ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21 лютого 2024 року Справа № 910/12786/23

Господарський суд Волинської області у складі судді Вороняка А. С., за участі секретаря судового засідання Коритан Л. Ю., розглянувши матеріали по справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Нововолинський завод спеціального технічного обладнання"

до відповідача: фізичної особи - підприємця Осипенко Ганни Вікторівни

про стягнення 562314,40 грн,

за участю представників-учасників справи:

від позивача: Олійник М. Я., керівник;

від відповідача: Лялін В. Ю., адвокат, ордер серія ВН № 1222381 від 02.02.2024.

Права та обов`язки учасникам судового процесу роз`яснені відповідно до ст.ст. 42, 46 ГПК України.

Відводу складу суду не заявлено.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Встановив:

10.08.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "Нововолинський завод СТО" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до фізичної особи - підприємця Осипенко Ганни Вікторівни про стягнення 562314,40 грн, з них 464310,00 грн заборгованості по орендній платі, 5638,86 грн - 3 % річних, 92165,54 грн пені.

При обґрунтуванні позову вказує на неналежне виконання відповідачем умов договору оренди нерухомого майна № 1 від 12.08.2022 з додатковою угодою №4 від 01.11.2022 та з урахуванням угоди про заміну сторони договірного зобов`язання від 01.11.2022, в частині повної та вчасної сплати орендних платежів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.08.2023 постановлено направити матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Нововолинський завод СТО" до фізичної особи - підприємця Осипенко Ганни Вікторівни про стягнення заборгованості у розмірі 562314,40 грн за виключною підсудністю до Господарського суду Волинської області.

Ухвалою суду від 11.09.2022 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 04.10.2023, запропоновано відповідачу надати відзив на позов, заперечення на відповідь на відзив, позивачу - відповідь на відзив.

03.10.2023 на адресу Господарського суду Волинської області надійшов лист Господарського суду міста Києва з проханням повернути матеріали справи № 910/12786/23 для направлення їх до Північного апеляційного господарського суду, у зв`язку з надходженням до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги фізичної особи - підприємця Осипенко Ганни Вікторівни на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.08.2023.

Сторони в судове засідання 04.10.2023 не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Судом встановлено, що ухвалою Північного апеляційного господарського суду у справі 910/12786/23 від 19.09.2023 витребувано у Господарського суду Волинської області матеріали справи №910/12786/23. Копія даної ухвали надійшла 21.09.2023 на адресу Господарського суду міста Києва.

Ухвалою суду від 04.10.2023 зупинено провадження у справі № 910/12786/23 до перегляду ухвали Господарського суду міста Києва від 15.08.2023 в порядку апеляційного провадження; зобов`язано учасників справи повідомити Господарський суд Волинської області про результати апеляційного оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 15.08.2023; постановлено матеріали справи № 910/12786/23 повернути Господарському суду міста Києва (вул.Б.Хмельницького, 44-В, м.Київ, 01054) для направлення їх до Північного апеляційного господарського суду.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2023 апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця Осипенко Ганни Вікторівни на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.08.2023 у справі № 910/12786/23 залишено без задоволення; ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.08.2023 у справі № 910/12786/23 залишено без змін; матеріали справи № 910/12786/23 повернуто до Господарського суду міста Києва.

19.12.2023 матеріали справи № 910/12786/23 надійшли на адресу Господарського суду Волинської області.

Ухвалою суду від 19.12.2023 провадження у справі № 910/12786/23 поновлено з 17.01.2024; підготовче засідання призначено на 17.01.2024.

Відповідач в судове засідання 17.01.2024 не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча вчасно та належно була повідомлена про час та місце судового засідання, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (ухвали суду від 19.12.2023) в її електронний кабінет 19.12.2023.

У судовому засіданні 17.01.2024 адвокат позивача заявив усне клопотання про уточнення відомостей щодо назви позивача, а саме повної та правильної згідно ЄДРПОУ - Товариство з обмеженою відповідальністю "Нововолинський завод спеціального технічного обладнання".

