РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.02.2024Справа № 910/17821/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С. О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи

за позовом Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м.Києва"

до Державного підприємства "Управління житловими будинками" Управління справами апарату Верховної Ради України

про стягнення 371059,08 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

Короткий зміст позовних вимог

Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м.Києва" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Управління житловими будинками" Управління справами апарату Верховної Ради України про стягнення 371059,08 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором про надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території № 101/607 П. експ. від 01.12.2016 в частині оплати наданих позивачем у період з січня 2016 року по вересень 2023 року послуг.

Процесуальні дії у справі, розгляд заяв, клопотань

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.11.2023 дану позовну заяву залишено без руху.

06.12.2023 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Господарським судом міста Києва ухвалою від 07.12.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/17821/23, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

27.12.2023 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позов.

12.01.2024 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

У відповідності до ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Згідно із ч.8 ст.252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позиція позивача

В обґрунтування позовних вимог Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" посилається на те, що здійснює обслуговування багатоквартирного житлового будинку №5 на провул. Бастіонний в місті Києві та надає послугу з утримання будинку та прибудинкової території.

У свою чергу, між позивачем та Державним підприємством "Управління житловими будинками" Управління справами апарату Верховної Ради України укладено договір №101/607 П. експ. про надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території від 01.12.2016, відповідно до умов якого підприємство забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт будинку пропорційно до займаної власником приміщення, яка становить 745,9 кв.м. (восьмий, дев`ятий поверхи; вихід на сходову клітину) та знаходиться за адресою: м.Київ, провулок Бастіонний, 5.

Однак, відповідач у період з 01.01.2016 по 30.09.2023 неналежним чином виконав свої зобов`язання договору про надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території № 101/607 П. експ. від 01.12.2016 в частині оплати наданих позивачем послуг, внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість перед позивачем у сумі 371059,08 грн.

Позиція відповідача

Відповідач у відзиві проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що відповідач не є власником будинку №5 за адресою: м. Київ, провулок Бастіонний, 5, а тому посилання позивача на норми Цивільного кодексу України та Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" є безпідставними.

Відповідач зазначив, що строк дії договору, на який позивач посилається як на підставу своїх вимог встановлений з 01.01.2016 по 31.12.2017, у той час як позивачем не надано доказів внесення змін у договір щодо продовження строку дії договору.

Також відповідач у відзиві на позов заявив про застосування строків позовної давності до заявлених вимог позивача.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

01.12.2016 між Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" (балансоутримувач) та Державним підприємством "Управління житловими будинками" Управління справами апарату Верховної Ради України (власник) укладено договір № 101/607 П. експ. про надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території (надалі - договір), відповідно до умов якого підприємство забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт будинку пропорційно до займаної власником приміщення, яка становить 745,9 кв.м. (восьмий, дев`ятий поверхи; вихід на сходову клітину) та знаходиться за адресою: м.Київ, провулок Бастіонний, 5 а також утримання прибудинкової території, а власник бере участь у витратах підприємства на виконання вказаних робіт, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих підприємством за цим договором.

Строк дії договору встановлено з 01 січня 2016 року до 31 грудня 2017 року. У разі, коли за місяць до закінчення дії договору однією із сторін не завлено у письмовій формі про розірвання договору або необхідність його перегляду, цей договір вважається щороку продовженим на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, з обов`язковим укладенням додаткової угоди до договору (п.6.1. договору).

Відповідно до п.6.3. договору підприємство та власник дійшли згоди, що відповідно до ч.3 ст.631 ЦК України, умови даного договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення, а саме з 01 січня 2016 року.

Відповідно до п.2.2. договору власник користується послугами:

Утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, розмір яких на момент договору становить, відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 30.04.2015 №442: не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим - 2,96 грн, після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим - 3,26 грн (пп.2.2.1.);

Тарифи на послуги, передбачені цим договором можуть бути змінені за рішенням відповідних державних органів і застосовуватися при розрахунках по цьому договору без додаткового погодження з власником (пп.2.2.2.).

Відповідно до п.2.3. договору власник, незалежно від результатів господарської діяльності, зобов`язується сплачувати вартість наданих послуг на підставі рахунків-фактур до першого числа місяця, наступного за звітним, у безготівковій формі на розрахунковий рахунок підприємства.

