ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"08" лютого 2024 р. м. Київ Справа №911/1046/23
про визнання незаконними та скасування рішень
Суддя Третьякова О.О.
Секретар судового засідання Капля Є.В.
від позивача: Морозик М.В.
від відповідача: Роговий Д.В.
Обставини справи:
Господарським судом Київської області розглянута справа №911/1046/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з обслуговування газових мереж та теплопостачання» (позивач) до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» (відповідач) про визнання незаконними та скасування рішень.
Рішенням Господарського суду Київської області від 16.11.2023 у справі №911/1046/23, надалі рішення у справі №911/1046/23, позовні вимоги позивача до відповідача про визнання незаконними та скасування рішень задоволено повністю визнано незаконним та скасовано рішення відповідача, яке оформлене протоколом засідання комісії з розгляду акта про порушення вимог Кодексу ГРС від 08.02.2023 №10377, в частині задоволення акта про порушення від 29.12.2021 №5036 та нарахування позивачу необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу та його вартості; визнано незаконним та скасовано рішення відповідача, яке оформлене протоколом засідання комісії з розгляду акта про порушення вимог Кодексу ГРС від 08.02.2023 №10376, в частині задоволення акта про порушення від 29.12.2021 №5037 та нарахування позивачу необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу та його вартості; стягнуто з відповідача на користь позивача 5368,00 грн витрат зі сплати судового збору.

При ухваленні рішення у справі №911/1046/23 питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи, судом вирішено не було.

27.11.2023 до Господарського суду Київської області від позивача надійшла заява від 24.11.2023 про ухвалення додаткового рішення (стягнення витрат на правничу допомогу), надалі заява про ухвалення додаткового рішення, згідно з якою останній просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 47500,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом судом справи №911/1046/23. До заяви позивача про ухвалення додаткового рішення додані докази надіслання її копії відповідачу.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.11.2023 судове засідання з розгляду заяви позивача про ухвалення додаткового рішення у справі призначено на 14.12.2023. Ухвала суду від 30.11.2023 доставлена 30.11.2023 в електронні кабінети (на електронну пошту) сторонам.

12.12.2023 до Господарського суду Київської області від відповідача надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій відповідач повністю заперечує проти заяви позивача про ухвалення додаткового рішення. Відповідач посилається на те, що позивачем до заяви про ухвалення додаткового рішення не надано ніяких доказів понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в заявленому позивачем розмірі (47500,00 грн), а сама заява подана позивачем з порушенням п`ятиденного строку для її подання. Також відповідач посилається на недоведеність позивачем витрат на професійну правничу допомогу в заявленому позивачем розмірі, їх необґрунтованість та неспівмірність із складністю справи, виконаною адвокатом роботою та ціною позову.

14.12.2023 судове засідання з розгляду заяви позивача про ухвалення додаткового рішення у справі №911/1046/23 не відбулось у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги у м.Києві, ухвалою суду від 15.12.2023 судове засідання призначено на 18.01.2024.

18.01.2024 судове засідання з розгляду заяви позивача про ухвалення додаткового рішення у справі №911/1046/23 не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Третьякової О.О. на лікарняному, ухвалою суду від 23.01.2024 судове засідання призначено на 08.02.2024.

У судове засідання 08.02.2024 з`явились сторони, які надали свої пояснення.

Розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та відповідні заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи та пояснення сторін, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст.244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

При ухваленні рішення Господарського суду Київської області від 16.11.2023 у справі №911/1046/23 питання про судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу судом вирішено не було.

Додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення (постанови чи ухвали), внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

У зв`язку з цим суд відхиляє доводи відповідача про пропуск позивачем строку для подання заяви про ухвалення додаткового рішення, враховуючи, що відповідно до ч.2 ст.ст.244 Господарського процесуального кодексу України така заява може бути подана до закінчення строку на виконання рішення і вказаний строк позивачем не пропущений.

