ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2024 р. Справа№ 911/2484/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Майданевича А.Г.

Гаврилюка О.М.

без виклику представників сторін

розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз»

на рішення Господарського суду Київської області від 06.11.2023 року

у справі №911/2484/23 (суддя Подоляк Ю.В.)

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан»

до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз»

про стягнення 87 018,00 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» (далі - відповідач) про стягнення 87018,00 грн заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки від 03.02.2021 року № 13S810-2208-21 щодо здійснення розрахунку за надані послуги з проведення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів.

Рішенням Господарського суду Київської області від 06.11.2023 позов Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» про стягнення 87018,00 грн заборгованості задоволено повністю. Стягнуто з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» 87 018,00 грн заборгованості та 2 684,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 06.11.2023 року у справі №911/2484/23 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд Київської області, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального права, зокрема, ст. 236 Господарського процесуального кодексу України.

Так, за твердженням скаржника, відповідно до п. 1.1. договору поставки №13S810-2208-21 від 03.02.2021 року в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов`язується відповідно до заявок замовника протягом строку дії договору надавати замовнику за плату послуги з провадження обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ДК 021:20-8 Страхові послуги).

Проте, відповідач не подавав позивачу заявок ні в момент підписання додаткової угоди №1 до договору, ні на протязі 2022 року на виконання договору щодо укладення договорів (полісів) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів строком дії з 2022 року по 2023 рік.

Водночас, скаржник зауважив, що позивач самостійно та свавільно без відповідних заявок (ні усних, ні письмових) застрахував автомобілі відповідача з 2022 по 2023 роки, виключно визначивши самостійно на власний розсуд і марку транспортного засобу, і модель транспортного засобу, і кількість транспортних засобів відповідача та інші відомості.

Тобто послуги (укладені поліси страхування з 2022 по 2023 року) надані, коли їх надання ніхто не просив.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.11.2023 року апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Майданевич А.Г., Гаврилюк О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.11.2023 року витребувано з Господарського суду Київської області матеріали справи №911/2484/23 та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи.

06.12.2023 року на виконання вимог вищезазначеної ухвали до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №911/2484/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» на рішення Господарського суду Київської області від 06.11.2023 року у справі №911/2484/23. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

21.12.2023 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого представник позивача просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду без змін.

Так, представник позивача зауважив, що судом першої інстанції розглянуто дану справу без жодних процесуальних порушень, об`єктивно та з урахуванням письмово викладених сторонами власних позицій щодо суті спору, в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

При цьому, представник позивача, зокрема зазначив, що апелянт не надав мотивовану відмову від підписання чи заперечення на акт приймання-передачі наданих послуг від 29.09.2022 року та не відмовився від прийняття результатів наданих послуг за вказаним актом, про що свідчить також фактичне споживання послуги з обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів у вигляд і набуття кожним транспортним засобом апелента статусу забезпеченого страхуванням цивільної відповідальності власника наземних транспортних засобів.

Крім того, за твердженням представника позивача, жодні доводи апелянта, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують та не ставлять під розумний сумнів законну позицію суду першої інстанції, викладеної у оскаржуваному рішенні, та за таких обставин апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.02.2021 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» (страховик) та Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» (страхувальник) було укладено договір поставки від № 13S810-2208-21 (далі - договір), відповідно до умов якого, виконавець (страховик) зобов`язався відповідно до заявок замовника протягом строку дії договору надати замовнику (страхувальнику) за плату послуги з проведення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ДК 021:20-8-Страхові послуги) (далі послуги), а замовник зобов`язався приймати та оплачувати надані послуги).

Відповідно до п. 1.2 договору детальна інформація щодо послуг, які надаються за цим договором, міститься у договірній ціні (додаток № 1) та Технічних вимогах (додаток №2), які є невід`ємною частиною договору.

Згідно п.п. 2.1 - 2.3 договору сума договору складає: 750850,00 грн. Оплата послуг здійснюється у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця згідно наданого ним рахунку. В рахунку вказується номер і дата договору. Умови оплати: протягом 10 банківських днів з дати підписання акта приймання-передачі наданих послуг.

Пунктом 3.3 договору передбачено, що замовник зобов`язаний приймати від виконавця результати надання послуг шляхом підписання акту приймання-передачі наданих послуг, якщо надані послуги відповідають умовам договору, і оплачувати їх в розмірах і в строк, передбачені цим договором.

Відповідно до п. 3.4 договору передбачено, що замовник має право відмовитись від прийняття результатів надання послуг, якщо надані послуги не відповідають умовах договору і вимагати від виконавця відшкодування збитків, якщо вони виникли внаслідок невиконання або неналежного виконання виконавцем взятих на себе обов`язків за цим договором.

Договір набуває чинності з моменту його укладення і діє до 30.04.2022 року включно, а в частині виконання невиконаних зобов`язань до повного їх виконання (п. 7.1 договору в редакції додаткової угоди від 31.12.2021 року).

