну суму 1 423 573,04 грн., місцевий господарський суд дійшов висновку щодо обґрунтованості заявлених кредитором вимог.

4.7. Крім того, суд дійшов висновку, що до реєстру вимог ТОВ "ФК "Женева" підлягають включено кредиторські вимоги ініціюючого кредитора ТОВ "Вердикт Капітал" в розмірі 49 992 000,00 грн., які були визнані ухвалою Господарського суду м. Києва від 30.01.2023.

4.8. Місцевий господарський суд зазначив, що станом на 07.08.2023 заяв від інших кредиторів та осіб, які виявили бажання взяти участь у санації боржника, не надійшло.

Короткий зміст постанови апеляційного суду

5. Постановою від 08.11.2023 Північний апеляційний господарський суд апеляційну скаргу розпорядника майна ТОВ "ФК "Женева" Шевчука В.В. залишив без задоволення;

ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.08.2023 - без змін.

5.1. Апеляційний господарський суд зазначив, що посилання скаржника на судову справу № 922/3371/19, розпочату у 2019 році щодо незаконних дій державного реєстратора Тарасової Ю.Г. та судові рішення у цій справі, не мають відношення до цієї справи у частині доведення та/або спростування збитків понесених у 2020 році.

5.2. З огляду на встановлені обставини, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених в ухвалі Господарського суду міста Києва від 07.08.2023 у справі № 910/14892/22, а скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції.

КАСАЦІЙНЕ ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ

6. Арбітражний керуючий, розпорядник майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" Шевчук Віктор Всеволодович 30.11.2023 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.08.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.11.2023 у справі № 910/14892/22.

6.1. Просив Постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.11.2023 скасувати повністю;

6.2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.08.2023 у справі № 910/14892/22 скасувати в частині визнання кредитором у справі по відношенню до боржника Азово-Чорноморську інвестиційну компанію у формі Товариства з обмеженою відповідальністю в розмірі 1 423 573,04 грн., з яких: 5 368,00 грн. - вимоги першої черги, 51 921,00 грн. - вимоги четвертої черги, 1 366 284,04 грн. - вимоги шостої черги.

6.3. Прийняти в цій частині нове рішення, яким визнати кредитором у справі по відношенню до боржника Азово-Чорноморську інвестиційну компанію у формі Товариства з обмеженою відповідальністю в розмірі 57 289,00 грн., з яких 5 368,00 грн. вимоги першої черги, 51 921,00 грн. вимоги четвертої черги.

6.4. Вимоги у розмірі 1 366 284,00 грн. - відхилити.

7. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 910/14892/22 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Васьковський О.В., суддя - Пєсков В.Г., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.11.2023.

8. Ухвалою Верховного Суду від 20.12.2023 відкрито касаційне провадження у справі № 902/560/20 за касаційною скаргою Арбітражного керуючого, розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" Шевчука Віктор Всеволодовича на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.08.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.11.2023;

8.1. Повідомлено учасників справи, що розгляд касаційної скарги Арбітражного керуючого, розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" Шевчука Віктор Всеволодовича на ухвалу Господарського суду м. Києва від 07.08.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.11.2023 відбудеться 06.02.2024 об 11:15 у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6 в залі судових засідань № 330.

8.2. Надано учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 15.01.2024.

8.3. Витребувано з Господарського суду м. Києва та Північного апеляційного господарського суду матеріали справи № 910/14892/22.

8.4. Матеріали справи № 910/14892/22 надійшли до Верховного Суду 28.12.2023 у кількості 3 т. із супровідним листом від 27.12.2023 № 910/14892/22/380/23 від Північного апеляційного господарського суду.

8.5. Від Азово-Чорноморської інвестиційної компанії у формі товариства з обмеженою відповідальністю надійшов відзив на касаційну скаргу Арбітражного керуючого, розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" Шевчука Віктор Всеволодовича, в якій представник зазначеної Компанії просив касаційну скаргу на постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.11.2023 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.08.2023 залишити без задоволення, оскаржувані судові рішення залишити без змін, а усі судові витрати, у тому числі витрати пов`язані з наданням правничої допомоги покласти, покласти на боржника.

9. В судове засідання 06.02.2024 з`явилися уповноважені представники арбітражного керуючого і кредитора, які надали пояснення по суті вимог і доводів касаційної скарги і заперечень проти неї.