Посилання відповідача на встановлений ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України п`ятиденний строк після ухвалення рішення суду для подання стороною доказів понесення судових витрат суд відхиляє, оскільки вказана норма встановлює строк для подання додаткових доказів понесення судових витрат, а не заяви про ухвалення додаткового рішення, при цьому до заяви позивача від 24.11.2023 про ухвалення додаткового рішення ніякі додаткові докази не додавались.

Надаючи оцінку доводам позивача щодо понесених ним витрат на професійну правничу допомогу у справі та відповідним запереченням відповідача, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ст.126 цього Кодексу витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16, постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №379/1418/18 та від 23.11.2020 у справі №638/7748/18.

Також, згідно з ч.5 ст.129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу. При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (правова позиція, викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19).

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд також враховує висновок, що міститься в п.21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та в п.5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18), відповідно до якого при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West" проти України").

Рішенням Господарського суду Київської області від 16.11.2023 у справі №911/1046/23 позовні вимоги позивача до відповідача задоволені повністю.

Представництво та захист інтересів позивача у справі №911/1046/23 здійснював як сам позивач, такі і адвокат позивача Морозик Дмитро Володимирович на підставі договору про надання правничої допомоги від 21.11.2022 №02/22 разом із додатком №3 від 21.11.2022 (копії яких надавались позивачем разом з позовною заявою та містяться в матеріалах справи).

У поданій до суду позовній заяві позивач вказував, що представництво інтересів позивача у справі здійснюватиме адвокат, та зазначав з посилання на додаток №3 до договору про надання правничої допомоги від 21.11.2022 встановлені адвокату розцінки винагороди за одну годину роботу для кожного з виду робіт адвоката (аналіз документів, підготовка позовної заяви, підготовка процесуальних документів, представництво інтересів в суді за одне засідання тощо) та про попередній розрахунок судових витрат позивача, який позивач вже поніс станом на дату подання позовної заяви.

Крім того, у розгляді справи №911/1046/23 брав участь і представник відповідача, тобто відповідач був обізнаний про факт участі адвоката позивача у справі та заявленими позивачем у позовній заяві витратами позивача на професійну правничу допомогу у зв`язку з цим спором як вже фактично понесеними при поданні позовної заяви, так і можливими наступними витратами позивача після подання позовної заяви.

У зв`язку з цим доводи відповідача про неможливість визначити повноваження адвоката позивача Морозика Д.В., про недоведеність позивачем факту понесення витрат позивача на професійну правничу допомогу судом відхиляються, оскільки очевидним є те, що позивач отримував професійну правничу допомогу у цій справі №911/1046/23 та поніс відповідні витрати у зв`язку з цим. Однак суд при цьому відмічає, що не всі заявлені позивачем витрати є неминучими для цілей їх відшкодування за рахунок протилежної сторони.

Так, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем після подання позову було надано також:

- детальний опис робіт (наданих послуг) адвоката позивача у цій справі, відповідно до якого загальна сума витрат позивача на адвоката становить 47500,00 грн, загальна кількість годин роботи адвоката 13,25 годин та загальна кількість участі в судових засіданнях - 6;

- копію акта приймання-передачі наданих послуг від 12.10.2023 на загальну суму 47500,00 грн із описом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), що включає в себе позиції №1.1-№3.2 із описом послуг по кожній з цих позицій, витраченим часом та розцінками адвоката;

- копію платіжної інструкції від 13.10.2022 №322 на суму 47500,00 грн про оплату позивачем адвокатському об`єданню «Лігал Старз», адвокатом в якому є Морозик Д.В., винагороди за послуги адвокатського об`єднання відповідно до акта приймання-передачі наданих послуг від 12.10.2023 та договору про надання правничої допомоги від 21.11.2022.

