Справа № 5/102-2/125-5-9/34
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

20.02.2024 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шкіндер П.А., розглянувши матеріали заяви тотожного змісту Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Хімтехнопласт" що містять скаргу на дії (бездіяльність) державного виконавця та вимогу про стягнення з Державної казначейської служби України збитків у розмірі 6 092 002,34 грн. (вх1416/24 від 16.02.2024 та вх. 2723/24 від 16.02.2024) у справі

за позовом: Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" в особі Івано-Франківської філії Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Хімтехнопласт"

про стягнення 186 548,17 євро або 1 928 264,11 грн заборгованості по кредиту, 193 444,66 грн заборгованості по комісії (комісійна винагорода) та комісії за зобов`язаннями,

ВСТАНОВИВ:

рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 26.09.2012 у справі № 5/102-2/125-5-9/34 позов Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" в особі Івано-Франківської філії Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Хімтехнопласт" задоволено частково. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 02.01.2013 рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.03.2013 рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 26.09.12 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 02.01.2013 скасовано в частині задоволення позову про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Хімтехнопласт" 186 548,17 євро або 1 928 264,11 грн заборгованості по кредиту, 193 444,66 грн заборгованості по комісії (комісійна винагорода) і в частині відмови в позові про стягнення комісії за зобов`язаннями, а справу № 5/102-2/125-5-9/34 в цій частині передано на новий розгляд.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 11.09.2013 у справі №5/102-2/125-5-9/34 позов Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" в особі Івано-Франківської філії Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Хімтехнопласт" в частинах стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Хімтехнопласт" 186 548,17 євро або 1 928 264,11 грн. заборгованості по кредиту, 193 444,66 грн. заборгованості по комісії (комісійна винагорода) та комісії за зобов`язаннями задоволено частково. В частинах позову про стягнення заборгованості з комісії за зобов`язаннями в розмірі 6 417,01 євро та заборгованості по комісії (комісійна винагорода) в розмірі 193 444,66 грн відмовлено.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 13.02.2018 суд постановив скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Хімтехнопласт" на дії Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області (вих. № б/н від 19.01.2018; вх. № 873/18 від 19.01.2018) щодо визначення вартості та оцінки майна задовольнено; визнано неправомірними дії державного виконавця по визначенню вартості майна відповідно до звітів від 20.11.2017 Товариства з обмеженою відповідальністю "РМ-Консалтинг" про незалежну оцінку майна, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Фірма "Хімтехнопласт" та визнати протиправними звіти про оцінку майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Хімтехнопласт", складені Товариством з обмеженою відповідальністю "РМ-Консалтинг". Постановою Львівський апеляційний господарський суд від 18.04.2018 ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 13.02.2018 у справі № 5/102-2/125-5-9/34 залишив без змін, а апеляційну скаргу ПАТ КБ "ПриватБанк" без задоволення. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04.07.18 постановив відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 13.02.2018 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 18.04.2018 зі справи № 5/102-2/125-5-9/34.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 11.05.2021 постановлено у задоволені скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Хімтехнопласт" на дії державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 14.05.2021 б/н; від 14.05.2021 вх. № 7605/21 щодо визначення вартості та оцінки майна відмовити.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 03.06.2021 у задоволені скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Хімтехнопласт" на дії державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 14.05.2021 б/н; від 14.05.2021 вх. № 7605/21 щодо визначення вартості та оцінки майна відмовлено.

Через систему «Електронний суд» 16.02.2024 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Хімтехнопласт" надійшли зави тотожного змісту у яких заявник просить:

1.Визнати дії та рішення головного державного виконавця Івано-Франківського Відділу ДВС Раковецького М.С. пов`язані із виконанням наказу №665 від 24.06.2015 року про стягнути з ТОВ "Фірма "Хімтехнопласт" (вул. Юності, 62А, м.Івано-Франківськ,76018, ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" (вул. Набережна Перемоги, 50, М.Дніпропетровськ, 49094, ідентифікаційний код 14360570) в особі Івано-Франківської філії ПАТ КБ "ПриватБанк" Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" (вул. Галицька, 22, м.Івано-Франківськ, 76018) заборгованість за договором комісії про відкриття акредитиву №1211/103/ІМРА від 29 листопада 2007 року в розмірі 186548,17євро, що в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку (станом на 11.09.2013 року) становить 1 974 189,28 грн.; заборгованості з комісії за зобов`язаннями в розмірі 42 880,91 євро, що в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України (станом на 11.09. 2013 року) становить 453 797,17 грн. та 17390,00 грн. - судових витрат, у ВП №48033528 від 29.07.2015, ВП №70011201 від 07.10.2022 ВП №70114901 від 20.10.2022. неправомірними, такими, що вчинені із порушенням розумних строків, та такими, що спричинили позивачу збитки в розмірі 150012,37 євро.

2.Стягнути з Державної казначейської служби України () на користь ТОВ "Фірма "Хімтехнопласт" () збитки завдані Івано-Франківським Відділом державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в розмірі 150012,37 євро, що станом на 09 лютого 2024 року складає 6 092 002,34 грн.

2.Витребувати матеріали ВП №48033528 від 29.07.2015, ВП №70011201 від 07.10.2022 ВП №70114901 від 20.10.2022.

Перевіривши матеріали заяви відповідача, господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для її повернення без розгляду з огляду на таке.

З матеріалів скарги вбачається, що 01.02.2024 року державним виконавцем винесено :

- постанову про відкриття виконавчого провадження від 07.10.2022, відповідно до якої постановлено відкрити виконавче провадження та стягнути з ТОВ "Фірма "Хімтехнопласт" 244537,64грн. виконавчого збору;

- постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 29.07.2015;

- постанову про накладення арешту на кошти /електронні гроші, що належать ТОВ "Фірма "Хімтехнопласт" у межах стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 7785602,57грн.