Суд на місці ухвалив задовольнити клопотання адвоката позивача, змінити назву позивача на повну на вірну - Товариство з обмеженою відповідальністю "Нововолинський завод спеціального технічного обладнання".

Представник позивача у судовому засіданні 17.01.2024 вказав, що станом на 17.01.2024 відзиву від відповідача не отримував, позовні вимоги підтримує, наполягає на закритті підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

У судовому засіданні 17.01.2024 суд, на виконання вимог ст. 195 ГПК України, враховуючи строки розгляду справи, ухвалив на місці закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 07.02.2024.

Ухвалою суду від 17.01.2024 повідомлено сторони про те, що розгляд справи по суті відбудеться 07.02.2024.

06.02.2024 через систему "Електронний суд" за підписом Ляліна В.Ю. надійшло клопотання в якому просить суд повернутися до стадії підготовчого провадження для вчинення необхідних процесуальних дій. Також 07.02.2024 за підписом Ляліна В.Ю. через систему "Електронний суд" подано пояснення відповідача, які просять врахувати при вирішенні спору.

Суд в судовому засіданні 07.02.2024 повернув клопотання та пояснення Ляліна В.Ю. від імені відповідача без розгляду, оскільки дані документи підписані особою, повноваження якої не підтверджені належними доказами (на ордері серія ВН № 1222381 від 02.02.2024 відсутній підпис).

07.02.2024 представник позивача через систему "Електронний суд" подав клопотання про відкладення розгляду справи по суті для надання можливості ознайомитись з поясненнями відповідача. Дане клопотання долучено до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 07.02.2024 повідомлено сторони про те, що розгляд справи по суті відбудеться 21.02.2024.

15.02.2024 відповідач через систему «Електронний суд» подав клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження для вчинення необхідних процесуальних дій, а саме: надання додаткових доказів по справі.

Щодо клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження, суд зазначає таке.

За приписами чч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з пп. 2, 3, 6 ч.1 ст.42 ГПК України учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

В той же час згідно з пп.1, 2, 4, 6 ч.2 ст.42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до чч. 2,3 ст.177 ГПК України підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

ГПК України встановлено відповідні процесуальні строки на вчинення учасниками справи певних процесуальних дій, зокрема, на подання заяв по суті спору, подання заяв та клопотань, подання доказів.

При розгляді справи в порядку загального позовного провадження докази, заяви та клопотання подаються сторонами та вирішуються судом на стадії підготовчого провадження, у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до статей 113, 118 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Під час підготовчого провадження відповідачем до суду не наданий відзив по суті спору.

Ухвалу суду від 11.09.2023 про відкриття провадження у справі було надіслано відповідачу на її електронну пошту, яка особисто нею зазначалась у апеляційній скарзі на ухвалу Господарського суду м.Києва від 15.08.2023 та за місцезнаходженням згідно ЄДРПОУ, та отримано останньою на електронну пошту 11.09.2023

Ухвалу суду від 19.12.2023 про поновлення провадження у справі було надіслано відповідачу на її електронну пошту, яка особисто нею зазначалась у апеляційній скарзі на ухвалу Господарського суду м.Києва від 15.08.2023 і до її електронного кабінету та отримано останньою 20.12.2023.

17.01.2024 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 07.02.2024 року, про що повідомлено відповідача ухвалою суду від 17.01.2024.

Крім того, відповідач достеменно знала про наявність справи на розгляді у Господарському суд Волинської області, оскільки особисто підписувала та подавала апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.08.2023.

Враховуючи викладене, судом було надано відповідачу достатньо часу для реалізації процесуальних прав в підготовчому провадженні, зокрема, для подання відзиву, інших заяв та клопотань.

Нормами ГПК України не передбачено підстав, за яких є можливим повернення до підготовчого провадження на стадії судового розгляду справи, після закриття підготовчого провадження.

Щодо посилань відповідача на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 05.10.2022 у справі №204/6085/20, то в даній зазначено, що відповідно до практики Верховного Суду, суди першої інстанції за наявності певних обставин можуть прийняти рішення про повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття для вчинення тих чи інших процесуальних дій, які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження.