Суд зауважує, що не всі заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у цій справі відповідають критерію неминучості таких витрат, а саме:

- заявлені позивачем витрати на аналіз документів та надання консультацій адвокатом клієнту (позивачу) (позиція №3.1 опису складу послуг на загальну суму 6000,00 грн) не відповідають критерію неминучості витрат сторони у судовій справі, оскільки сам по собі аналіз документів та консультації не відносяться до представництва та захисту прав клієнта (позивача) у суді та частково можуть охоплюватись (є складовою) позицією №1.1 опису (підготовка позовної заяви, загальна сума 13000,00 грн);

- заявлена в описі наданих послуг позиція витрат №3.2 на суму 2000,00 грн («виготовлення копій документів») повністю або переважно охоплюється позицією №3.1 (підготовка позовної заяви), беручи до уваги, що підготовка позовної заяви передбачає долучення до неї письмових доказів, при цьому кількість долучених адвокатом до позовної заяви письмових доказів у цій справі не є значною для виділення цих дій в окрему послугу, враховуючи, що відповідно до опису позивача позовна заява з додатками містила всього 69 аркушів, з яких 12 аркушів текст самої позовної заяви;

- заявлені в описі наданих адвокатом послуг позиції витрат №1.2 на суму 500,00 грн (складення заяви про продовження строку для подання відповіді на відзив) №1.4 та №1.5 на загальну суму 2000,00 грн (складення клопотань від 22.06.2023 про приєднання доказів), та №1.6 на суму 2000,00 грн (складення пояснень від 03.08.2023) повністю або переважно охоплюються послугами адвоката щодо підготовки відповіді на відзив в позиції №1.3 (складення відповіді на відзив, загальна вартість послуг - 4000,00 грн), беручи до уваги, що складення клопотань та додаткових пояснень є процесуальним правом сторони, однак реалізація стороною цього права не обов`язково вказує на неминучість витрат сторони у зв`язку з цим. Суд при цьому враховує, що вказані додаткові пояснення позивача та додаткові докази так чи інакше повторювали доводи позовної заяви (позиція №1.1 опису - підготовка позовної заяви) та відповіді на відзив (позиція №1.3 опису послуг) або частково виходили за межі обставин, які мали значення для розгляду справи, і тому самі по собі не мали вирішального значення при розгляді справи та її вирішенні на користь позивача.

У зв`язку з цим суд приходить до висновку, що заявлені позивачем в описі послуг позиції №1.2, №1.4, №1.5, №1.6, №3.1 та №3.2 повністю або переважно охоплюються (є складовими) послугами в позиції №1.1 опису (підготовка позовної заяви, загальна сума 13000,00 грн) та №1.3 (складення відповіді на відзив, загальна сума 4000,00 грн), всього на загальну суму 17000,00 грн, у зв`язку з чим витрати в позиціях №1.2, №1.4, №1.5, №1.6, №3.1 та №3.2 не підлягають окремому врахуванню для цілей їх відшкодування за рахунок протилежної сторони.

Щодо заявлених позивачем в позиціях №2.1 та №2.2 витрат на загальну суму 18000,00 грн у зв`язку з участю адвоката позивача в судових засіданнях (25.05.2023, 22.06.2023, 20.07.2023, 03.08.2023, 14.09.2023 та 12.10.2023), то суд відмічає, що не всі вказані витрати є неминучими та співмірними витратами позивача, враховуючи, що підготовче засідання 25.05.2023, 22.06.2023 та 20.07.2023 не було тривалим і відкладалось або в засіданні оголошувалась перерва з метою надання як відповідачу, так і самому позивачу можливість реалізувати їх процесуальні права на стадії підготовчого провадження. Крім того, суд враховує, що хоча рішення у даній справі було прийнято на користь позивача, однак тим не менш частина правової позиції позивача у цій справі та наданих позивачем додаткових доказів або була відхилена судом або не мала впливу на вирішення спору на користь позивача.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що із заявлених позивачем витрат на представництво позивача адвокатом в судових засіданнях в загальній сумі 18000,00 грн для цілей відшкодування за рахунок протилежної сторони підлягають витрати в сумі 8000,00 грн.

На підставі наведеного та виходячи з критерію співмірності та неминучості судових витрат, суд вважає, що для цілей розподілу та відшкодуванню за рахунок відповідача врахуванню підлягають витрати позивача на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 25000,00 грн, що охоплює витрати в позиціях №1.1 опису (складення позовної заяви, вартість 13000,00 грн) та №1.3 (складення відповіді на відзив 4000,00 грн), а також витрати в позиціях №2.1 та №2.2 опису, які сукупно обмежуються судом в межах загальної суми 8000,00 грн з підстав, що викладені вище в цьому додатковому рішенні (13000+4000+8000=25000).

