ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2024 Справа № 917/1825/23

Господарський суд Полтавської області у складі судді Мацко О.С., розглянувши у спрощеному провадженні матеріали справи

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліс Транс», 77300, Івано-Франківська обл., Калуський р-н, м. Калуш, вул. Героїв України, 5, кв. 16, ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮРАЙ ЛТД», 36003, м. Полтава, вул. Соборності, 46, оф. 123, ,

про cтягнення 939 216,45 грн.,

Представники сторін: не викликались.

Суть спору:

Розглядається позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліс Транс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮРАЙ ЛТД» про cтягнення 939 216,45 грн., з яких 707 035,09 грн. заборгованість за договором поставки № 050822-1 від 05.08.2022 р., 178 209,33 грн. втрати від інфляції, 53 972,03 грн. 3 % річних.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 13.10.2023 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі; задоволено клопотання позивача про розгляд справи в спрощеному провадженні, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Аргументи учасників справи:

Викладені в позовній заяві вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач оплату за договором поставки № 050822-1 від 05.08.2022 р. виконав не в повному обсязі, чим порушив умови господарського зобов`язання, встановлені зазначеним договором та законом.

28.12.2023 року позивач подав до суду клопотання про зменшення розміру позовних вимог б/н від 22.12.2023 р. (вх. № 16764), у якому повідомив, що після відкриття провадження у справі відповідач частково сплатив основну заборгованість за договором поставки № 050822-1 від 05.08.2022 р. на суму 707 035,00 грн., надав відповідні докази та просив вважати, що розмір позовних вимог становить 232 181,45 грн., з яких 0,09 грн. заборгованість за договором поставки № 050822-1 від 05.08.2022 р., 178 209,33 грн. втрати від інфляції, 53 972,03 грн. 3 % річних, а також просив повернути надміру сплачений судовий збір.

Пунктом 2 частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 3 ст. 252 ГПК).

Також згідно з ч. 4 ст. 116 ГПК України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Враховуючи що провадження у даній справі було відкрито за ухвалою суду від 13.10.2023 р., останнім днем строку для звернення позивача із заявою про зменшення розміру позовних вимог є 13.11.2023 року.

Отже, позивачем пропущено встановлений законом строк на звернення до суду із заявою про зменшення розміру позовних вимог.

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 2 ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, оскільки позивачем не було заявлено клопотання про поновлення строку на звернення до суду із заявою про зменшення розміру позовних вимог, суд прийшов до висновку, що дана заява підлягає залишенню без розгляду.

Відповідач у визначеному господарським процесуальним законодавством порядку на позов не відреагував.

Копія ухвали про відкриття провадження у даній справі, що направлялась на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮРАЙ ЛТД», вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, була повернута до суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Враховуючи, що ухвала про відкриття провадження у справі направлялась на адресу відповідача, вказану в реєстрі (відомості про реєстрацію відповідача перевірялися судом при відкритті провадження у справі), він вважається таким, що повідомлений належним чином про судовий розгляд даної справи. Крім того, ухвала суду була своєчасно розміщена судом у Єдиному державному реєстрі судових рішень. Таким чином, вважається, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи судом, про покладені на нього обов`язки та його процесуальні права.

Згідно із ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В зв`язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи, достатньо, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Виклад обставин справи, встановлених судом:

05.08.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ліс Транс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮРАЙ ЛТД» було укладено договір поставки № 050822-1 (а.с. 26-30).

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору Постачальник (ТОВ «Ліс Транс») на умовах цього договору зобов`язується передавати у власність Покупцеві бітуму, надалі «Товар», а Покупець (ТОВ «ЮРАЙ ЛТД») зобов`язується приймати і оплачувати вартість вказаного Товару на умовах цього договору.

Пунктом 5.1 договору № 050822-1 від 05.08.2022 р. визначено, що моментом поставки та переходу права власності на Товар є момент фактичного приймання-передачі Товару Сторонами (представниками Сторін). Для цілей даного договору та цілей податкового та бухгалтерського обліку Сторони домовились, що «моментом поставки» партії Товару вважатиметься дата, проставлена на відповідній товарно-транспортній або видатковій накладній.

