УХВАЛА

14 лютого 2024 року

м. Київ

cправа № 910/16140/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Берднік І.С. - головуючого, Багай Н.О., Зуєва В.А.,

секретар судового засідання - Корнієнко О.В.,

ОСОБА_3 -Голубка А.В.,

Державної іпотечної установи - Качан В.В.,

Товариства з обмеженою відповідальністю

«Фінансова компанія «Ліберо» - не з`явився,

Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Ойл Групп» - не з`явився,

Комунального підприємства

«Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» - не з`явився,

Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіна Олександра Васильовича-не з`явився,

ОСОБА_1 - не з`явився,

ОСОБА_2 - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2

про прийняття додаткового рішення щодо витрат на професійну правничу допомогу

у справі № 910/16140/21

за позовом ОСОБА_3

до Державної іпотечної установи, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ліберо»,

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Ойл Групп», Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу», Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіна Олександра Васильовича, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

про визнання незаконним набуття права власності та витребування майна,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Верховного Суду від 17.01.2024 у справі № 910/16140/21 касаційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення; постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.09.2023 та рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2023 у справі № 910/16140/21 залишено без змін.

22.01.2024 ОСОБА_2 направив до Верховного Суду заяву про вирішення питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи № 910/16140/21.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29.01.2024 призначено до розгляду заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 910/16140/21 у відкритому судовому засіданні на 14.02.2024.

ОСОБА_3 направила до суду заперечення на клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу та просила відмовити у його задоволенні.

ОСОБА_2 , ТОВ «Фінансова компанія «Ліберо», ТОВ «Гарант Ойл Групп», КП «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу», Державний реєстратор Прошкін О.В., ОСОБА_1 у судове засідання своїх представників не направили, хоча були повідомлені про дату, час і місце судового засідання належним чином, із заявою до суду про відкладення розгляду справи з зазначенням будь-яких поважних причин неможливості явки їхніх представників у судове засідання не зверталися.

ОСОБА_2 у заяві про вирішення питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу просив її розглянути за відсутності його представника.

Ураховуючи наведене, те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, Верховний Суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за відсутності зазначених представників.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників ОСОБА_4, Державної іпотечної установи, дослідивши наведені у заяві доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд дійшов таких висновків.

Згідно з частиною 1 статті 301 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням положень статті 300 цього Кодексу.

За змістом статті 244 ГПК суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати (частина 1). Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення (частина 2). Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина 3). У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (частина 4). Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені (частина 5).

У статті 2 ГПК визначено, що однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 наведеної норми).

Відповідно до статті 123 ГПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень частини 1 статті 41 ГПК у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи (частина 1 статті 50 ГПК).

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору в силу приписів статті 50 ГПК мають процесуальні права та обов`язки, встановлені статтею 42 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 42 ГПК учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Згідно з частинами 1, 2 статті 124 ГПК разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Крім того, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення по справі) здійснювати розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 4 статті 129 ГПК інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У частині 13 статті 129 ГПК визначено, що судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. (частина 8 статті 129 ГПК).

З огляду на приписи статей 42, 50 ГПК обов`язок подання до суду попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат для забезпечення дотримання, у тому числі, принципу змагальності, поширюється як на сторін у справі (позивача та відповідача), так і на третіх осіб, які мають процесуальні права та обов`язки, встановлені статтею 42 цього Кодексу (такі висновки наведено у постанові Верховного Суду від 12.09.2019 у справі № 910/9784/18).

Згідно зі статтею 221 ГПК якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судові дебати не проводяться (частина 8 статті 252 ГПК).

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (пункт 53), вимога частини 8 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України (зміст якої кореспондує положеннями частини 8 статті 129 ГПК) щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Суд касаційної інстанції зазначає, що підстави для розподілу судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і з цим пов`язується ухвалення додаткового судового рішення в цій частині (аналогічний за змістом висновок наведено в ухвалі Верховного Суду від 10.01.2024 у справі № 910/7987/22).

Як свідчить зміст заяви ОСОБА_2 - третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, та додані до неї документи, цим учасником справи порушено питання про ухвалення додаткового рішення щодо витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних із розглядом справи № 910/16140/21 в усіх судових інстанціях.

При цьому з огляду на матеріали справи ОСОБА_2 протягом розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також у поясненнях, наданих на касаційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.09.2023 та рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2023 у справі № 910/16140/21, не заявляв про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, та не наводив їх попереднього орієнтовного розрахунку.

ОСОБА_3 у запереченнях на клопотання ОСОБА_2 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу зазначає, що ані третя особа ОСОБА_2 , ані його представник у порушення частини 8 статті 129 ГПК протягом розгляду справи № 910/16140/21 не заявляли про стягнення відповідних судових витрат і не подавали попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, що виключає можливість задоволення такого клопотання.

За змістом статті 13 ГПК судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Учасник справи ОСОБА_2 не дотримався установленого процесуальним законом порядку реалізації принципу відшкодування судових витрат.

Таким чином у суду касаційної інстанції відсутні підстави для ухвалення додаткової постанови у цій справі, а тому у задоволенні відповідної заяви цього учасника справи необхідно відмовити.

Керуючись статтями 124, 129, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_2 в прийнятті додаткового рішення щодо витрат на професійну правничу допомогу у справі № 910/16140/21.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.С. Берднік

Судді: Н.О. Багай

В.А. Зуєв