ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року м. ОдесаСправа № 916/4975/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран,

секретар судового засідання: І.С. Мисько,

за участю представників сторін:

від позивача: Г.М. Гніздовська

від відповідачів:

1)Обслуговуючого кооперативу «ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ «ПРОСТРАНСТВО НА ИНГЛЕЗИ»: не з`явився

2)Обслуговуючого кооперативу «ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ «ПРОСТРАНСТВО»: О.Д. Панчошак

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.11.2023 (суддя С.В. Нікітенко, м.Одеса) про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

у справі №916/4975/23

за позовом ОСОБА_1

до відповідачів:

1)Обслуговуючого кооперативу «ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ «ПРОСТРАНСТВО НА ИНГЛЕЗИ»;

2)Обслуговуючого кооперативу «ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ «ПРОСТРАНСТВО»

про визнання попереднім договору, розірвання договорів та стягнення 389217,40 грн,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Господарського суду Одеської області перебуває справа №96/4975/23 за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ «ПРОСТРАНСТВО НА ИНГЛЕЗИ» та Обслуговуючого кооперативу «ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ «ПРОСТРАНСТВО» про:

-визнання договору про надання послуг №ИН/К-1.3.1 від 17.11.2021, укладеного між ОСОБА_1 та Обслуговуючим кооперативом «ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ «ПРОСТРАНСТВО», попереднім договором;

-розірвання договору про надання послуг №ИН/К-1.3.1 від 17.11.2021, укладеного між ОСОБА_1 та Обслуговуючим кооперативом «ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ «ПРОСТРАНСТВО»;

-розірвання угоди про членство в кооперативі №И/А-1.3.1 від 22.11.2021, укладеної між ОСОБА_1 та Обслуговуючим кооперативом «ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ «ПРОСТРАНСТВО НА ИНГЛЕЗИ»;

-стягнення з Обслуговуючого кооперативу «ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ «ПРОСТРАНСТВО» на користь ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 4000 (чотири тисячі) доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 105653,20 грн, та 39408,80 грн позитивної курсової різниці;

-стягнення з Обслуговуючого кооперативу «ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ «ПРОСТРАНСТВО НА ИНГЛЕЗИ» на користь ОСОБА_1 180789,00 грн сплаченого пайового внеску та 63366,40 грн позитивної курсової різниці від сплаченого пайового внеску.

Короткий зміст та обґрунтування заяви про забезпечення позову

23.11.2023 до Господарського суду Одеської області від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову (вх. №2-1772/23 від 23.11.2023), в якій заявник просила:

-накласти арешт на грошові кошти на рахунках Обслуговуючого кооперативу «ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ «ПРОСТРАНСТВО НА ИНГЛЕЗИ», а саме, на суму 180 789,00 грн;

-накласти арешт на грошові кошти на рахунках Обслуговуючого кооперативу «ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ «ПРОСТРАНСТВО», а саме, на суму 4000доларів США, що станом на 17.11.2021 року за офіційним курсом НБУ становило 105653,20 грн.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначила, що між нею та Обслуговуючим кооперативом «ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ «ПРОСТРАНСТВО» було укладено договір про надання послуг №ИН/К-1.3.1 від 17.11.2021, який у розумінні частини першої статті 635 Цивільного кодексу України за своєю правовою природою є попереднім договором угоди про членство в кооперативі.

На виконання пункту 3 договору про надання послуг №ИН/К-1.3.1 від 17.11.2021 ОСОБА_1 були передані Обслуговуючому кооперативу «ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ «ПРОСТРАНСТВО» грошові кошти у розмірі 4000 доларів США, що станом на момент укладання даного договору за офіційним курсом НБУ становило 105653,20 грн, що підтверджується роздруківкою офіційного курсу валют станом на 17.11.2021.

Укладення вищевказаного договору про надання послуг №ИН/К-1.3.1 від 17.11.2021 створило передумови для виникнення у ОСОБА_1 корпоративних прав в якості асоційованого члена Обслуговуючого кооперативу «ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ «ПРОСТРАНСТВО НА ИНГЛЕЗИ».

22.11.2021 між ОСОБА_1 та Обслуговуючим кооперативом «ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ «ПРОСТРАНСТВО НА ИНГЛЕЗИ» укладено угоду про членство в кооперативі №И/А-1.3.1 від 22.11.2021, відповідно до умов якої позивач набула статусу асоційованого членства в Обслуговуючому кооперативі «ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ «ПРОСТРАНСТВО НА ИНГЛЕЗИ».

На виконання умов, передбачених вищевказаною угодою про членство в кооперативі №И/А-1.3.1 від 22.11.2021, ОСОБА_1 були сплачені пайові внески, а саме: 22.11.2021 у сумі 97404,00 грн та 17.12.2021 у сумі 83385,00 грн, що підтверджується квитанціями про їх сплату.

Тобто, загальна сума пайових внесків, що була сплачена ОСОБА_1 в якості асоційованого члена Обслуговуючого кооперативу «ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ «ПРОСТРАНСТВО НА ИНГЛЕЗИ» становить 180789,00грн.