В додатку № 1 до договору сторонами погоджена договірна ціна послуг.

В додатку № 2 до договору сторонами погоджені технічні умови.

Так, за твердженням позивача, на виконання умов договору позивач у 2022 році надав відповідачу передбачені договором послуги з проведення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів на суму 87018,00грн, що підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг від 29.09.2022 року на суму 87018,00 грн та полісами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів: EP-207687646, AP/4764973, AP/4764974, AP/4764975, AP-4764976, AP/4764977, AP/4764978, AP/4764979, AP/4764773, AP/4764774, AP/4764804, AP/4764805, AP/4764816, AP/4764817, AP/4764818, AP/4764819, AP/4764881, AP/4764882, AP/4764883, AP/4764884, AP/4764885, AP/4764886, AP/4764887, AP/4764888, AP/4764889, AP/5646262, EP-207870156, EP-207870253, EP-207870341, EP-207870017, EP-207870083, EP-207870678, EP-207870743, EP-207870813, EP-207870522, EP-207870591, EP-207875790, EP-207875860, EP-207875952, EP-207876042, EP-207875722, EP-207876319, EP-207876395, EP-207876475, EP-207876547, EP-207876249, EP-207887751, EP-207888014, EP-207888218, EP-207888292, EP-207887614, EP-207888662, EP-207889270, EP-207889323, EP-207889409, EP-207888605, EP-207899644, EP-207899722, EP-207898759, EP-207899700 EP-207899538, EP-207899996, EP-207900038, EP-207900065, EP-207900102, EP-207899866, EP-207902920, EP-207902962, EP-207903020, EP-207902810, EP-207902877, EP-207916401, EP-207916352, EP-207916361, EP-207916374, EP-207916389, EP-207916546, EP-207916509, EP-207916523, EP-207916529, EP-207916539, EP-207916581, EP-207916588, загальний розмір страхових платежів за якими складає 87018,00 грн.

Перелічені договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліси), укладені між страховиком ТДВ «СК «Гардіан» та страхувальником АТ «Київоблгаз» та зареєстровані в єдиній централізованій базі даних (ЦБД) МТСБУ, що підтверджується листом Моторно (транспортного) страхового бюро України від 11.05.2023 року № 9-02/15478, який залучено до матеріалів справи.

Для оплати наданих послуг позивач виставив відповідачу рахунок від 29.09.2022 року № 13S810-2208-21-КД2 на суму 87018,00 грн.

19.01.2023 року позивач звернувся до відповідача з листом за № 19/01/23/19 та просив відповідача підписати акт приймання-передачі наданих послуг від 29.09.2022 року та повернути його на адресу позивача. Вказаний лист було отримано відповідачем 23.01.2023 року, що підтверджується підписом уповноваженої особи відповідача на рекомендованому повідомленні № 983 (а.с. 37).

18.05.2023 року позивач повторно направив на адресу відповідач лист за № 18/05/23/2, в якому просив відповідача підписати акт приймання-передачі наданих послуг від 29.09.2022 року, повернути його на адресу позивача, а також сплатити заборгованість в сумі 87018,00 грн, що підтверджується описом вкладення №419 та фіскальним чеком (наявні в матеріалах справи).

Вказаний лист від 18.05.2023 року № 18/05/23/2 було отримано відповідачем 25.05.2023 року, що підтверджується підписом уповноваженої особи відповідача на рекомендованому повідомленні № 419 (а.с 39).

Листом від 29.06.2023 року № 29/06/23/10 позивач втрете просив відповідача підписати акт приймання-передачі наданих послуг від 29.09.2022 року, повернути його на адресу позивача, а також сплатити заборгованість в сумі 87018,00 грн, що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 03.07.2023 року № 040, накладної «Укрпошта» від 03.07.2023 року № 040 та фіскальним чеком (наявні в матеріалах справи).

Вказаний лист від 29.06.2023 року № 29/06/23/10 було отримано відповідачем 12.07.2023 року , що підтверджується підписом уповноваженої особи відповідача на рекомендованому повідомленні № 040 (а.с 43).

Крім того, позивач на адресу відповідача надіслав претензію від 30.06.2022 року, в якій просив сплатити суму заборгованості в розмірі 87018,00 грн, яка була отримана відповідачем 12.07.2022 року, що підтверджується підписом уповноваженої особи відповідача на рекомендованому повідомленні № 545 (а.с. 33), що не заперечується скаржником.

Проте, як правильно встановлено судом першої інстанції, відповідач вказану претензію залишив без відповіді та задоволення, акт приймання-передачі наданих послуг від 29.09.2022 року не підписав, не повернув його на адресу позивача, мотивовану відмову від його підписання чи заперечення на нього не надав, надісланий рахунок для оплати наданих послуг не оплатив, у зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що акт приймання-передачі наданих послуг від 29.09.2022 року та рахунок вважаються прийнятими до оплати, а послуги наданими та прийнятими відповідачем, без будь-яких зауважень щодо їх обсягів, якості, вартості та ціни.

