ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2024м. ХарківСправа № 922/5164/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Трофімова І.В.

при секретарі судового засідання Погореловій О.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н. Конституції, 7)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сантех-Імпорт" (61019, м. Харків, вул. Костянтина Калініна, 91)
про стягнення 793'764,19 грн
за участю представників:

позивача - Бенденжука Л.О.;

відповідача - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Харківська міська рада звернулася до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сантех-Імпорт", в якій просить суд стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 793'764,19 грн за використання земельної ділянки загальною площею 2,5493 га по вул. Костянтина Калініна, 91 у м. Харкові з кадастровим номером :12:013:0005 за період з 01.08.2021 по 28.02.2022.

Також позивач просить стягнути з відповідачів судові витрати.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.12.2023 року прийнято позовну заяву Харківської міської ради до розгляду та відкрито провадження у справі №922/5164/23, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 03.01.2024 о 14:30.

31.01.2024 відповідач подав клопотання про призначення експертизи (вх.№2790).

13.02.2024 позивач надав заперечення на клопотання відповідача про призначення експертизи (вх.№4065).

Протокольною ухвалою від 14.02.2024 суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про призначення експертизи, закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 28.02.2024 о 14:45.

Представник позивача в судовому засіданні 28.02.2024 підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 28.02.2024 не з`явився, письмовий відзив не надав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України в разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач у строк, встановлений ухвалою про відкриття провадження у даній справі, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа №922/5164/23 розглядається судом за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд установив такі обставини.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 19.09.2023 №347161176 та від 19.09.2023 № 347161548 право приватної власності на нежитлові будівлі по вул. Костянтина Калініна, 91 у м. Харкові:

- літ. "Е-1" загальною площею 185,3 кв.м., літ. "Р-1", загальною площею 133,9 кв.м., літ. "В-1" загальною площею1759,0 кв.м, літ. "Б-1" загальною площею 1392,1 кв.м., літ. "И-1" загальною площею 12,9 кв.м., літ. "У-1" загальною площею 36,6 кв.м., літ. "Л-1" загальною площею 19,6 кв.м., літ. "Ф-1" загальною площею 19,6 кв.м., літ. "К'-І" загальною площею 47,1 кв.м, літ. "Ж-1" загальною площею 22,0 кв.м., літ. «П-1» загальною площею 30,6 кв.м., літ. "Ц-1" загальною площею 129,5 кв.м., літ. «Т-1» загальною площею 76,1 кв.м., літ. "Х-2" загальною площею 258,9 кв.м., нежитлові приміщення напівпідвалу №3-11, І, 1-го поверху №1-5 загальною площею 482,8 кв.м. в літ. "С-1" зареєстроване з 28.12.2017 за ТОВ "Сантех-Імпорт" на підставі договору купівлі-продажу від 23.12.2014 №2374;

- літ. "Д-4" загальною площею 7124,8 кв.м., літ. "Г'-1" загальною площею 563,6 кв.м., нежитлові приміщення підвалу №1,2; 1-го поверху №6-14 загальною площею 206,8 кв.м. в літ. "С-1" зареєстроване 23.12.2017 за ТОВ "Сантех-Імпорт" на підставі договору купівлі-продажу від 23.12.2014 №2374;

- літ. "А-1" загальною площею 979,1 кв.м. з 29.12.2017 зареєстроване за Введенською Ю.О. на підставі договору купівлі-продажу від 29.12.2017 №4890.

Отже, загальна площа об`єктів нерухомого майна, розташованих на земельній ділянці з кадастровим номером :12:013:0005 по вул. Костянтина Калініна, 91 у м. Харкові, які належить ТОВ "Сантех-Імпорт" становить 12242,3 кв.м.; Введенській Ю.О. належить нерухоме майно площею 979,1 кв.м.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 21.09.2023 № НВ-023 площа земельної ділянки по АДРЕСА_1 з кадастровим номером :12:013:0005 складає 2,5493 га, сформована земельна ділянка 15.12.2014. Вищевказана земельна ділянка належить до земель промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення. Вид використання земельної ділянки - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості.

