РІШЕННЯ

14 лютого 2024 року м. ТернопільСправа № 921/673/23

Господарський суд Тернопільської області у складі судді Руденка О.В.

за участі секретаря судового засідання Касюдик О.О.

розглянув справу

за позовом Фізичної особи - підприємця Івасів Ольги Степанівни

до відповідача Приватного акціонерного товариства "Тернопільгаз"

про: визнання неправомірними дії оператора ГРМ ПрАТ "Тернопільгаз" щодо відключення від газопостачання об`єкта не побутового споживача - приміщення кафе "Дагет" за адресою вул. Центральна 37, с. Теофіпілка, Тернопільський район, Тернопільська область; зобов`язання оператора ГРМ ПрАТ "Тернопільгаз" відновлення розподілу природного газу на об`єкт не побутового споживача - приміщення кафе "Дагет" за адресою вул. Центральна 37, с. Теофіпілка, Тернопільський район, Тернопільська область

за участі представника відповідача: Мельник О.С. - адвокат.

Суть справи:

До Господарського суду Тернопільської області поступила позовна заява Фізичної особи-підприємця Івасів Ольги Степанівни до ПАТ "Тернопільгаз" про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування заявлених вимог, підтриманих у попередніх судових засіданнях повноважними представниками, позивач посилається на неправомірні дії оператора ГРМ, що зумовлені протиправним припиненням Козівським управлінням з експлуатації газового господарства ПрАТ "Тернопільгаз" постачання природного газу на об`єкт споживача. Водночас, зважаючи, що в ході судового розгляду газопостачання ПАТ "Тернопільгаз" було відновлено то приватний підприємець відмовилася від позовної вимоги про зобов`язанням відповідача вчинити таку дію у судовому порядку.

В судове засідання 14 лютого 2024 року Фізична особа - підприємець та її представник не прибули, натомість подали письмове клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач у судовому засіданні через свого представника щодо заявлених у справі позовних вимог заперечив, вказуючи на те, що обраний позивачем спосіб захисту є неефективним, а обставини, на які він посилається - необґрунтованими.

Розгляд спору здійснювався із технічною фіксацією судового процесу в порядку ст. 222 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне.

На підставі договору розподілу природного газу, який укладено шляхом підписання заяви-приєднання від 01.02.2016 року Фізична особа - підприємець Івасів Ольга Степанівна (РНОКПП НОМЕР_1 ) є споживачем природного газу.

Між ПрАТ "Тернопільгаз", як оператором газорозподільних систем, та ФОП Івасів О.

С., як споживачем, складено акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін від 01.03.2017 року № 08/К-005.

За даними журналу реєстрації аварійних заявок та звукозапису повідомлення від працівника ЦАДС слідує, що на телефонну лінію Центральної аварійно-диспетчерської служби ПрАТ "Тернопільгаз" о 12:40 год 19 квітня 2023 року надійшов аварійний виклик від ФОП Івасів Ольги Степанівни з повідомленням про відсутність газопостачання до об`єкта споживача (кафе "Дагет") за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, село Теофіпілка, вулиця Центральна, будинок 37. Зазначена обставина визнається обома учасниками цього спору.

За наслідками виїзду на місце, працівники ЦАДС Козівського УЕГГ від`єднали об`єкт позивача від газорозподільної системи механічним шляхом, про що 19 квітня 2023 року ними складено акт про припинення газопостачання з ініціативи оператора ГРМ.

У відповідь на звернення приватного підприємця від 07.06.2023 року №К-29, відповідач повідомив, що працівниками його аварійно-диспетчерської служби було виявлено несправність газопроводу-вводу, що призвело до потрапляння води у газопровід і, як наслідок, відсутність газопостачання до газових приладів споживача.

04 січня 2024 року посадовими особами оператора газорозподільних систем та приватним підприємцем було проведено спільне обстеження газопроводу-вводу до приміщення кафе "Дагет", про що складено відповідний акт. За його даними, обстежуваний газопровід побудований та введений в експлуатацію в 1969 році. Під час обстеження було виявлено значну корозію металу газопроводу-вводу. Це призвело до негерметичності газопроводу та потрапляння води, що заблокувало прохід газу до газових приладів та створювало аварійну ситуацію.

За результатами обстеження було прийнято рішення про заміну газопроводу-вводу, що і виконано ПрАТ "Тернопільгаз" відповідно до акту приймання виконаних будівельних робіт за 01.01.2024-31.01.2024 , що були прийняті та оплачені ФОП Івасів О.С.