Згідно із п.2.4. договору надані послуги оформляються актом про надання послуг, який підписується підприємством і власником у кінці кожного календарного місяця.

У пункті 2.5. договору сторони погодили, що власник зобов`язаний підписати акт про надання послуг протягом п`яти робочих днів з моменту його надходження від підприємства або висловити свої заперечення стосовно його підписання. Якщо власник не підпише отриманий акт і не висловить свої заперечень щодо його підписання, то такий акт вважається погодженим сторонами.

Згідно із п.4.3. договору власник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі здійснювати оплату за послуги, передбачені цим договором.

01.03.2018 між сторонами укладена додаткова угода №1 відповідно до пп.2.2.1. договору розмір плати за надані послуги за встановленими тарифами та нормами на підставі розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 06.06.2017 №668 "Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій" та внесення змін до деяких розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), яке зареєстровано в Головному територіальному управлінні юстиції у мсті Києві 12.06.2017 №117/1709 від 01.07.2017 становить 5,82 грн/кв.м. з ПДВ при сплаті коштів до 20-го числа місяця та 6,40 грн/кв.м з ПДВ, при сплаті коштів після 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим.

Згідно із інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №352371042 від 30.10.2023 власником об`єкту нерухомого майна загальною площею 762,3 кв.м. (частини будинку, поверх8-9 літ.А) за адресою: м.Київ, провулок Бастіонний, будинок 5 є Апарат Верховної ради України, дата державної реєстрації права власності 15.12.2020.

Відповідно до інформаційної довідки №365290671 від 09.02.2024, за Державним підприємством "Управління житловими будинками" Управління справами апарату Верховної Ради України 28.01.2021 зареєстроване право господарського відання на об`єкт нерухомого майна загальною площею 762,3 кв.м. (частини будинку, поверх8-9 літ.А) за адресою: м.Київ, провулок Бастіонний, будинок 5.

Судом встановлено, що розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.12.2010 №1112 багатоквартирний житловий будинок №5 на провул. Бастіонний в місті Києві, як об`єкт комунальної власності територіальної громади міста Києва, віднесено до сфери управління Печерської районної в м. Києві державної адміністрації.

Розпорядженням Печерської районної у місті Києві державної адміністрації від 20.09.2013 року №509 "Про перезакріплення майна, що перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Києва, переданого до сфери управління Печерської районної в місті Києві державної адміністрації" проведено закріплення об`єктів житлового фонду разом з вбудованими нежилими приміщеннями з балансів комунальних підприємств по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва "Липкижитлосервіс", "Печерська брама", "Хрещатик" та "Печерськжитло" на баланс Комунального підприємства "Дирекція з управління нежитловим фондом Печерського району м. Києва", яке відповідно до розпорядження Печерської районної у місті Києві державної адміністрації № 48 від 28.01.2015 перейменовано в Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва".

Рішенням Київської міської ради від 09.10.2014 №270/270 "Про удосконалення структури житлово-комунальним господарством міста Києва" було створено КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" та передано на балансове утримання зазначений вище будинок.

Отже, Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" є балансоутримувачем багатоквартирного житлового будинку №5 на провул. Бастіонний в місті Києві.

Спір у справі виник у зв`язку із тим, що у період з 01.01.2016 по 30.09.2023 відповідач неналежним чином виконав свої зобов`язання договору про надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території № 101/607 П. експ. від 01.12.2016, а саме в частині оплати наданих позивачем послуг, внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість перед позивачем у сумі 371059,08 грн.

Згідно із матеріалами справи, позивач направив відповідачу вимогу вих.№432-2780 від 22.09.2023 щодо сплати заборгованості за житлово-комунальні послуги по договору про надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території № 101/607 П. експ. від 01.12.2016, що станом на 20.09.2023 становила 371059,08 грн. У вимозі позивач вимагав здійснити оплату заборгованості в п`ятиденний термін з моменту отримання вимоги. Разом із вимогою позивач надіслав відповідачу розрахунок про нарахування та сплату експлуатаційних послуг за період з 01.01.2016 по 30.09.2023, рахунок-фактуру від 04.09.2023 на суму 371059,08 грн та акти про надання послуг за період з 01.01.2016 по 30.09.2023.