Департаментом територіального контролю Харківської міської ради здійснено обстеження земельної ділянки з урахуванням витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 21.09.2023 № НВ-023 про земельну ділянку площею 2,5493 га по вул. Костянтина Калініна, 91 у м. Харкові (кадастровий номер :12:013:0005).

Актом обстеження земельної ділянки за адресою: м. Харків, вул. Калініна, 91 (кадастровий номер :12:013:0005) від 25.09.2023 встановлено, що відповідна земельна ділянка використовується для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель, право власності на які зареєстроване за ТОВ "Сантех-Імпорт" та ОСОБА_1 .

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 21.09.2023 № НВ-023, площа земельної ділянки з кадастровим номером :12:013:0005 складає 2,5493 га та перебуває у власності територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради, що також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Згідно з листом Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 01.03.2023 № 2865/5/20-40-04-02-12 ТОВ "Сантех-Імпорт" у 2021-2022 роках не значиться платником плати за землю.

Позивач зазначає, що відповідач з 01.08.2021 по 28.02.2022 використовував земельну ділянку з кадастровим номером :12:013:0005 для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель по АДРЕСА_1 , які належить ТОВ "Сантех-Імпорт", без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав у відповідності до ст. 125, 126 Земельного кодексу України на неї, а також без сплати плати за землю в передбаченому законодавством розмірі.

За таких обставин, позивач вважає, що відповідачем не сплачено за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :12:013:0005, загальною площею 12242,3 кв.м., плату за землю в встановленому законодавчими актами розмірі у сумі 793'764,19 грн за період з 01.08.2021 по 28.02.2022, внаслідок чого відповідач зберіг у себе майно - грошові кошти.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст.80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою чи ні.

За змістом статей 122, 123, 124 Земельного кодексу України селищні міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передання в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Статтею 206 Земельного кодексу України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положеннями частини першої статті 21 Закону України "Про оренду землі" визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (п.п.14.1.136 п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України).

Майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (ч.1 ст.190 Цивільного кодексу України).

Позивач звертаючись з позовом про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати зазначає, що спірна земельна ділянка є об`єктом комунальної власності, який може використовуватись зважаючи на вимоги ст. 123, 124 Земельного кодексу України лише на підставі та умовах договору оренди.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Крім того, правовий механізм переходу прав на землю, пов`язаний із переходом права на будинок, будівлю або споруду, визначено в ст. 120 Земельного кодексу України.

Виходячи зі змісту зазначеної статті, норма щодо переходу права на земельну ділянку в разі переходу права на будинок, будівлю і споруду може бути застосована у випадках, якщо земельна ділянка перебуває у власності або у користуванні колишнього власника будівлі.

Як убачається із положень ст.120 Земельного кодексу України, виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення (продовження, поновлення) договору оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була відведені в оренду попередньому власнику.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 Земельного кодексу України).

При цьому, згідно зі ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Верховний Суд у постанові від 05.08.2022 при розгляді справи № 922/2060/20 з подібними правовідносинами, де серед інших встановлювались обставини щодо площі земельної ділянки, яку використовував власник розташованого на ній нерухомого майна, дійшов висновку, що із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна власник цього майна стає фактичним користувачем сформованої земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, а тому саме із цієї дати у власника об`єкта нерухомого майна виникає обов`язок сплати за користування земельною ділянкою, на якій таке майно розташовано.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.06.2021 у справі №200/606/18 зазначила, що нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності.

Власник нерухомого майна має право на користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване. Ніхто інший, окрім власника об`єкта нерухомості, не може претендувати на земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна.

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 15.12.2021 у справі № 924/856/20.

Суд установив, що з 23.12.2017 спірні нежитлові будівлі, загальною площею 12242,3 кв.м. по вул. Костянтина Калініна, 91 у м. Харкові зареєстровані за ТОВ "Сантех-Імпорт". Спірна земельна ділянка сформована як об`єкт цивільних прав 15.12.2014.