Разом з тим такі обставини мають бути вагомими, оскільки можливість повернення до стадії підготовчого провадження з інших підстав нівелює саме значення стадій господарського процесу: як підготовчого провадження, так і стадії розгляду справи по суті.

В даному випадку судом не встановлено вагомих підстав та обставин для повернення до стадії підготовчого провадження, зазначені відповідачем у клопотанні обставини не є такими підставами для повернення до стадії підготовчого провадження, у відповідача було достатньо часу для вчинення тих чи інших процесуальних дій, які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження, ризик настання наслідків, пов`язаних з невчиненням нею процесуальних дій несе особисто відповідач, у зв`язку з чим відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача до повернення до стадії підготовчого провадження.

У судовому засіданні 21.02.2024 представник позивача позовні вимоги підтримав повністю; представник відповідача просив в задоволені позову відмовити через відсутність будь якого відношення до користування(оренди) спірного майна та взагалі до ТзОВ «Модулехаус».

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

встановив:

12.08.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Нововолинський завод спеціального технічного обладнання" (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Модулехаус" (орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна № 1 (далі - договір), відповідно до умов якого, орендодавець передає, а орендар приймає в орендне (строкове, платне, обов`язкове до повернення) користування нерухоме майно, характеристики якого встановлені розділом 3 даного договору (а.с.6-12).

Пунктом 4.1 договору сторони визначили, що орендодавець передає, а орендар приймає об`єкт оренди за актом приймання-передачі. Об`єкт оренди вважається переданим (повернутим) в день підписання акту приймання-передачі (п.4.4 договору).

Згідно з п. 5.1 договору розмір орендної плати за місяць становить: 42,00 грн за 1 м.кв. виробничого приміщення. Загальний розмір орендної плати об`єкта оренди за один календарний місяць становить 92862,00 грн.

Орендна плата та оплата вартості комунальних послуг (електропостачання, водопостачання), що виникають у процесі проведення діяльності відповідно до п. 2.1 даного договору, сплачується орендарем щомісячно в безготівковій формі на розрахунковий рахунок орендодавця не пізніше 12-го числа поточного місяця (п. 5.3 договору).

Пунктом 7.1 договору сторони погодили, що у випадку несвоєчасної оплати орендарем орендної плати та/або комунальних платежів по встановлених рахунках, він зобов`язаний сплатити орендодавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який нараховується пеня, від розміру несплаченого платежу за кожний день прострочення.

Відповідно до п. 9.1 договору цей договір набуває чинності з 15.09.2022 по 14.09.2025.

Даний договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплений їх печатками без будь-яких зауважень.

На виконання умов договору 12.08.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Нововолинський завод спеціального технічного обладнання" (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Модулехаус" (орендар) було підписано та скріплено печатками акт приймання-передачі нерухомого майна без будь-яких зауважень (а.с.13-15).

01.11.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Нововолинський завод спеціального технічного обладнання" (орендодавець), Товариством з обмеженою відповідальністю "Модулехаус" (первісний орендар) та фізичною особою - підприємцем Осипенко Ганною Вікторівною (новий орендар) було укладено угоду про заміну сторони договірного зобов`язання (в договорі оренди нерухомого майна № 1 від 12.08.2022) (далі - угода) за умовами якої первісний орендар за згодою орендодавця передає, а новий орендар приймає на себе всі права та зобов`язання первісного орендаря як сторони за договором оренди нерухомого майна № 1 від 12.08.2022 між орендодавцем та первісним орендарем (а.с.16).

Пунктом 2 угоди визначено, що з моменту набрання чинності цією угодою первісний орендар втрачає, а новий орендар набуває право вимагати виконання орендодавцем своїх обов`язків за договором, а також первісний орендар перестає, а новий орендар починає нести зобов`язання та відповідальність за невиконання зобов`язань, що виникли до моменту набуття чинності цією угодою, а також тих, що виникають у майбутньому.

Права, зобов`язання та відповідальність сторони по договору переходить до нового орендаря в тому обсязі, в якому вони належали первісному орендарю до набуття чинності цією угодою (п.3 угоди).