Зазначена вимога, розрахунок, рахунок-фактура та акти про надання послуг за спірний період були направлені відповідачу 26.09.2023, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та фіскальним чеком, копії яких долучено до позовної заяви, та були отримані відповідачем 29.09.2023 (відповідно до інформації з офіційного сайту АТ "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень за ідентифікатором пошуку 926).

ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.2 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності ч.1 ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України, одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги" №1875-IV від 24.06.2004 (чинного на момент укладення договору) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил;

балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом;

власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - власник) - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку;

споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" №1875-IV від 24.06.2004 залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:

1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);

2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);

3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);

4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Також, 10.12.2017 набрав чинності новий Закон України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 (введено в дію 01.05.2019), пунктом 3-1 Перехідних та Прикінцевих положень якого встановлено, що договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладені до введення в дію норм цього Закону, що регулюють надання послуг з управління багатоквартирним будинком, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами (у тому числі вивезення побутових відходів за наявності), до дати набрання чинності договорами про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладені за правилами, визначеними цим Законом.

Як встановлено судом, умовами укладеного між сторонами договору передбачено, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення, а саме з 01 січня 2016 року.

Строк дії договору встановлено сторонами з 01 січня 2016 року до 31 грудня 2017 року.

Водночас, сторонами погоджено, що у разі якщо за місяць до закінчення дії договору однією із сторін не завлено у письмовій формі про розірвання договору або необхідність його перегляду, цей договір вважається щороку продовженим на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, з обов`язковим укладенням додаткової угоди до договору.

Матеріали справи не містять укладених між сторонами угод про продовження строку дії договору. Проте, суду також не надано доказів звернення жодною із сторін про розірвання договору або необхідність його перегляду.

Більш того, 01.03.2018 сторони підписали додаткову угоду №1 відповідно до якої внесли зміни до пп.2.2.1. договору щодо розміру плати за надані послуги.

З огляду на те, що жодна із сторін не заявила про розірвання договору або необхідність його перегляду, приймаючи до уваги укладену між сторонами 01.03.2018 додаткову угоду, а також враховуючи, що відповідач продовжував споживати послуги від позивача (протилежного суду не доведено) суд дійшов висновку, що договір про надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території № 101/607 П. експ. від 01.12.2016 вважається щороку продовженим на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

За таких обставин суд вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо закінчення строку дії договору. Також суд відхиляє посилання відповідача на проєкт додаткової угоди, підписаної лише зі сторони позивача, оскільки у матеріалах справи наявна копія підписаної між сторонами додаткової угоди №1 від 01.03.2018 та заперечень з приводу факту її укладення відповідач суду не надав.

Судом встановлено, що за період з 01.01.2016 по 30.09.2023 позивачем нараховано відповідачу комунальні послуги (експлуатаційні послуги) на загальну суму 397560,24 грн, що відображено в складених позивачем актах про надання послуг за спірний період, копії яких долучені позивачем до позовної заяви. За розрахунком позивача, за вирахуванням здійсненої відповідачем часткової оплати у розмірі, заборгованість за договором складає 371059,08 грн.

Відповідно до пп.2.2.1. п.2.2. договору відповідач користується послугами з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, розмір яких на момент договору становить, відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 30.04.2015 №442: не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим - 2,96 грн, після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим - 3,26 грн (пп.2.2.1.).

Відповідно до п.2.2.1. п.2.2. у редакції додаткової угоди №1 розмір плати за надані послуги за встановленими тарифами та нормами на підставі розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 06.06.2017 №668 "Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій" та внесення змін до деяких розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), яке зареєстровано в Головному територіальному управлінні юстиції у мсті Києві 12.06.2017 №117/1709 від 01.07.2017 становить 5,82 грн/кв.м. з ПДВ при сплаті коштів до 20-го числа місяця та 6,40 грн/кв.м з ПДВ, при сплаті коштів після 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим.

За розрахунком позивача у період з 01.07.2017 по 01.02.2018 нарахування здійснені за тарифом встановленим згідно із розпорядження №668 від 06.06.2017.