При цьому матеріали справи не містять доказів належного оформлення права користування вказаною земельною ділянкою ні ТОВ "Перспектива" (попереднього землекористувача), ні ТОВ "Сантех-Імпорт", зокрема укладення відповідних договорів оренди з Харківською міською радою та державної реєстрації такого права, а отже, при укладенні договору купівлі-продажу майна право користування земельною ділянкою, якого не існувало у продавця на момент укладення договорів купівлі-продажу, до набувача не перейшло. Таким чином, відповідач користується цією земельною ділянкою без достатньої правової підстави.

З огляду на те, що відповідач у період з 01.08.2021 по 28.02.2022 користувався комунальною земельною ділянкою з кадастровим номером :12:013:0005 по вулиці Костянтина Калініна, 91 у м. Харкові для розміщення та експлуатації об`єктів нерухомого майна, власником якого він є, без оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку, а відтак, без достатньої правової підстави, за рахунок власника цієї ділянки - територіальної громади в особі Харківської міської ради, ТОВ "Сантех-Імпорт" (відповідач) фактично зберегло в себе кошти, які мало сплатити за користування земельною ділянкою, а тому, відповідно до положень ст.1212 Цивільного кодексу України, повинно повернути ці кошти власнику земельної ділянки.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна (ст.1213 Цивільного кодексу України).

Визначаючи суть і характер правовідносин, які виникли між сторонами, суд виходить з того, що згідно чинного законодавства України, зобов`язання за підставами виникнення поділяються на договірні та позадоговірні.

Відповідач (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, фактично збільшив свої доходи, а позивач (потерпілий) втратив належне йому майно (кошти від орендної плати). До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондиційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі №922/3412/17, постанові Верховного Суду від 14.01.2019 у справі №912/1188/17.

З огляду на викладене, відповідач, як фактичний користувач земельної ділянки з кадастровим номером :12:013:0005 по вулиці Костянтина Калініна, 91 у м. Харкові, без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки (позивачу) на підставі ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України.

З аналізу змісту норм ст.1212-1214 Цивільного кодексу України, абз.4 ч.1 ст. 144, абз.5 ч.1 ст.174 Господарського кодексу України випливає, що зобов`язання з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (кондиційне зобов`язання) виникає за одночасної наявності трьох умов: 1) відбувається набуття чи збереження майна; 2) правові підстави для набуття чи збереження майна відсутні; 3) набуття чи збереження здійснюється за рахунок іншої особи.

Статтею 206 Земельного кодексу України, п.п. 14.1.136. п.14.1. ст. 14 Податкового кодексу України, передбачено, що власником майна фактично збереженого відповідачем (коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою) також є територіальна громада міста Харкова в особі позивача (Харківської міської ради). Отже, збереження (заощадження) відповідачем коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою призвело до збільшення (накопичення) цих коштів у відповідача за рахунок їх неодержання позивачем.

Незалежно від наявності вини в поведінці відповідача, сам факт несплати відповідачем за користування земельною ділянкою, свідчить про втрату позивачем майна, яке в спірних правовідносинах підпадає під категорію "виправдане очікування", що є загальновизнаною в т.ч. в практиці визначення Європейського суду з прав людини.

Кваліфікація спірних правовідносин, як зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави, означає необхідність застосування в даній справі передбачених ст.1212-1214 Цивільного кодексу України правових наслідків дій/бездіяльності відповідача у вигляді збереження (заощадження) в себе відповідних сум орендної плати.

Зі змісту вказаних норм, слід дійти висновку, що навіть за відсутності ознак делікту, тобто при умові правомірної поведінки відповідача в спірних правовідносинах, досягається відновлення справедливої рівноваги між правами та охоронюваними законом інтересами сторін спору, що випливають з принципу платності користування землею.

Судом береться до уваги, що положення глави 83 Цивільного кодексу України, якою регулюються спірні правовідносини і обґрунтовується позов, застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 по справі №629/4628/16-ц, від 20.11.2018 по справі №922/3412/17, від 04.12.2019 по справі №917/1739/17 викладено правову позицію відносно того, що вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої, і до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати регулюються ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Отже, при розгляді даної категорії справ не мають жодного значення причини, чому відповідач не оформив право користування даною земельною ділянкою, в тому числі, і якщо це сталося в результаті поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Відповідно до правової позиції, викладеної у вказаних вище постановах Верховного Суду, позивач має довести лише існування протягом зазначеного в позові періоду земельної ділянки як об`єкта цивільних прав у розумінні та визначенні земельного законодавства, та обґрунтованість розрахунку стягуваної суми (збереженого відповідачем за рахунок позивача майна (коштів).