Відповідно до ч.1 ст.339 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно з ст.340 ГПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Згідно зі статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом п.5 ч.1 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, накладення штрафу, про стягнення основної винагороди є виконавчими документами.

Частиною 1 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

В той же час ч.2 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

За таких обставин, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

До таких висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 06.06.2018 у справах №921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18) та № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18), від 28.11.2018 у справі № 2-01575/11 (провадження № 14-425цс18), від 13.01.2019 у справі № 545/2246/15-ц (провадження № 14-639цс18), від 03.04.2019 та 10.04.2019 у справах № 370/1288/15 (провадження № 14-612цс18) та № 766/740/17-ц (провадження № 14-664цс18), від 29.05.2019 у справі № 758/8095/15-ц (провадження №14-134цс19), від 31.03.2020 у справі №733/889/17.

Згідно з ч.1 ст.287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

ТОВ "Фірма "Хімтехнопласт" оскаржує дії державного виконавця щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору, накладеного постановами державного виконавця у виконавчому провадженні.

У такому випадку рішення та дії посадових осіб органів державної виконавчої служби підлягають оскарженню в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, скарга ТОВ "Фірма "Хімтехнопласт" на рішення та дії державного виконавця не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, а підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з п.1 ч.1 ст.175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

З огляду на зазначене, скарга ТОВ "Фірма "Хімтехнопласт" не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, а розгляд такої скарги здійснюється в порядку адміністративного судочинства, оскільки стосується оскарження дій державного виконавця щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору, накладеного постановою державного виконавця у виконавчому провадженні.

Разом з тим, ТОВ "Фірма "Хімтехнопласт" просить суд стягнути з Державної казначейської служби України () на користь ТОВ "Фірма "Хімтехнопласт" () збитки завдані Івано-Франківським Відділом державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в розмірі 150012,37 євро, що станом на 09 лютого 2024 року складає 6 092 002,34 грн.

Отже, у цій частині подана заява про стягнення заборгованості є пред`явленням позовних вимог.

Дослідивши подану заяву та додані до неї документи, суд вважає за необхідне вказати на таке.

Статтею 125 Конституції України закріплений один із принципів судочинства, відповідно до якого судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Правила визначення територіальної юрисдикції (підсудності) викладені у ст. ст. 27-30 ГПК України. Так, за загальним правилом, відповідно до ч. 1 ст. 27 ГПК України, позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Частинами 1, 2 ст. 29 ГПК України визначено, що позови у спорах за участю кількох відповідачів можуть пред`являтися до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання одного з відповідачів. Право вибору між господарськими судами, яким відповідно цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього кодексу.

Виключна підсудність це правило, відповідно до якого справа має бути розглянута тільки певним господарським судом. Виключна підсудність означає, що деякі категорії справ не можуть розглядатися за загальними правилами підсудності, а також за правилами альтернативної підсудності.

Водночас, відповідно до ч. 5 ст. 30 ГПК України спори, у яких відповідачем є Кабінет Міністрів України, міністерство чи інший центральний орган виконавчої влади, Національний банк України, Рахункова палата, Верховна Рада Автономної Республіки Крим або Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, а також справи, матеріали яких містять державну таємницю, розглядаються місцевим господарським судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ, незалежно від наявності інших визначених цією статтею підстав для виключної підсудності такого спору іншому господарському суду.

Враховуючи те, що співвідповідачем в даній справі є Державна казначейська служба України, то даний спір, із огляду на приписи ч. 5 ст. 30 ГПК України, підлагяє розгляду за правилами виключної підсудності місцевим господарським судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ, а саме, Господарським судом міста Києва.

Отже у заявах Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Хімтехнопласт" на дії (бездіяльність) державного виконавця та стягнення з Державної казначейської служби України збитків у розмірі 6 092 002,34 грн. (вх1416/24 від 16.02.2024 та вх. 2723/24 від 16.02.2024) об"єднано скаргу на дії державної виконавчої служби та позовну заяву майнового характеру.

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога позивача, як заінтересованої особи та зміст порушеного права і характер правопорушення, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, які пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Таким чином, позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. При цьому однорідними можуть вважатися позовні заяви, які пов`язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів. За змістом частини першої статті 173 ГПК України порушення правил об`єднання позовних вимог має місце у випадках, якщо заявлені в одній позовній заяві вимоги; (1) не пов`язані підставою виникнення або поданими доказами (не є однорідними); (2) не співвідносяться між собою як основна та похідна.

Крім цього, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які можуть і відповідати критеріям, наведеним у частині першій статті 173 ГПК України, проте підпадають під заборони, прямо визначені в частинах четвертій, п`ятій вказаної статті (об`єднанні вимоги підлягають розгляду в порядку різного судочинства, щодо об`єднаних вимог законом визначена виключна підсудність різним судам).

За спеціальним правилом, викладеним у пункті 2 частини п`ятої статті 174 ГПК України, суддя повертає заяву і додані до неї документи також у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

Винятком з цього правила є положення частин четвертої та п`ятої статті 173 ГПК України: об`єднані кілька вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, або вимоги, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.

У таких випадках не допускається роз`єднання цих вимог і суддя не може їх розглянути в самостійних провадженнях.

Керуючись ст. ст. 170, 234, 235 ГПК України, господарський суд -

У Х В А Л И В:

заяви тотожного змісту Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Хімтехнопласт" що містять скаргу на дії (бездіяльність) державного виконавця та заяву про стягнення з Державної казначейської служби України збитків у розмірі 6 092 002,34 грн. (вх1416/24 від 16.02.2024 та вх. 2723/24 від 16.02.2024) з доданими до них документами повернути без розгляду.

Суддя Шкіндер П.А.