Посилання відповідача на необхідність повної відмови позивачу у відшкодуванні витрат позивача на професійну правничу допомогу з підстав недоведеності, необґрунтованості та неспівмірності із складністю справи, виконаною адвокатом роботою та ціною позову, суд відхиляє з огляду на таке.

Відповідач, стверджуючи про недоведеність, необґрунтованість та неспівмірність витрат позивача, не конкретизує при цьому, в чому саме полягає недоведеність, необґрунтованість або неспівмірність витрат позивача на професійну правничу допомогу.

Суд при цьому зауважує, що відповідно до обставин справи №911/1046/23 спірними рішеннями відповідача, які були предметом судового розгляду у цій справі, позивачу було донараховано обсяги природного газу за період з 01.12.2021 по 11.01.2022 загальною вартістю 4499225,05 грн та за період з 02.11.2021 по 30.11.2021 загальною вартістю 115728,05 грн, що є суттєвими донарахуваннями для позивача, враховуючи його середньомісячні обсяги споживання природного газу. За вказаних обставин намір та дії позивача оскаржити в судовому порядку рішення відповідача про ці донарахування, які, як встановлено судом при розгляді справи, були неправомірними, та скористатись для цього професійною правничою допомогою за плату, не можна вважати необґрунтованими або неспівмірними із складністю справи та ціною позову, враховуючи значення для позивача результату вирішення даного спору. При цьому факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу підтверджується наявними у справі доказами, які були подані позивачем ще в ході розгляду справи до ухвалення судом рішення від 16.11.2023 у цій справі. При поданні позовної заяви позивач вказував про вже фактично понесені ним витрати у зв`язку з поданням позову та про можливі наступні витрати позивача на професійну правничу допомогу у зв`язку із цим позовом. Суд також зауважує, що певним чином дії самого відповідача, який заперечував значну кількість доводів позивача у справі та певні обставини справи, сприяли понесенню (збільшенню) витрат на професійну правничу допомогу позивача, який у зв`язку з цими запереченнями відповідача надавав суду свої контраргументи, додаткові пояснення тощо в ході розгляду справи. Зокрема, відповідно до обставин справи, позивач ще до подання позовної заяви, а саме у письмових поясненнях від 27.10.2022 звертав увагу відповідача на пропуск останнім двомісячного строку для розгляду комісією оператора ГРМ актів про порушення. В подальшому позивач, подаючи позовну заяву, повторив в ній вказану підставу позову про пропуск відповідачем строку для розгляду комісією оператора ГРМ актів про порушення, а також вказав інші доводи (підстави позову), які знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи та були враховані судом при ухваленні рішення від 16.11.2023 у цій справі на користь позивача, зокрема, про застосування заохочувальної норми пункту 8 глави 4 розділу XI Кодексу ГРС, про неповноважний склад комісії оператора ГРМ тощо. В той же час правова позиція відповідача у справі полягала у запереченні всіх доводів позивача і в ході розгляду справи не була визнана судом обґрунтованою.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат позивача на професійну правничу допомогу шляхом стягнення з відповідача на користь позивача документально підтверджених та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 25000,00 грн.

Керуючись ст.ст.2, 3, 7, 11, 13-16, 73-80, 123, 124, 126, 129, 221, 233, 236-238, 240-241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з обслуговування газових мереж та теплопостачання» про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №911/1046/23 (вх.суду №22079/23 від 27.11.2023) задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» (08150, Київська обл., Фастівський р-н, м. Боярка, вул. Шевченка, буд. 178, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з обслуговування газових мереж та теплопостачання» (08134, Київська обл., м.Вишневе, вул. Святошинська, буд. 27, корп. 1, прим. 8, ) 25000 (двадцять п`ять тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили у строк та порядку, які передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту додаткового судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 28.02.2024.

Суддя О.О. Третьякова