УХВАЛА

про повернення позовної заяви

16.02.2024Справа № 910/1240/24

Суддя Господарського суду міста Києва Нечай О.В., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК "Астоніш Україна"

до 1) Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації

2) Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Оазис 4"

3) ОСОБА_1

про зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТК "Астоніш Україна" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - відповідач-1), Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Оазис 4" (далі - відповідач-2) та ОСОБА_1 (далі - відповідач-3), у якій просить зобов`язати Оболонську районну в місті Києві державну адміністрацію виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запис про ОСОБА_1 як керівника та підписанта Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Оазис 4".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.02.2024 вказану позовну заяву було залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення її недоліків - протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали та спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом зазначення змісту позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Крім того, в ухвалі суду від 06.02.2024 позивачу було роз`яснено, що якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із такою заявою.

09.02.2024 позивачем сформовано в системі "Електронний суд" заяву про усунення недоліків позовної заяви, яка 12.10.2023 зареєстрована в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду".

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Як свідчить прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

При цьому слід враховувати, що право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до відкриття провадження у справі.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Частинами 2, 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Згідно з частиною першою статті 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 06.02.2024 суд, з посиланням на положення п. 4 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, звертав увагу позивача на необхідність зазначення у позовній заяві змісту позовних вимог щодо кожного відповідача.

Частиною першою статті 45 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу, зокрема, фізичні і юридичні особи. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу (ч.ч. 3, 4 цієї статті).

Правовий статус третіх осіб регулюється статтями 49 - 51 Господарського процесуального кодексу України.

Надаючи оцінку вказаним нормам процесуального закону, Велика Палата Верховного Суду в п. 8.10 постанови від 05.07.2023 у справі № 910/15792/20 зазначила, що сторони - це суб`єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів і на яких поширюється законна сила судового рішення. Позивачем є особа, яка має право вимоги (кредитор), а відповідачем - особа, яка повинна виконати зобов`язання (боржник). При цьому відповідач має бути такою юридичною чи фізичною особою, тобто особою, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача.

Водночас поняття "сторона у спорі" може не бути тотожним за змістом поняттю "сторона у процесі": сторонами в процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач; тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача (такі висновки сформульовані у постановах Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, від 29.05.2019 у справі № 367/2022/15-ц, від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17 та від 09.02.2021 у справі № 635/4741/17).

Захисту в судовому порядку підлягають порушене право й охоронювані законом інтереси позивача саме від відповідача (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 910/17792/17).

З наведеного випливає, що належним відповідачем є така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, тоді як неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Належним суб`єктним складом відповідачів є склад відповідачів, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи не визнаного матеріального правовідношення.

У заяві про усунення недоліків позивач зазначив, що належними відповідачами у цій справі є:

1) Оболонська районна в місті Києві державна адміністрація, з тих підстав, що до неї пред`явлено вимогу про виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запис про ОСОБА_1 як керівника та підписанта Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Оазис 4";

2) Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Оазис 4", щодо керівника виконавчого органу якого заявлено позовну вимогу;

3) ОСОБА_1 , як голова правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Оазис 4", якого безпосередньо стосується вимога про виключення даних щодо нього з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та наступна вимога про повернення безпідставно набутого майна.

Водночас зміст позовних вимог (спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні) лишився незмінним, прохальна частина позову містить одну вимогу, звернуту лише до відповідача-1.

Суд відзначає, що підстави, з яких позивач залучив до участі у справі відповідачів-2,-3, відповідають визначеним у статті 50 Господарського процесуального кодексу України підставам, з яких до участі у справі залучаються треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, а саме, якщо рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін.

Щодо наміру позивача доповнити позов новою вимогою в майбутньому суд зазначає таке.

Верховний Суд неодноразово вказував, що предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Суд звертає увагу позивача на припис ч. 3 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, згідно з яким позивачеві надано право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

У постанові Верховного Суду від 22.07.2021 у справі № 910/18389/20 викладені висновки щодо застосування ч. 3 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, за якими зміна предмету позову можлива, зокрема у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

Крім того, статтею 48 Господарського процесуального кодексу України позивача наділено правом подати клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача, або заміну первісного відповідача належним відповідачем.

В окремих випадках Господарський процесуальний кодекс України дозволяє також об`єднання справ в одне провадження.

Натомість можливість наводити у позові обґрунтування вимог (підстав позову) без визначення предмета позову, тобто наперед, Господарським процесуальним кодексом України не передбачена. Так само неприйнятним є залучення особи до участі у справі в якості відповідача без зазначення у чому полягає порушення прав чи законних інтересів позивача з боку цієї особи, недопущенням чого є процесуальний запобіжник у вигляді п. 4 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України.

У цих висновках суд звертається до визначеного у ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завдання господарського судочинства, чим є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч. 2 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України).

Більше того, виходячи зі змісту позову, "наступна" вимога, яку позивач має намір заявити, стосується повернення ОСОБА_1 Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку "Оазис 4" безпідставно набутого майна, тобто стягнення грошових коштів з одного відповідача на користь іншого відповідача, що також не передбачено Господарським процесуальним кодексом України.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивач не усунув недоліки позовної заяви, на які звертав увагу суд, залишаючи позовну заяву без руху, відтак позовну заяву і додані до неї документи (в тому числі заяву про усунення недоліків), на підставі частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, слід вважати неподаною та повернути позивачу.

З урахуванням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, правова конструкція статті 174 Господарського процесуального кодексу України дає можливість стороні розраховувати на захист своїх прав та доступ до правосуддя, незважаючи на порушення при поданні позовної заяви, що стали підставою для її повернення, через передбачену законом процесуальну можливість повторного подання позовної заяви після усунення допущеного порушення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 162, 164, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК "Астоніш Україна" до Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Оазис 4" та ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії вважати неподаною і повернути позивачу.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені статтями 254 - 256 Господарського процесуального кодексу України.

Додаток: позовна заява з додатками, заява про усунення недоліків з додатками.

Суддя О.В. Нечай