10. Враховуючи положення Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX), Указу Президента України від 06.11.2023 №734/2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 08.11.2023 № 3429-IX, Верховний Суд розглядає справу № 910/14892/22 у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи скаржника (Арбітражного керуючого, розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" Шевчука Віктор Всеволодовича)

11. Скаржник зазначив, що оскаржувана ухвала прийнята без встановлення всіх обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, що є підставою для касаційного оскарження.

11.1. Скаржник доводив, що суд першої інстанції лише процитував позицію кредитора в оскаржуваній ухвалі без урахування нормативно-підтвердженого спростування арбітражним керуючим такої позиції. Також, на думку скаржника, із змісту оскаржуваної ухвали не зрозуміло яку саме норму матеріального права обрав суд як підставу для визнання вказаних кредитором збитків, оскільки процитував статті 224 - 225 ГК України та статтю 1166 ЦК України, однак неправильно їх тлумачив і помилково застосував до цих правовідносин.

11.2. Також скаржник звернув увагу на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме щодо стягнення збитків з нового власника внаслідок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (яка в подальшому була скасована), які складаються з витрат на орендну плату нового приміщення та послуги охорони. Водночас судами попередніх інстанцій не враховано висновки щодо застосування норми права (які регулюють питання стягнення збитків), викладені у постановах Верховного Суду від 05.10.2022 у справі № 569/5761/19 від 10.11.2022 у справі № 910/7511/20 від 30.03.2021 у справі № 908/2261/17 від 05.03.2020 у справі № 910/9665/17.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

12. Відповідно до статті 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

13. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

14. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

15. З урахуванням повноважень касаційного суду відповідно до статті 300 ГПК України, Верховний Суд вважає прийнятними касаційні скарги щодо доводів, зазначених в пунктах 11 - 11.2. описової частини цієї постанови та межах, зазначених в пунктах 6 - 6.4. цієї Постанови.

Щодо застосування норм матеріального та процесуального права та мотивів прийняття (відхилення) доводів касаційної скарги

16. Предметом судового розгляду у цій справі, поміж іншим, є кредиторські вимоги, заявлені Азово-Чорноморською інвестиційною компанією у формі товариства з обмеженою відповідальністю до боржника, на суму 1 423 573,04 грн.

17. За змістом статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) грошовим зобов`язанням є зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України, зокрема до грошових зобов`язань належать зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

18. Порядок звернення кредиторів із вимогами до боржника у справі про банкрутство (після відкриття провадження) та порядок розгляду судом відповідних заяв визначені, зокрема статтями 45 - 47 КУзПБ.

19. Відповідно до положень частин першої, третьої, шостої статті 45 КУзПБ:

- конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство;

- до заяви в обов`язковому порядку додаються, зокрема, документи, які підтверджують грошові вимоги до боржника;

- заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.

20. Крім того, за загальним правилом (відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)) підставою виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

20.1. Частинами першою, другою статті 22 ЦК України унормовано, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

20.2. Для застосування зазначеної норми збитками визначено: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

20.3. За змістом положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

21. Водночас статтею 174 Господарського кодексу України (далі -ГК України), який визначає основні засади господарювання в Україні і регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб`єктами господарювання, а також між цими суб`єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання, також перебачено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, внаслідок заподіяння шкоди суб`єкту або суб`єктом господарювання.

21.1. Згідно статті 224 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

21.2. Статтею 225 ГК України унормовано, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

21.3. Аналіз частини першої статті 225 ГК України свідчить, що зазначена норма частково дублює положення частини другої статті 224 ГК, однак конкретизує ці положення, зазначаючи дещо інший склад збитків, розкриває зміст кожного конкретного виду збитків, а також вперше згадує про таку складову збитків, як матеріальна компенсація моральної шкоди.

22. Системний аналіз статті 224 ГК України та статті 1166 ЦК України свідчить про те, що їх застосування залежить від суб`єктивного складу учасників спірних правовідносин, тому суду слід застосовувати відповідні положення з урахуванням встановлених обставин справи, суб`єктного складу правовідносин (чи є їх учасниками фізичні чи юридичні особи) та предмет таких правовідносин (чи наступила така шкода внаслідок допущеного господарського правопорушення або внаслідок неправомірних рішень, дій чи бездіяльності фізичної або юридичної особи).

22.1. Аналізуючи положення частини першої цієї статті, слід враховувати, що і в Цивільному, і в Господарському кодексах, в інших законодавчих актах при визначенні складу збитків вживаються різні терміни, тому правильне їх розуміння має істотне значення для правозастосування.