Щодо розрахунку суми коштів, яка підлягають до стягнення, суд вказує таке.

Згідно зі ст. 14 Податкового кодексу України плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Окрім того, відповідно до положень п.п.14.1.136 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності це обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Податковим кодексом України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (статті 14.1.125, 14.1.136, 288.5 Податкового кодексу України).

Згідно з п. 284.1 ст.284 Податкового кодексу України органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю, що сплачується на відповідній території.

Статтею 20 Закону України "Про оцінку земель" передбачено, що за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт.

Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною і міською радою.

Відповідно до ч.3 ст. 23 Закону України "Про оцінку земель" витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру.

Верховний Суд у постановах від 12.06.2019 у справі № 922/902/18, від 08.08.2019 у справі № 922/1276/18, від 01.10.2019 у справі № 922/2082/18, від 06.11.2019 у справі № 922/3607/18 неодноразово зазначав, що при стягненні безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати нарахування мають здійснюватися виключно на підставі витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Так, як убачається з матеріалів справи нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :12:013:0005 загальною площею 2,5493 га по вул. Костянтина Калініна, 91 у м. Харкові у 2021 році становить 36'787'916 грн. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :12:013:0005 загальною площею 2,5493 га по вул. Костянтина Калініна, 91 у м. Харкові у 2022 році з урахуванням коефіцієнту індексації становить 40'466'708,00 грн.

Пунктом 2.4. Положення про порядок визначення розмірів орендної плати при укладанні договорів оренди землі в м. Харкові (далі - Положення №41/08) встановлено, що річна орендна плата (О) за земельну ділянку розраховується за формулою:

О=Ц*Б*К1*К2

де:

Ц - нормативна грошова оцінка земельної ділянки, грн.;

Б - єдина для м. Харкова базова ставка орендної плати (частка одиниці);

К1 - коефіцієнт, який враховує наявність складних інженерно-геологічних умов земельної ділянки, визначається згідно з додатком до цього Положення;

К2 - коефіцієнт, який враховує розмір земельної ділянки, визначається згідно з додатком до цього Положення.

Застосування коефіцієнтів складних інженерно-геологічних умов (К1) та обмеженого використання (К2) здійснюється за ініціативою орендаря на підставі наданих ним документів, які свідчать про наявність обставин, що дають право на використання вказаних коефіцієнтів (експертні висновки територіальної організації в галузі інженерних вишукувань для будівництва, спеціалізованих установ та організацій, довідки державних та інших уповноважених органів, висновки (довідки) підприємств, установ та організацій, які експлуатують об`єкти, навколо (уздовж) яких встановлені охоронні зони, тощо).

Враховуючи факт того, що орендарем не надано жодних документів на підтвердження особливих умов використовуваної земельної ділянки, у розрахунках застосоване базове значення 1.

Пунктом 4.1. Положення №41/08 встановлено особливості визначення орендної плати для окремих категорій орендарів, зокрема, землі, для яких встановлено особливий режим розрахунку орендної плати є землі промисловості, до яких застосовується ставка річної орендної плати (відсоток від нормативно грошової оцінки) в розмірі 4 %.

Додатком до Положення № 41/08 (в редакції до 31.12.2021) встановлено, що у випадку перевищення 50 кв.м площі земельної ділянки, застосовується коефіцієнт зі значенням 1.

Додатком до Положення № 41/08 "Коефіцієнти умов використання земельної ділянки" (в редакції з 01.01.2022) встановлено, що коефіцієнту розміру земельної ділянки із показником від 1 та до 4,9999 та відповідає значення 0,90.