Угода набуває чинності з моменту її підписання та діє до завершення строку дії договору (п.5 угоди).

Дана угода підписана повноважними представниками сторін без будь-яких зауважень.

Крім того, 01.11.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Нововолинський завод спеціального технічного обладнання" (орендодавець) та фізичною особою - підприємцем Осипенко Ганною Вікторівною (орендар) укладено додаткову угоду № 4 до договору оренди нерухомого майна № 1 від 12.08.2022 (а.с.17), якою сторони погодили доповнити договір п.5.1.1, яким визначили, що розмір орендної плати за такі календарні періоди як: листопад 2022 року, грудень 2022 року, січень 2023 року, лютий 2023 року становить 21,00 грн за 1 м.кв. виробничого приміщення. Загальний розмір орендної плати об`єкта оренди за один календарний місяць у такі календарні періоди як: листопад 2022 року, грудень 2022 року, січень 2023 року, лютий 2023 року становить 46431,00 грн. Строк сплати орендної плати за такі календарні періоди як: листопад 2022 року, грудень 2022 року - до 31 грудня 2022 року. Строк сплати орендної плати за такі календарні періоди як: січень 2023 року, лютий 2023 року - до 31 січня 2023 року.

Інші умови договору оренди нерухомого майна № 1 від 12.08.2022 залишаються без змін (п.2 додаткової угоди № 4).

Додаткова угода набуває чинності з дати її підписання сторонами та є невід`ємною частиною договору оренди нерухомого майна № 1 від 12.08.2022 (п. 3,4 додаткової угоди).

Дана додаткова угода підписана повноважними представниками сторін без будь-яких зауважень.

Як стверджує позивач і підтвердив представник у судовому засіданні 21.01.2024, відповідач умови договору в частині сплати орендної плати за період з січня 2023 року по липень 2023 року виконав частково(сплатила) в сумі 92862 грн, в результаті чого утворилась заборгованість 464310,00 грн.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 144 Господарського кодексу України(далі - ГК України), майнові права та майнові обов`язки суб`єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Як стверджується, ст. 173 ГК України та ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 193 ГК України, статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із Договору або актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Як стверджується ст. 521 ЦК України форма правочину щодо заміни боржника у зобов`язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст. 522 ЦК України новий боржник у зобов`язанні має право висунути проти вимоги кредитора всі заперечення, що грунтуються на відносинах між кредитором і первісним боржником.

Згідно ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч. 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ) (ст. 760 ЦК України).

Згідно ч. 1, ч. 2 та ч. 5 ст. 762 ЦК України, за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі (ч. 1 та ч. 4 ст. 286 ГК України).

Судом встановлено, що відповідач не виконала взятих на себе зобов`язань згідно договору оренди за період з березня по липень 2023 року в зв`язку з чим наявна заборгованість в розмір 464310,00 грн за заявлений період.

Даний факт відповідачем не спростовано, підтверджено матеріалами справи, а отже позовні вимоги про стягнення із відповідача 464310,00 грн орендної плати підлягають до задоволення в повному розмірі.

Крім того, у відповідності до ч.4 ст. 165 ГПК України, оскільки відповідачем не подано відзив на позовну заяву, вона позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті.

Щодо вимоги про стягнення 3 % річних в сумі 5838,86 грн, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України встановлена обов`язковість договору для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді нарахування на суму боргу трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивачем, відповідно до поданого розрахунку нараховано відповідачу 5838,86 грн - 3% річних.

Відповідач контррозрахунку здійснених нарахувань суду не надав.