При цьому, колегія суддів відзначає, що сама по собі відсутність підписаного сторонами акту виконаних робіт не може бути підставою для несплати вартості фактично виконаних позивачем робіт, тоді як, нездійснення оплати таких робіт, строк виконання за якими настав, є відповідно порушенням умов договору і положень статей 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України.

Якщо замовник в порушення вимог статей 853, 882 Цивільного кодексу України безпідставно ухиляється від прийняття робіт, не заявляючи про виявлені недоліки чи інші порушення, які унеможливили їх прийняття, то нездійснення ним оплати таких робіт є відповідно порушенням умов договору і вимог статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.10.2018 року у справі №910/2184/18, від 16.09.2019 року у справі №921/254/18, від 15.10.2019 року у справі №921/262/18.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, відповідач не виконав належним чином своїх зобов`язань за договором щодо здійснення розрахунку за надані послуги з проведення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, в зв`язку з чим за ним рахується борг в розмірі 87018,00 грн.

Згідно з ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Статтями 6, 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно вимог ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Оскільки факт наявності боргу у відповідача перед позивачем за надані послуги у заявленому розмірі підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, строк оплати за який настав, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо визнання обґрунтованими позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 87018,00 грн заборгованості.

Щодо твердження скаржника, як на підставу для скасування оскаржуваного рішення, що відповідач не подавав позивачу у відповідно до п. 1.1 договору заявок ні в момент підписання додаткової угоди №1 до договору, ні на протязі 2022 року, позивач самостійно та свавільно без відповідних заявок (ні усних, ні письмових) застрахував автомобілі відповідача з 2022 по 2023 роки, виключно визначивши самостійно на власний розсуд і марку транспортного засобу, і модель транспортного засобу, і кількість транспортних засобів відповідача та інші відомості, тобто послуги (укладені поліси страхування з 2022 по 2023 року) були надані, коли їх надання ніхто не просив, колегія суддів відзначає наступне.

Так, матеріали справи не містять, а скаржником не було надано ані суду першої інстанції ані суду апеляційної інстанції належних та допустимих в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86, 269 Господарського процесуального кодексу України доказів не надання позивачем відповідачу послуг з проведення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, не заперечив факт укладення на виконання умов договору поставки від 03.02.2021 року № 13S810-2208-21 зазначених вище полісів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які укладені між страховиком ТДВ «СК «Гардіан» та страхувальником АТ «Київоблгаз», які зареєстровані в єдиній централізованій базі даних (ЦБД) МТСБУ.

Разом з цим, колегія суддів відзначає, що матеріали справи також не містять доказів невідповідності марки, моделей, і кількості транспортних засобів відповідача при укладенні полісів на 2022 -2023 роки.

Пунктом 3.4 договору передбачено, що замовник має право відмовитись від прийняття результатів надання послуг, якщо надані послуги не відповідають умовах договору і вимагати від виконавця відшкодування збитків, якщо вони виникли внаслідок невиконання або неналежного виконання виконавцем взятих на себе обов`язків за цим договором.

Проте, як було зазначено вище, відповідач не надав мотивовану відмову від підписання чи заперечення на акт приймання-передачі наданих послуг від 29.09.2022 року та не відмовився від прийняття результатів надання послуг за вказаним актом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У пунктах 8.15- 8.22 постанови Верховного Суду від 29.01.2021 року у справі № 922/51/20 зазначено таке: "8.15. Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 року у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 року у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 року у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 року у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 року у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 року у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

Зазначена правова позиція щодо стандарту доказування викладена в постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 25.06.2020 року у справі № 924/233/18

Враховуючи вищевикладене у сукупності, на переконання колегії суддів докази, подані позивачем в обґрунтування заявлених ним позовних вимог є більш вірогідними ніж докази, подані відповідачем на їх спростування. Факт порушення відповідачем умов договору підтверджений матеріалами справи та ним не спростований.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає інші посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.

Разом з цим, колегія суддів відзначає, що мотиви апеляційної скарги Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» фактично зводяться до мотивів викладених у відзиві на позовну заяву, висновки по яким були зроблені судом першої інстанції у оскаржуваному рішенні.

Саме лише прагнення скаржника ще раз розглянути та оцінити ті самі обставини справи і докази в ній не є достатньою підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

При цьому, колегія суддів погоджується з твердженнями позивача викладеними у відзиві на апеляційну скаргу.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що враховуючи приписи ст. 3 Конституції України, зважаючи на наявність активних військових дій та загрози небезпеки на території України, розгляд даної скарги здійснений судом апеляційної інстанції у межах розумного строку в розумінні положень Господарського процесуального кодексу України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86, 269 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду першої інстанції - без змін.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює, що, за загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз»

на рішення Господарського суду Київської області від 06.11.2023 року у справі №911/2484/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 06.11.2023 року у справі №911/2484/23 залишити без змін.

3. Судовий збір, понесений у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №911/2484/23 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді А.Г. Майданевич

О.М. Гаврилюк