На виконання зазначених норм договору поставки № 050822-1 від 05.08.2022 р. позивач передав у власність відповідача Товар на загальну суму 4 996 437,08 грн., що підтверджується видатковими накладними № РН-23 від 07.08.2022 р., № РН-24 від 07.08.2022 р., № РН-34 від 01.09.2022 р., № РН-35 від 03.09.2022 р., № РН-36 від 03.09.2022 р. та № РН-40 від 06.09.2022 р., а також товарно-транспортними накладними № 9/27 від 07.08.2022 р., № 9/28 від 07.08.2022 р., № 9/37 від 01.09.2022 р., № 9/39 від 03.09.2022 р., № 9/40 від 03.09.2022 р. та № 9/44 від 06.09.2022 р. (а.с. 14-25), підписаними сторонами.

Згідно з п. 6.3.1 договору розрахунки за цим договором здійснюються у національній валюті України, у безготівковій формі шляхом банківського переказу грошових коштів на рахунок Постачальника протягом 30 (тридцяти) днів з моменту поставки відповідної партії Товару.

Позивач вказує, що відповідач за отриманий товар розрахувався не в повному обсязі, з огляду на що заявив до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮРАЙ ЛТД» 939 216,45 грн., з яких 707 035,09 грн. заборгованість за договором поставки № 050822-1 від 05.08.2022 р., 178 209,33 грн. втрати від інфляції, 53 972,03 грн. 3 % річних.

Перелік доказів, якими позивач обґрунтовує наявність обставин, що є предметом доказування у даній справі: договір поставки № 050822-1 від 05.08.2022 р., видаткові накладні № РН-23 від 07.08.2022 р., № РН-24 від 07.08.2022 р., № РН-34 від 01.09.2022 р., № РН-35 від 03.09.2022 р., № РН-36 від 03.09.2022 р. та № РН-40 від 06.09.2022 р., товарно-транспортні накладні № 9/27 від 07.08.2022 р., № 9/28 від 07.08.2022 р., № 9/37 від 01.09.2022 р., № 9/39 від 03.09.2022 р., № 9/40 від 03.09.2022 р. та № 9/44 від 06.09.2022 р., виписки по рахунку позивача за період з 01.08.2022 р. по 02.10.2023 р. та з 05.08.2022 р. по 14.12.2023 р. та ін.

Докази відповідача в спростування вимог Товариством з обмеженою відповідальністю «Ліс Транс» в матеріалах справи відсутні.

Оцінка аргументів учасників справи з посиланням на норми права, якими керувався суд:

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином та в повному обсязі виконав зобов`язання за договором № 13/21 від 11.01.2021 р. щодо передачі товару на суму 4 996 437,08 грн. Так, судом досліджено видаткові накладні № РН-23 від 07.08.2022 р., № РН-24 від 07.08.2022 р., № РН-34 від 01.09.2022 р., № РН-35 від 03.09.2022 р., № РН-36 від 03.09.2022 р. та № РН-40 від 06.09.2022 р. та товарно-транспортні накладні № 9/27 від 07.08.2022 р., № 9/28 від 07.08.2022 р., № 9/37 від 01.09.2022 р., № 9/39 від 03.09.2022 р., № 9/40 від 03.09.2022 р. та № 9/44 від 06.09.2022 р. та встановлено, що вони мають всі необхідні реквізити, підписані сторонами та скріплені печатками, тож приймаються судом у якості належних доказів виконання позивачем умов договору № 050822-1 від 05.08.2022 р. на вищевказану суму.

Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за вказаним договором та приписів цивільного законодавства України за виконані роботи розрахувався не в повному обсязі.

Так, згідно з виписками по рахунку ТОВ «Ліс Транс» відповідачем 01.09.2022 р., 06.01.2023 р., 16.01.2023 р. та 20.07.2023 р. було частково сплачено заборгованість за договором № 050822-1 від 05.08.2022 р. на суму 4 289 401,99 грн.

