ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2024 Справа № 914/870/18

Господарський суд Львівської області у складі колегії суддів: судді У.І.Ділай, судді З.П.Гоменюк та В.П.Трускавецького, за участі секретаря судового засідання Ю.І.Кохановської

розглянувши матеріали справи

за позовом: Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Львівгаз Збут, м.Львів

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Львівгаз, Львівська область, м.Львів

про: стягнення основного боргу, інфляційних втрат, трьох відсотків річних та пені за поставлений природний газ

ціна позову: 386802617,57грн

За участі представників:

Від позивача: В.Я.Пронюк представник

Від відповідача: В.А.Стернюк представник

Від третьої особи: О.В.Сидор - представник

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2018, справу №914/870/18 розподілено судді Т.Б.Фартушку.

Ухвалою від 18.05.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 05.06.2018.

Ухвалами від 18.05.2018, від 26.06.2018, від 31.07.2018 підготовче засідання відкладено.

Ухвалою від 07.08.2018р. призначено справу № 914/870/18 до колегіального розгляду у складі трьох суддів.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Львівської області від 08.08.2018 №32 призначено автоматичний розподіл членів колегії суддів у справі № 914/870/18.

Ухвалою від 09.08.2018 прийнято справу №914/870/18 до розгляду колегіально складі колегії суддів: головуючий суддя Фартушок Т.Б., судді Манюк П.Т., Пазичев В.М. за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 05.09.2018.

Ухвалами від 05.09.2018, від 03.10.2018 підготовче засідання відкладено.

Ухвалою від 24.10.2018 зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням Господарського суду Львівської області у справі №914/1392/18.

У зв`язку із відставкою суддів Фартушка Т.Б., Синчука М.М., звільненням судді ОСОБА_1 08.05.2023 проведено повторний автоматизований розподіл справи, за результатами якого визначено наступний склад колегії: головуючий суддя У.І.Ділай, судді Трускавецький В.П. та Гоменюк З.П.

13.12.2023 надійшло клопотання позивача, в якому він повідомляє про набрання 27.11.2023 законної сили судовим рішенням, до якого зупинявся розгляд справи.

Ухвалою від 15.12.2023 поновлено провадження у справі та призначено судове засідання на 11.01.2024.

10.01.2024 від відповідача до суду надійшло клопотання про закриття провадження в цій справі у зв`язку із відсутністю предмету спору та повернення позивачу сплаченого судового збору.

Ухвалою від 11.01.2024 підготовче засідання відкладено на 01.02.2024.

Ухвалою від 01.02.2024 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.02.2024.

Представник позивача в судовому засіданні 20.02.2024 повідомив, що основний сплачений відповідачем до подання позову, підтримав клопотання відповідача про закриття провадження та повернення позивачу сплаченого судового збору.

У судовому засіданні 20.02.2024 представники відповідача та третьої особи просили закрити провадження у зв`язку із відсутністю предмету спору.

В процесі розгляду матеріалів справи суд

встановив:

Між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія Нафтогаз України» (далі - позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Львівгаз Збут укладено договір 38ILvzl917-17-H купівлі - продажу природного газу від 12 квітня 2017 року.

На виконання умов договору, позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 1 029 959 480,16 грн.

Відповідно до пункту 6.1 договору, оплата за газ здійснюється відповідачем включно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, шо настає за місяцем купівлі-продажу газу.

Як зазначив позивач оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у строк визначений договором, чим порушив умови п. 6.1 договору.

Спір виник внаслідок того, що відповідач не виконав належним чином взятих зобов`язань щодо своєчасної оплати за отриманий газ. Відтак, позивач подав позов до Господарського суду Львівської області про стягнення з відповідача 295 048 442,96грн основного боргу.

Крім того, в порядку ст. 625 ЦК України позивач нарахував 10 464 073,47 грн 3% річних, 34 663 076,29 грн інфляційних втрат, а також, керуючись п. 7.2 договору, позивач нарахував 46 627 024,85 грн пені.

Відповідач повідомив, що сума основної заборгованості сплачена 19.04.2018, тобто ще до подання позову 11.05.2018.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За приписами ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно із заявленими позовними вимогами позивач просив стягнути 295 048 442,96грн вартості поставленого природного газу.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є, зокрема, забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Для вирішення питання щодо наявності правових підстав для стягнення заборгованості суду необхідно встановити факт здійснення поставки та наявності заборгованості. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

За приписами процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

У рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) дано офіційне тлумачення поняття "охоронюваний законом інтерес", як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

Тобто, інтерес позивача має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам та відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого дано в резолютивній частині вказаного Рішення Конституційного Суду України.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому, позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Така позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав; під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом.

При поданні позову позивач покликається на невиконання відповідачем взятих зобов`язань за договором поставки та вважає, що його права та законні інтереси порушені внаслідок несвоєчасної оплати.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Як підтверджено матеріалами справи, позивач та відповідач уклали договір 38ILvzl917-17-H купівлі - продажу природного газу від 12 квітня 2017 року, у зв`язку з чим набули взаємних прав і обов`язків.

У матеріалах справи відсутні та сторонами не надані докази визнання недійсним спірного договору чи визнання неукладеним в певній частині. Також відсутні докази про розірвання спірного договору.