На виконання п.2.4., п.2.5. договору Акти про надання послуг за спірний період були направлені відповідачу 26.09.2023, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та фіскальним чеком, копії яких долучено до позовної заяви, та були отримані відповідачем 29.09.2023 (відповідно до інформації з офіційного сайту АТ "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень за ідентифікатором пошуку 926).

Оскільки матеріали справи не містять доказів надання відповідачем мотивованої відмови від підписання надісланих позивачем актів за спірний період (як це передбачено п.2.5. договору), суд дійшов висновку, що надані позивачем у період з 01.01.2016 по 30.09.2023 експлуатаційні послуги є наданими у повному обсязі.

За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч.3 ст.13, ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У частині 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідач не спростував належними доказами обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, доказів на спростування заборгованості у сумі 371059,08 грн відповідач суду не надав.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п.2.3. договору відповідач зобов`язується сплачувати вартість наданих послуг на підставі рахунків-фактур до першого числа місяця, наступного за звітним.

Водночас, у пп.2.2.1. договору сторони погодили строк оплати 20-те число місяця, що настає за розрахунковим.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За встановлених обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості 371059,08 грн за надані позивачем у період з 01.01.2016 по 30.09.2023 комунальні послуги (експлуатаційні послуги).

Водночас, відповідач у відзиві на позов заявив про застосування строків позовної давності до заявлених вимог позивача.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Згідно з ч.5 ст.261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.01.2016 по 30.09.2023; строк оплати 20-те число місяця, що настає за розрахунковим.

З огляду на встановлені договором строки оплати, із вимогами про стягнення заборгованості за період з 01.01.2016 по вересень 2020 року позивач мав звернутися у період з 21.01.2019 по 21.10.2023.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Законом України від 17.03.2020 № 530-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати").

Законом України від 30.03.2020 № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину".

Отже, строки, визначені статтями 257, 258 ЦК України, є продовженими відповідно до Закону № 540-ІХ у разі, якщо їх закінчення припадає на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Карантин діяв до 30.06.2023.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Президент України своїм Указом від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" ввів воєнний стан в Україні з 24.02.2022.

Законом України від 15.03.2022 №2120-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" внесено зміни до Цивільного кодексу України щодо строків позовної давності. Зокрема, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено п. 19, який передбачає, що на період дії воєнного і надзвичайного стану продовжуються загальні і спеціальні строки позовної давності установлені статтями 257-259 ЦК України.

Отже, відповідно до п.19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259 ЦК України продовжуються на строк його дії.

З огляду на викладене, відповідно до п.12., п.19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, позовні вимоги про стягнення заборгованості строк оплати якої настав починаючи з 21.03.2017, є такими, що заявлені у межах строку позовної давності. Водночас, позовна давність за вимогами про стягнення заборгованості за період з січня 2016 року по січень 2017 року (строк оплати з 21.02.2016 по 21.02.2017) спливла. Позивачем у матеріали справи не надано первинних документів на підтвердження оплати відповідачем заборгованості саме за період з січня 2016 року по січень 2017 року, а відтак встановити чи переривався строк позовної давності за такий період не вбачається за можливе.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За таких обставин, у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за період з січня 2016 по січень 2017 року у сумі 28709,62 грн належить відмовити.

Приписами ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вище встановлені обставини, приписи ст.74, 76, 77-79, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов про обґрунтованість позовних вимог Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м.Києва" про стягнення заборгованості 342349,46 грн та відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення 28709,62 грн заборгованості у зв`язку із пропуском строку позовної давності.

ВИСНОВКИ СУДУ

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м.Києва", а саме в частині стягнення з Державного підприємства "Управління житловими будинками" Управління справами апарату Верховної Ради України заборгованості у сумі 342349,46 грн.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

За приписами ст.129 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Управління житловими будинками" Управління справами апарату Верховної Ради України (04053, місто Київ, провулок Несторівський, будинок 4, ідентифікаційний код 40159706) на користь Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м.Києва" (01021, місто Київ, провулок Івана Мар`яненка, будинок 7, ідентифікаційний код 35692211) заборгованість у сумі 342349,46 грн та судовий збір в сумі 5135,24 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 16.02.2024.

Суддя С.О. Турчин