Таким чином, станом на момент звернення позивача до суду із даною позовною заявою основна заборгованість ТОВ «ЮРАЙ ЛТД» за договором поставки № 050822-1 від 05.08.2022 р. становила 707 035,09 грн.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що 14.12.2023 року, тобто після подання Товариством з обмеженою відповідальністю «Ліс Транс» позову у даній справі, відповідачем було здійснено на користь позивача оплату частину заявленої до стягнення основної заборгованості за договором № 050822-1 від 05.08.2022 р. в сумі 707 035,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку позивача за період з 05.08.2022 р. по 14.12.2023 р.

Приписами пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи викладене, наявні підстави для закриття провадження в даній справі в частині стягнення з відповідача основної заборгованості за договором поставки № 050822-1 від 05.08.2022 р. в розмірі 707 035,00 грн.

Доказів сплати відповідачем решти основної заборгованості за вказаним договором до суду не надано.

Враховуючи викладене, з огляду на встановлені законом принципи змагальності сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та вірогідності доказів, згідно з яким наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 0,09 грн. заборгованість за договором поставки № 050822-1 від 05.08.2022 р., підтверджені документально та нормами матеріального права, не спростовані відповідачем, а тому в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З посиланням на вказані нормативні положення, позивачем приведено розрахунок 3 % річних за прострочення оплати товару за договором № 050822-1 від 05.08.2022 р. в розмірі 53 972,03 грн. за період з 02.10.2022 р. по 02.10.2023 р. та інфляційних втрат в розмірі 178 209,33 грн. за період з жовтня по грудень 2022 року та з лютого по липень 2023 року (розрахунок в матеріалах справи, а.с. 51-53).

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку позовних вимог щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в цій частині є правомірними та підлягають задоволенню.

Водночас, як зазначено вище, у пункті 6.3.1 договору № 050822-1 від 05.08.2022 р. сторони узгодили, що розрахунки за цим договором здійснюються у національній валюті України, у безготівковій формі шляхом банківського переказу грошових коштів на рахунок Постачальника протягом 30 (тридцяти) днів з моменту поставки відповідної партії Товару.

При цьому, згідно з ч. 4 ст. 116 ГПК України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Отже, останнім днем строку оплати товару, поставленого згідно з видатковою накладною № РН-34 від 01.09.2022 р., є 03.10.2022 р.

З урахуванням викладеного, суд здійснив перерахунок розміру 3% річних за період з 04.10.2022 р. по 02.10.2023 р. та дійшов висновку про задоволення вказаних вимог позивача в сумі 53 836,62 грн. (розрахунок в матеріалах справи).

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України).

Відповідно до частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Крім того, згідно зі ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Також у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010 р. № 4241/03 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відповідно до ч. 23 рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України» за заявою № 63566/00 суд нагадує, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

У даному випадку, дослідивши та оцінивши докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліс Транс» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮРАЙ ЛТД» 0,09 грн. основної заборгованість за договором поставки № 050822-1 від 05.08.2022 р., 178 209,33 грн. втрат від інфляції та 53 836,62 грн. 3 % річних, а також закриття провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з відповідача 707 035,00 грн. основної заборгованість за договором поставки № 050822-1 від 05.08.2022 р.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходив із наступного.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в сумі 2 784,55 грн.

При цьому, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відповідного клопотання від позивача до суду не надходило, питання про повернення суми судового збору в цій частині може бути вирішено судом після надходження від позивача відповідного клопотання.

Керуючись ст. ст.129, 231, 232, 233, 237, 238, 252 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮРАЙ ЛТД» (36003, м. Полтава, вул. Соборності, 46, оф. 123, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліс Транс» (77300, Івано-Франківська обл., Калуський р-н, м. Калуш, вул. Героїв України, 5, кв. 16, ) 0,09 грн. заборгованість за договором поставки № 050822-1 від 05.08.2022 р., 178 209,33 грн. втрати від інфляції, 53 836,62 грн. 3 % річних; 2 784,55 грн. судового збору.

3. Видати наказ з набранням чинності цим рішенням.

4. В частині стягнення 707 035,00 грн. основного боргу закрити провадження у справі.

5. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку і строки, встановлені ст.ст.256,257 ГПК України.

Повне рішення складено 20.02.2024 р.

Суддя О.С. Мацко