22.2. З огляду на зазначене, колегія суддів звертає увагу, що при вирішенні спорів про стягнення заподіяних збитків перш за все з`ясовувати правові підстави покладення на винну особу цієї майнової відповідальності, з тим щоб відрізняти обов`язок боржника відшкодувати збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання, що випливає, наприклад, з договору (стаття 623 ЦК), від позадоговірної шкоди, тобто від зобов`язання, що виникає внаслідок заподіяння шкоди (глава 82 ЦК). Правильне розмежування підстав відповідальності необхідно ще й тому, що розмір відшкодування збитків, завданих кредиторові невиконанням або неналежним виконанням зобов`язань за договором, може бути обмеженим (стаття 225 ГК), а при відшкодуванні позадоговірної шкоди остання підлягає стягненню у повному обсязі.

22.3. Відповідальність за завдану шкоду (збитки) може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Водночас доведення наявності таких збитків (шкоди) та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками, в силу положень статей 13, 74 ГПК України, покладено на заявника.

Щодо розгляду касаційної скарги по суті

23. Як вбачається зі змісту оскаржуваних судових рішень, судами попередніх інстанцій встановлено, що вимоги Азово-Чорноморської інвестиційної компанії у формі Товариства з обмеженою відповідальністю до ТОВ "ФК "Женева" на загальну суму 1 423 573,04 грн. виникли внаслідок неправомірної поведінки боржника в особі її представників, що фактично підтверджується, зокрема, судовими рішеннями у справі № 922/2386/20.

23.1. Суди встановили, що дії представників ТОВ "ФК "Женева" ґрунтувались на незаконному рішенні державного реєстратора прав на нерухоме майно Гаспаряна Г.А. № 51510484 від 06.03.2020, на підставі якого за ТОВ "ФК "Женева" без відповідних правовстановлюючих документів було зареєстровано право власності на нежитлові приміщення 3-го поверху № 1-6, 8-20, в літ. "А-3" з реєстраційним номером 1 загальною площею 357,3 кв. м, що розташовані за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 96.

23.2. Також за змістом оскаржуваних рішень вбачається, що заявлена кредитором заборгованість підтверджується доданими до матеріалів справи копіями договору оренди приміщення № 146-А/Д від 12.03.2020, додаткових угод, додатків до договору, а також платіжних доручень, договору по надання послуг на сигнал тривоги серія ТЗ № 030* від 16.03.2020, договору з організації та здійснення контрольно-перепускного режиму серія КПР № 1603/20 від 16.03.2020, актів надання послуг та платіжних доручень.

24. Скаржником у порядку, передбаченому положеннями статей 74, 76 - 77 ГПК України, зазначені висновки та оцінку доказів не спростовано.

25. Водночас, доводи скаржника про неповноту дослідження зазначених обставин справи Верховний Суд вважає необґрунтованими, оскільки в цій частині доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені судові рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права, та зводяться до твердження про необхідність переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 300 ГПК України перебуває поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

26. Посилання скаржника на те, що судами попередніх інстанцій не враховано висновки щодо застосування норми права, які викладені у постановах Верховного Суду від 05.10.2022 у справі № 569/5761/19 від 10.11.2022 у справі № 910/7511/20 від 30.03.2021 у справі № 908/2261/17 від 05.03.2020 у справі № 910/9665/17, з огляду на таке.

26.1. За змістом постанови Верховного Суду від 10.11.2022 у справі №910/7511/20 Верховний Суд відхилив доводи відповідача, з якого були стягнути збитки у повному обсязі у зв`язку зі встановленою судовими рішеннями його недобросовісною поведінкою. У зазначеній справі була встановлена неправомірність поведінки відповідача, документально підтверджені збитки позивача причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою особи і збитками та вини особи яка заподіяла збитки. Після встановлення всіх елементів складу цивільного правопорушення (з урахуванням положень статей 224-225 ГК України) Верховний Суд у цій справі відхилив доводи скаржника (відповідача) залишивши рішення попередніх інстанцій у силі, відповідно до яких з скаржника (відповідача) були стягнуті заподіяні збитки у повному обсязі у тому числі упущену вигоду.

З огляду на застосовані норми права у постанові Верховного Суду від 10.11.2022 у справі № 910/7511/20, викладена правова позиція у зазначеній справі є релевантною до правовідносин у справі, що розглядається.