Отже, розмір орендної плати, яка повинна була сплачуватись за використання земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером :12:013:0005 загальною площею 2,5493 га по вул. Костянтина Калініна, 91 у м. Харкові складає:

- у 2021 році 122'626,39 грн в місяць, за період з 01.08.2021 по 31.12.2021 становить 613'131,95 грн;

- у 2022 році 121'400,12 грн в місяць, за період з 01.01.2022 по 28.02.2022 становить 242'800,24 грн.

Відповідно до ч. 286.6 ст. 286 Податкового кодексу України за земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується з урахуванням прибудинкової території кожних з таких осіб: 1) у рівних частинах - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділена в натурі, або одній з таких осіб-власників, визначеній за їх згодою, якщо інше не встановлено судом; 2) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній частковій власності; 3) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності і поділена в натурі.

За земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у користуванні кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується кожному з них пропорційно тій частині площі будівлі, що знаходиться в їх користуванні, з урахуванням прибудинкової території.

За відсутності іншої норми права, яка б урегульовувала подібні правовідносини, обґрунтованим та правомірним є застосування п. 286.6 ст. 286 Податкового кодексу України за аналогією у спірних правовідносинах. Отже, розрахувати суми безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою для кожної з кількох осіб пропорційно їх часткам у праві власності на нерухомість, яка знаходиться на такій земельній ділянці, можливо.

Аналогічні за змістом висновки щодо можливості застосування зазначеного алгоритму розрахунку позовних вимог надав і Касаційний цивільний суд у постанові від 29.01.2020 у справі № 638/13423/18. Відповідна позиція викладена також у постановах Верховного Суду від 16.06.2021 у справі № 922/1646/20, від 16.08.2022 у справі № 922/2095/21, від 04.10.2022 у справі № 922/2828/20.

Сума безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, яку повинно було сплатити ТОВ "Сантех-Імпорт" відповідно до частки належного йому майна, розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером :12:013:0005:

- за період з 01.08.2021 по 31.12.2021 становить: 12501,2 кв.м (площа нерухомого майна ТОВ "Сантех-Імпорт") / 13480,3 кв.м. (загальна площа нерухомого майна) * 613'131,95 грн (розмір плати за використання всієї земельної ділянки за вказаний період) = 568'599 грн;

- за період з 01.01.2021 по 28.02.2022 становить: 12501,2 кв.м (площа нерухомого майна ТОВ "Сантех-Імпорт") / 13480,3 кв.м. (загальна площа нерухомого майна) * 242'800,24 грн (розмір плати за використання всієї земельної ділянки за вказаний період) 225'165,19 грн.

Як вже зазначалось, такий підхід до розрахунку суми безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою для кожної з кількох осіб пропорційно їх часткам у праві власності на нерухомість, яка знаходиться на такій земельній ділянці, підтверджується висновками Верховного Суду від 17.08.2022 у справі №922/1646/20, від 16.08.2022 у справі № 922/2095/21 та від 04.10.2022 у справі №922/2828/20.

Оскільки, відповідно до листа Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 01.03.2023 № 2865/5/20-40-04-02-12 ТОВ "Сантех-Імпорт" не сплачувало кошти за використання вищезазначеної земельної ділянки, то сума безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки у період з 01.08.2021 по 28.02.2022 становить 793'764,19 грн (568'599 грн + 225'165,19 грн).

Отже, внаслідок зайняття спірної земельної ділянки за період з 01.08.2021 по 28.02.2022 без оформлення договору оренди, відповідач має сплатити до бюджету Харківської міської ради грошові кошти в сумі 793'764,19 грн.

На підставі викладеного, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Згідно зі ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сантех-Імпорт" (61019, м. Харків, вул. Костянтина Калініна, 91; ) на користь Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н. Конституції, 7; ) безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати в сумі 793'764,19 грн та 11'906,46 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строки, встановлені ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Учасники справи:

Позивач: Харківська міська рада (61003, м. Харків, м-н. Конституції, 7; ).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Сантех-Імпорт" (61019, м. Харків, вул. Костянтина Калініна, 91; ).

Повний текст рішення складено 29.02.2024.

Суддя І.В. Трофімов