За договором купівлі-продажу, відповідно до вимог п. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України, одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу (ст. 663 Цивільного кодексу України).

Позивач та відповідач повідомили суду, що основний борг в сумі 295 048 442,96грн сплачений 19.04.2018, тобто ще до подання позову 11.05.2018.

Відповідно до п. 3.12 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18, підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Проаналізувавши все вищенаведене, Господарський суд Львівської області констатує, що позивачем не доведено належними, допустимими та достовірними доказами наявності підстав для стягнення основного боргу в сумі 295 048 442,96грн, оскільки такий оплачено відповідно до платіжних доручень: №58 від 12.02.2017, №75 від 28.02.2018, №74 від 28.02.2018, №121 від 28.02.2018, №97 від 28.02.2018, №222 від 02.03.2018, №223 від 02.03.2018, №233 від 06.03.2018, №241 від 13.03.2018, №248 від 14.03.2018, №257 від 16.03.2018, №265 від 19.03.2018, №273 від 20.03.2018, №281 від 22.03.2018,№289 від 26.03.2018, №296 від 28.03.2018, №304 від 29.03.2018, №314 від 30.03.2018, №317 від 30.03.2018, №332 від 06.04.2018, №341 від 10.04.2018, №342 від 10.04.2018, №353 від 13.04.2018, №361 від 16.04.2018, №369 від 17.04.2018, №370 від 17.04.2018, №379 від 18.04.2018, №389 від 19.04.2018, №324 від 30.03.2018, №380 від 18.04.2018я. Відтак, суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні позову, оскільки є відсутнім порушення суб`єктивного права позивача, що підлягає судовому захисту у даному спорі.

Щодо вимоги про стягнення 10 464 073,47 грн 3% річних, 34 663 076,29 грн інфляційних втрат, 46 627 024,85 грн пені колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про ринок природного газу» з метою забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу на суб`єктів ринку природного газу у виключних випадках та на визначений строк можуть покладатися спеціальні обов`язки в обсязі та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу від 22.03.2017 № 187 (далі - Положення про ПСО) (період дії з 1 квітня 2017 р. до 1 листопада 2018 р.) на ТОВ «Львівгаз збут» були покладені спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам та релігійним організаціям (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності) до зміни постачальника природного газу на території Львівської області.Станом на день розгляду справи предметом спору відсутній.

ТОВ «Львівгаз збут» як постачальник із спеціальними обов`язками зобов`язаний був здійснювати постачання природного газу для потреб побутових споживачів та релігійних організацій виключно із ресурсу АТ «НАК Нафтогаз України», в силу норм Положення про ПСО №187.

14.07.2021 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу», який набрав чинності 29.08.2021. Відповідно до ст. 6 вказаного Закону, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані на заборгованість за договорами купівлі-продажу газу та договорами на транспортування, у тому числі підтверджені судовими рішеннями, які набрали законної сили, що обліковуються учасниками процедури погашення заборгованості та не сплачені станом на розрахункову дату, підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом, якщо погашення основної частини боргу здійснено до 31 грудня 2020 року або до моменту укладення договорів про реструктуризацію відповідно до статті 5 цього Закону, у тому числі шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до статті 4 цього Закону.

ТОВ «Львівгаз збут» звернулось до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг із заявою про включення Товариства до Реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу, та затвердження обсягу газу, та про затвердження обсягу заборгованості, що підлягає врегулюванню від 09.06.2022 №797-Сл-3586-0622 (в тому числі за Договором купівлі-продажу природного газу від 12.04.2017 року № 38Lvz1917-17-Н укладеним між позивачем та відповідачем).

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 06.09.2022 № 1086 товариство з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» () включено до Реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу.

Отже, оскільки сума заборгованості за договором від 12.04.2017 № 38Lvz1917-17-Н, на яку позивачем здійснено нарахування заявлених у даній справі штрафних санкцій погашено повністю 19.04.2018 (тобто до 31.12.2020), то заявлені штрафні санкції, інфляційні нарахування та проценти річних підлягають списанню відповідно до статті 6 Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи те, що предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування після відкриття судом провадження у справі, суд прийшов до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета позову.

Розглянувши заяву про повернення сплаченого судового збору та матеріали справи, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

У матеріалах справи наявний оригінал платіжного доручення №6004063 від 04.05.2018 про сплату судового збору в розмірі 616700,00грн, а також судом перевірено підтвердження зарахування вказаного судового збору на казначейський рахунок.

Судовий збір, в частині відмови, покладається на позивача.

Зважаючи на подану позивачем заяву та враховуючи часткову відмову в задоволенні позову, Господарський суд Львівської області приходить до повернути з державного бюджету пропорційно сплачений судовий збір у розмірі 146287,41грн.

Керуючись статтями 4, 7, 13, 14, 73, 74, 76-79, 120, 123, 129, 231, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.У задоволенні позову в частині стягнення 295 048 442,96грн - відмовити.

2.У решті вимог провадження закрити.

3.Повернути Акціонерному товариству Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01601, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) з державного бюджету сплачений судовий збір в розмірі 146287,41грн, згідно із платіжним дорученням №6004063 від 04.05.2018.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст.ст. 241, 256, 257 ГПК України та може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повне рішення складено 29.02.2024.

Суддя Ділай У.І.

Суддя Гоменюк З.П.

Суддя Трускавецький В.П.