Як наслідок, після заміни пошкодженої ділянки аварійного газопроводу та обстеження його на герметичність, 12.01.2024 посадовими особами оператора ГРМ відновлення газопостачання до об`єкту, що належить позивачу.

З огляду на це, на стадії підготовчого провадження приватний підприємець відмовилася від частини позовних вимог (про зобов`язання оператора ГРМ відновити розподіл природного газу), подавши письмову заяву до суду з даного приводу (вх.№ 641 від 24.01.2024).

В свою чергу, законодавець у ч. ч. 1, 2 ст. 191 ГПК України обумовив, що позивач може відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову, суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Судом встановлено, що заява про відмову від позову підписана приватним підприємцем, якій під час підготовчого засідання повідомлені наслідки відмови від позову. В ході судового розгляду судом не встановлено суперечності вказаної заяви чинному законодавству чи порушення нею прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб.

З наведеного в сукупності суд приймає відмову позивача від частини позовних вимог. Як наслідок, провадження у даній справі за позовною вимогою про зобов`язання оператора ГРМ відновити розподіл природного газу підлягає закриттю на підставі пункту 4 частини 1 статті 231 ГПК України.

За приписами частини 1 статті 130 ГПК України, у разі відмови позивача від позову суд у відповідній ухвалі вирішує питання про повернення йому з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Однак, в силу статті 7 Закону України "Про судовий збір" таке повернення можливе виключно за клопотанням особи, яка його сплатила.

Водночас, ФОП Івасів О.С. наполягає на визнання неправомірними дії оператора ГРМ ПрАТ "Тернопільгаз", вважаючи що відключення від газопостачання приміщення кафе "Дагет" проведено протиправно.

Дослідивши подані докази та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку про те, що позов у цій частині вимог задоволенню не підлягає, виходячи з наступних міркувань.

ПрАТ "Тернопільгаз" є оператором газорозподільних систем-суб`єктом господарювання, який здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників) на підставі ліцензії, виданої згідно постанови НКРЕКП від 19.06.2017 року № 815.

В силу п. 2.1 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 16.02.2017 року № 201, господарська діяльність з розподілу природного газу здійснюється з дотриманням вимог Закону України "Про ринок природного газу", чинних Кодексу газорозподільних систем, інших нормативно-правових актів, державних будівельних норм та нормативних документів у сфері нафтогазового комплексу.

Абзацом 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про ринок природного газу" передбачено, що центральний орган виконавчої влади, котрий забезпечує формування та реалізацію державної політики в нафтогазовому комплексі, розробляє та затверджує правила про безпеку постачання природного газу, які є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами ринку природного газу.

За визначеними у п.п. 37, 39 ч.1 ст.1 наведеного вище правового акту термінами , до числа споживачів, серед інших, належить фізична особа - підприємець, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб. Суб`єктами ринку природного газу є оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, споживач, тощо.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 38 Закону України "Про ринок природного газу" оператор газорозподільної системи зобов`язаний вживати заходів з метою забезпечення безпеки постачання природного газу, в тому числі безаварійної та безперебійної роботи газорозподільної системи.

З цією метою, законодавець наділив оператора газорозподільних систем правомочностями, у певних випадках, припиняти/обмежувати газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу. Серед інших, до числа таких випадків віднесено визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідація наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт (частина 9, пункт 1 глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем).

При цьому суд констатує, що посадові особи відповідача, складаючи акт про припинення газопостачання з ініціативи оператора ГРМ від 19 квітня 2023 року неналежно його заповнили, оскільки письмово не вказали причину відключення (обмеження) газопостачання.

Поряд із тим суд вважає, що саме лише неправильне заповнення акту не свідчить про протиправні дії оператора ГРМ по відключенню від газопостачання об`єкта Споживача.

Адже у спірних правовідносинах, саме від ФОП Івасів Ольги Степанівни 19 квітня 2023 року надійшов аварійний виклик до відповідача з повідомленням про відсутність газопостачання.

В подальшому, у відповідь на звернення приватного підприємця від 07.06.2023 року №К-29, оператор ГРМ її повідомив, що працівниками його аварійно-диспетчерської служби було виявлено несправність газопроводу-вводу, що належить позивачу. Це призвело до потрапляння води у газопровід і, як наслідок, відсутність газопостачання до газових приладів споживача.