26.2. У справі № 569/5761/19 позов був мотивований тим, що у квітні 2009 року за договором купівлі-продажу позивач придбав нерухоме майно, однак не зміг передати приміщення третій особі в силу неправомірних дій відповідачів, які незаконного позбавили його права власності. Неправомірність дій відповідачів підтверджено належними доказами та судовими рішеннями, які вступили в законну силу. Внаслідок неправомірних дій відповідачів позивач не отримав орендну плату за користування приміщенням. Разом з тим судом було встановлено, що позивач був обізнаний про вибуття майна з його володіння та діяв (передавав майно в оренду третій особі) на власний ризик, а, відтак, повинен був усвідомлювати можливість реального виконання укладеного на таких умовах договору оренди.

26.3. Викладені у цій справі правовідношення не є подібними зі справою, що переглядається, оскільки у зазначеній справі позивач намагався збагатитися шляхом визначення жорстких штрафних санкцій за неможливості реально виконати взяті на себе договірні зобов`язання. Тобто судами у зазначеній справі не було встановлено сукупність наявності шкоди, протиправної поведінки заподіювача шкоди, причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, а також вину. З огляду на зазначене висновки Верховного Суду не є релевантними до правовідносин у цій справі з огляду на інші обставини та доказову базу заподіяння шкоди.

26.4. У справі № 908/2261/17 Верховний Суд підтримав позицію апеляційного суду який відмовив у задоволенні позовних вимог щодо стягнення упущеної вигоди з підстав недоведеності протиправної бездіяльності відповідача та недоведеності реальної можливості отримання коштів у зв`язку з припиненням газопостачання.

26.5. З урахуванням того, що у зазначеній справі розглядалася питання щодо упущеної вигоди, а у цій справі розглядається стягнення фактичних збитків, висновки Верховного Суду у справі № 908/2261/17 є нерелевантними до правовідносин, які виникли у цій справі.

26.6. За змістом постанови у справі № 910/9665/17 позивач звернувся до господарського місцевого суду з вимогами до відповідачів про стягнення збитків (упущеної вигоди), які виникли внаслідок неправомірного володіння та користування відповідачами нежилими приміщеннями. Водночас за змістом зазначеної постанови вбачається, що в ході розгляду справи було встановлено, наявність між сторонами виникли кондикційних, а не деліктних правовідносин, до яких підлягає застосуванню стаття 1214 Цивільного кодексу України Разом з тим Верховний Суд у цій постанові зазначив про безпідставну відмову у позові у зв`язку з неправильним посиланням сторони на іншу норму права.

26.7. Зазначені обставини свідчать про те, що правовідносини у наведених скаржником справах не є подібними зі справою, що переглядається, з огляду на підстави заявлених кредиторських вимог, характер спірних правовідносин, фактичні встановлені судами обставини.

26.8. Водночас, колегія суддів звертає увагу на наявну суперечність доводах скаржника, оскільки в касаційній скарзі скаржник спочатку доводить, що наявні правовідносини виключають можливість застосування положень статей 224 - 225 ГК України. Разом з тим здійснює посилання на практику Верховного Суду, за змістом якої суди також використовували для вирішення спору зазначені норми права.

27. За таких обставин Верховний Суд погоджується з висновками судів апеляційної та першої інстанції та зазначає, що суди, за встановлених у цій справі обставин, з урахуванням доводів і заперечень усіх учасників справи, дійшли правильного висновку про наявність підстав для визнання кредиторських вимог Азово-Чорноморської інвестиційної компанії у формі Товариства з обмеженою відповідальністю до ТОВ "ФК "Женева" на загальну суму 1 423 573,04 грн.

Висновки за результатами касаційного провадження

28. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України за результатами розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

29. Згідно з статтею 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

30. Ураховуючи наведені положення законодавства та встановлені судами попередніх інстанцій фактичні обставини, зважаючи на межі перегляду справи судом касаційної інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду вважає, що підстави для зміни чи скасування оскаржуваних судових рішень відсутні, тому у задоволенні касаційної скарги слід відмовити.

Розподіл судових витрат

31. Понесені скаржником у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції судові витрати, з огляду на положення статті 129 ГПК України, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Арбітражного керуючого, розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" Шевчука Віктор Всеволодовича - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.08.2023 (в оскаржуваній частині) та постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.11.2023 у справі № 910/14892/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Я. Погребняк

Судді О.В. Васьковський

В.Г. Пєсков