Проте, перевіривши розрахунок позивача у межах визначеного періоду, суд дійшов висновку, що позивачем неправильно визначено початок періоду нарахувань (оплата здійснюється не пізніше 12 числа поточного місяця згідно 5.3 договору) та не враховано, що станом на 01.03.2023 сума заборгованості ще не становила 464310,00 грн, а тому здійснивши власний перерахунок 3 % річних підставними для стягнення з відповідача є 3037,73 грн (1068,55 грн за період з 14.03.2023 по 31.07.2023 на суму 92862,00 грн; 839,57 грн за період з 13.04.2023 по 31.07.2023 на суму 92862,00 грн; 610,60 грн за період з 13.05.2023 по 31.07.2023 на суму 92862,00 грн; 373,99 грн за період з 13.06.2023 по 31.07.2023 на суму 92862,00 грн; 145,02 грн за період з 13.07.2023 по 31.07.2023 на суму 92862,00 грн), в решті частини стягнення 3 % річних в сумі 2801,13 грн слід відмовити через безпідставність.

Щодо вимоги про стягнення пені, суд зазначає таке.

Пунктом 7.1 договору сторони погодили, що у випадку несвоєчасної оплати орендарем орендної плати та/або комунальних платежів по встановлених рахунках, він зобов`язаний сплатити орендодавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який нараховується пеня, від розміру несплаченого платежу за кожний день прострочення.

В силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У відповідності до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафними санкціями у відповідності з ч. 1 ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 4 ст. 231 ГК України встановлено, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до статей 1 і 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно ст.4 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань або за затримку грошових надходжень на рахунок клієнта банку - одержувача грошових коштів, яку нараховано та не сплачено на день набрання чинності цим Законом, розмір її не повинен перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Отже, підставами для нарахування пені є, по-перше, прострочення у виконанні грошового зобов`язання, яке допустив боржник, по-друге встановлення конкретного розміру відповідної санкції договором або чинним законодавством.

Позивачем, відповідно до поданого розрахунку нараховано відповідачу пеню за період з 01.03.2023 по 31.07.2023 в сумі 92165,54 грн, однак дані нарахування проведено без врахування того, що станом на 01.03.2023 сума заборгованості ще не становила 464310,00 грн, оплата здійснюється до 12 числа поточного місяця, відповідно прострочка оплати буде з 14.03.2023 (оскільки 12.03.2023 є вихідним днем), а тому суд здійснив власний розрахунок пені дійшов висновку, що підставної є пеня в сумі 50323,57 грн (17748,09 грн за період з 14.03.2023 по 31.07.2023 на суму 92862,00 грн; 13931,84 грн за період з 13.04.2023 по 31.07.2023 на суму 92862,00 грн; 10115,60 грн за період з 13.05.2023 по 31.07.2023 на суму 92862,00 грн; 6172,14 грн за період з 13.06.2023 по 31.07.2023 на суму 92862,00 грн; 2355,90 грн за період з 13.07.2023 по 31.07.2023 на суму 92862,00 грн), а в частині стягнення пені в сумі 41841,97 грн слід відмовити через безпідставність.

В силу положень ст. ст. 73 ГПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1, 3 ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч.1 ст. 77 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

Беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази, господарський суд, оцінюючи за своїм переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача слід стягнути 464310,00 грн заборгованості по орендній платі, 3037,73 грн - 3 % річних, 50323,57 грн пені, у задоволені позову про стягнення 2801,13 грн - 3% річних та 41841,97 грн пені слід відмовити.

Враховуючи приписи щодо покладення судового збору на учасників судового процесу в залежності від результату вирішення спору, сплачений позивачем судовий збір в силу ст.129 ГПК України, слід покласти на відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в іншій частині залишити за позивачем.

Керуючись ст.73-79, 86, 129, 232, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця Осипенко Ганни Вікторівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Нововолинський завод спеціального технічного обладнання" (вул.Коперника,53/21Б, м.Луцьк, Волинська область, 43010, ) 517671,30 грн (п`ятсот сімнадцять тисяч шістсот сімдесят одну гривню 30 коп.), з них 464310,00 грн заборгованості по орендній платі, 3037,73 грн - 3 % річних, 50323,57 грн пені, а також 7765,07 грн (сім тисяч сімсот шістдесят п`ять гривень 07 коп.) судового збору за подання позовної заяви.

3. У задоволені позову про стягнення 44643,10 грн, з них 2801,13 грн - 3% річних та 41841,97 грн пені - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Дата складення повного

судового рішення

04.03.2024.

Суддя А. С. Вороняк