04 січня 2024 року посадовими особами оператора газорозподільних систем та приватним підприємцем було проведено спільне обстеження газопроводу-вводу, що належить останньому, за наслідками якого зафіксовано значну корозію металу газопроводу-вводу, що призвело до негерметичності газопроводу потрапляння у нього води та заблокувало прохід газу до газових приладів і створювало аварійну ситуацію.

Таким чином, наявність аварійної ситуації на газопроводі-вводі, що належить позивачу, фактично засвідчується обома учасниками цього спору.

При цьому суд враховує, що за приписами пункту 3 глави 5 розділу ІІІ Кодексу газорозподільних систем саме власники газових мереж, у тому числі побутові споживачі та співвласники/особа, уповноважена на це співвласниками, внутрішньобудинкових систем газопостачання, які згідно з актом розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін відповідають за експлуатацію цих мереж та їх складових, забезпечують належну їх експлуатацію згідно з чинним законодавством, у тому числі Правил безпеки систем газопостачання, зокрема укладають відповідний договір із суб`єктом господарювання, який має право на виконання таких робіт.

З наведеного в сукупності суд констатує, що 19 квітня 2023 року працівники ЦАДС Козівського УЕГГ в силу законодавчих вказівок були зобов`язані обмежити газопостачання на об`єкти позивача через аварійну ситуацію, обумовлену аварійним станом газорозподільної системи та необхідністю проведення ремонтно-відновлювальних робіт.

Як наслідок, у спірних правовідносинах дії ПрАТ "Тернопільгаз" по припиненню розподілу природного газу до об`єкта ФОП Івасів О.С. в повній мірі відповідали тим регламентам та вимогам, які покладені на Товариство, як оператора газорозподільних систем, в силу його безпосередніх обов`язків, спрямованих на безаварійне та безперебійне газопостачання. Відтак, суд не вбачає підстав для визнання таких дій неправомірними.

Водночас суд зауважує, що доводи позивача стосовно чинності договору на експлуатацію складових газорозподільної системи №08/ f12/169 та бездіяльності відповідача у проведенні ремонтно-відновлювальних робіт фактично стосуються відновлення газопостачання, а відтак на висновки суду щодо правомірності припинення постачання природного газу на об`єкт споживача через аварійну ситуацію, впливати не можуть.

Інші долучені до матеріалів справи докази, доводи та заперечення учасників цього спору були ретельно досліджені судом, однак наведених вище висновків суду вони не спростовують. В свою чергу, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України". Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Окрім того суд погоджується із твердженнями відповідача про те, що приватним підприємцем обрано неефективний спосіб захисту у спірних правовідносинах.

Так, статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що, як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (див., зокрема, пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16, пункт 88 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18, пункт 55 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 у справі № 334/3161/17).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див., зокрема, пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, пункт 89 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18, пункт 55 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 у справі № 334/3161/17).

Натомість, заявивши позовну вимогу про визнання неправомірними дії ПрАТ "Тернопільгаз" щодо відключення від газопостачання об`єкта позивача, ФОП Івасів О.С. не вказала, яке її право підлягає захисту та в чому полягає поновлення порушеного права. На переконання суду це не є ефективним способом захисту порушеного права. Адже спосіб захисту повинен бути повним та забезпечити відсутність необхідності звернення до суду в подальшому для вжиття додаткових засобів захисту.

За положеннями процесуального законодавства рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність його вимог. За відсутності цього, у задоволенні позову належить відмовити.

Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд виходить з того, що, згідно ст. 129 ГПК України, у разі відмови у позові, такі підлягають покладенню на позивача. При цьому судовий збір в сумі 1342 грн, що складає 50 відсотків судового збору, сплаченого за позовну вимогу про зобов`язання оператора ГРМ відновити розподіл природного газу, може бути повернута з Державного бюджету України за правилами статті 7 Закону України про судовий збір".

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 20, 42, 46, 73, 74, 76 79, 91, 123, 129, 183, 191.п.4 ч.1 ст.231, ст.ст. 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. В частині позовних вимог про зобов`язання оператора ГРМ ПрАТ "Тернопільгаз" відновити розподіл природного газу на об`єкт не побутового споживача - приміщення кафе "Дагет" за адресою вул. Центральна 37, с. Теофіпілка, Тернопільський район, Тернопільська область провадження у справі закрити.

2.В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, в порядку та строки встановлені ст.ст. 256-257 ГПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Повне рішення складено 23.02.2024.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя О.В. Руденко