УХВАЛА

м. Київ

27.02.2024Справа № 910/2153/24
Суддя Зеленіна Н.І., розглянувши заяву Міжнародного Олімпійського Комітету (Comite International Olimpique) про забезпечення позову, що подана до пред`явлення позову

Без виклику представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

Міжнародний Олімпійський Комітет (Comite International Olimpique) звернувся до Господарського суду міста Києва із заявою про забезпечення позову, у якій просить забезпечити майбутній позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Статус Буд-Преміум" та Державної організації "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" про визнання недійсним свідоцтва України на торговельну марку № 279195 від 27.07.2020, та зобов`язання внести до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки відомості про визнання недійсним свідоцтва України на торговельну марку №279195 від 27.07.2020 та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені "Промислова власність".

Заявник просить забезпечити майбутній позов шляхом: заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "Статус Буд-Преміум" вчиняти дії (крім тих дій, що стосуються виконання рішення суду у цій справі) щодо торговельної марки OLYMPIC PARK (комбінованої), за свідоцтвом України №279195 від 27.07.2020, а саме повністю, частково передавати (відчужувати) будь-якій особі виключні майнові права інтелектуальної власності на торговельну марку, надавати дозволи (видавати ліцензії) на використання торговельної марки, відмовлятися від свідоцтва на торговельну марку повністю, частково; та заборони Державній організації "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" вносити до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки будь-які зміни (крім тих змін, що відображають та стосуються визнання недійсним свідоцтва України №279195 від 27.07.2020 на торговельну марку OLYMPIC PARK (комбінована) відповідно до рішення суду у цій справі) стосовно правового статусу торговельної марки OLYMPIC PARK (комбінованої), за свідоцтвом України №279195 від 27.07.2020, а саме: щодо передання (відчуження) виключних майнових прав інтелектуальної власності прав на торговельну марку повністю, частково, щодо реєстрації ліцензійних договорів, надавання дозволів (видачі ліцензій) на використання торговельної марки, щодо припинення дії свідоцтва на торговельну марку внаслідок відмови від нього повністю, частково, а також заборонити здійснювати пов`язані з переліченими обставинами публікації в офіційному бюлетені "Промислова власність".

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, заявник зазначає, що забезпечення позову потрібне для попередження можливих недобросовісних дій та зловживань з боку власника спірного свідоцтва України №279195 від 27.07.2020 (ТОВ "Статус Буд-Преміум") та інших осіб, для попередження безконтрольного розширення кола осіб, прав і інтересів яких стосується вирішення судового спору, для попередження затягування розгляду справи та для усунення перешкод у можливому виконанні судового рішення в цій справі. Заявник зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову необхідне з метою недопущення передання Товариством з обмеженою відповідальністю "Статус Буд-Преміум" права власності на спірну комбіновану торговельну марку OLYMPIC PARK, за свідоцтвом України №279195, повністю або частково будь-яким іншим особам - фізичним чи юридичним, відмови від спірної торговельної марки, а також з метою недопущення здійснення державної реєстрації договору про передачу права власності на спірну торговельну марку іншим особам, що зробить неможливим виконання рішення суду про визнання свідоцтва недійсним і задоволення похідних вимог, у випадку задоволення позову, утруднить вирішення справи по суті, а також суттєво затягне розгляд даної справи. Окрім того, у разі відмови від спірної торговельної марки ТОВ "Статус Буд-Преміум" матиме право на повторну реєстрацію спірної торговельної марки OLYMPIC PARK і зможе його використати пізніше. Відтак, на думку заявника, невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить виконання рішення суду, ефективний захист, поновлення порушених прав та інтересів заявника, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Розглянувши заяву Міжнародного Олімпійського Комітету (Comite International Olimpique) про забезпечення позову, що подана до пред`явлення позову, суд дійшов наступних висновків.

За змістом ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При цьому, вирішуючи питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом спору; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, питання задоволення заяви про застосування заходів забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття відповідних заходів забезпечення позову.

Разом з тим, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову.

Забезпечення позову - це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При вирішенні питання щодо вжиття заходів забезпечення позову суд повинен встановити: 1) предмет позовних вимог (спосіб захисту порушених/невизнаних прав, з яким звернувся/має намір звернутись позивач); 2) підстави позовних вимог (обставини, якими обґрунтовується відповідне порушення/невизнання прав); 3) обставини щодо характеру рішення суду (підлягає виконанню чи ні, зокрема рішення за своєю природою може передбачати стадію виконання - рішення про присудження або може бути рішенням про визнання, яке стадії виконання не передбачає); 4) наявність (доведену належними доказами) обставин, які можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист/поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача; 5) співрозмірність заходів забезпечення позову позовним вимогам, зокрема забезпечення дотримання балансу інтересів (справедливої рівноваги) заявника та особи, права, якої обмежуються у зв`язку із вжиттям заходів забезпечення; 6) збалансованість інтересів не лише сторін спору, а й інших осіб, які не беруть участі у справі; необхідність запобігти порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу; 7) можливість таких заходів реально запобігти можливим негативним наслідкам (у формі обставин, які істотно можуть ускладнити чи унеможливити виконання рішення або ефективний захист прав) в контексті заявленого способу захисту, тобто такі заходи повинні бути ефективними та достатніми.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Проте, обставини, покладені заявником в обґрунтування поданої заяви, не вказують на наявність дійсних та достатніх підстав для забезпечення позову, саме лише припущення про можливе утруднення виконання рішення суду, у випадку задоволення позову, позбавляють суд можливості встановити обґрунтованість доводів заявника.

При цьому, сама можливість власника торгівельної марки скористатися своїм правом на відчуження чи можливість відмовитись від свідоцтва на торговельну марку, навіть у випадку наявності спору щодо торгівельної марки, не є обґрунтованою підставою для вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони таких дій.

До того ж, як зазначає заявник, Товариству з обмеженою відповідальністю "Статус Буд-Преміум" відомо про майбутній спір, оскільки в серпні 2023 року заявник звертався до останнього із претензією про припинення порушення прав інтелектуальної власності заявника. Проте, позивачем не долучено належних та допустимих доказів на підтвердження того, що після направлення такої претензії ТОВ "Статус Буд-Преміум" вчиняло будь-які дії щодо розпорядження спірної торговельною маркою, що свідчить про ймовірність припущень заявника про вчинення майбутнім відповідачем юридичних дій щодо спірного свідоцтва. .

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

У той же час, заявником не надано суду жодних належних та допустимих доказів, з якими приписи ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України пов`язують можливість вжиття заходів забезпечення позову у даній справі.

Таким чином, саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без посилання на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення позову.

Крім того, заявником не враховано наслідки впливу зазначених заходів забезпечення позову на діяльність і права відповідачів, а також не доведено обґрунтованості й необхідності втручання суду в його звичайну господарську діяльність.

Дослідивши матеріали заяви, суд відмовляє в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. 136-140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви Міжнародного Олімпійського Комітету (Comite International Olimpique) про забезпечення позову, що подана до пред`явлення позову у справі №910/2153/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Північного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня її підписання.

Суддя Н.І. Зеленіна