Таким чином, позивач просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Обслуговуючого кооперативу «ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ «ПРОСТРАНСТВО» у розмірі 105653,20 грн та грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках Обслуговуючого кооперативу «ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ «ПРОСТРАНСТВО НА ИНГЛЕЗИ» у сумі, що становить 180789,00 грн.

На переконання ОСОБА_1 , невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачки, за захистом яких вона звернулася до суду. Якщо не накласти арешт на грошові кошти на рахунках відповідачів, що не перевищує заявлених позовних вимог, останні можуть зняти грошові кошти з рахунків або витратити їх, що унеможливить в подальшому виконання рішення суду у разі задоволення позову.

При цьому позивач зауважила на тому, що на даний момент існує великий ризик того, що ближчим часом на рахунки відповідачів нові грошові кошти не надійдуть, а сплачені відповідачам кошти не будуть повернуті позивачу.

З посиланням на інформацію, яка міститься на вебсайтах «Лун», «Bild.ua», « ІНФОРМАЦІЯ_1 », «Нерухомі» (з доданням роздруківок з цих вебсайтів), позивач зазначила, що будівельні роботи за адресою: АДРЕСА_1 , так і не були відновлені та є зупиненими вже протягом тривалого часу.

Відтак, на думку позивача, інформація з наведених вебсайтів може бути свідченням того, що Обслуговуючий кооператив «ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ «ПРОСТРАНСТВО», як замовник будівництва, та Обслуговуючий кооператив «ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ «ПРОСТРАНСТВО НА ИНГЛЕЗИ», як забудовник, вже не вперше суттєво переносять строки здачі об`єктів будівництва, а відомості про прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, будівництво яких мало бути завершено ще в 2021-2022 роках, відсутні на даний момент, у зв`язку з чим побоювання ОСОБА_1 стосовно того, що вона не зможе отримати майнові права на новозбудоване майно, є реальними та обґрунтованими.

Таким чином, позивач переконана у тому, що вищевказані обставини можуть бути свідченням того, що ближчим часом грошові кошти на рахунки відповідачів не надійдуть, а сплачені кошти не будуть повернуті позивачу, а тому, у разі невжиття такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на грошові кошти відповідачів, порушені права позивача так і не будуть відновлені.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.11.2023 відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відмову у забезпеченні позову суд першої інстанції мотивував тим, що позивачем не забезпечено надання належних доказів в обґрунтування того, що відповідачі щодо суми стягнення у розмірі 389217,40 грн, на яку заявлено позовні вимоги, наразі вчиняють дії щодо відчуження свого майна або грошових коштів на користь інших осіб. Також позивачем не надано доказів, які б свідчили, що відповідач здійснює якісь дії, спрямовані на ухилення від виконання зобов`язання після подання позову до суду.

Суд також звернув увагу на те, що до заяви про забезпечення позову не надано доказів щодо сплати/перерахування ОСОБА_1 на користь Обслуговуючого кооперативу «ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ «ПРОСТРАНСТВО НА ИНГЛЕЗИ» 180789,00 грн, а також на користь Обслуговуючого кооперативу «ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ «ПРОСТРАНСТВО» 4000доларів США.

При цьому господарський суд зазначив, що така підстава, як факт ухилення відповідачів від виконання зобов`язань за укладеним договором та угодою, не може бути безумовною підставою для забезпечення позову, а невиконання зобов`язань відповідачами ще потребує доведення, тому не можна розглядати твердження позивача, як безспірні та такі, що обґрунтовують необхідність забезпечення поданого позову.

Крім того, фактичне міркування заявника про можливість ускладнення виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог є лише припущеннями заявника, яке не підтверджено жодними належними та допустимими доказами щодо наявності грошових коштів, витрачання їх на інші потреби тощо.

Короткий зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 звернулася до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просила ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.11.2023 у справі №916/4975/23 скасувати; прийняти нову ухвалу, якою задовольнити заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в повному обсязі.

Мотивуючи апеляційну скаргу апелянт зазначила, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки, на думку ОСОБА_1 , нею за допомогою доказів, що відповідають критеріям, встановленими статтями 76 - 78 Господарського процесуального кодексу України, було в повному обсязі доведено, що невжиття судом заходів забезпечення позову може унеможливити виконання рішення суду (в разі задоволення позовних вимог апелянта), внаслідок чого порушені права та законні інтереси апелянта так і не будуть відновлені. Натомість судом першої інстанції вищевказані обставини протиправно не були прийняті до уваги, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

Зокрема, ОСОБА_1 зазначила, що разом із заявою про забезпечення позову та позовною заявою нею були надані всі докази на підтвердження необхідності застосування відповідних заходів забезпечення позову (роздруківки з вебсайтів), з яких вбачається, що господарська діяльність відповідачів є фактично зупиненою, у зв`язку з чим будь-які нові грошові кошти на банківські рахунки останніх не надійдуть.

Крім того, скаржник зауважила на тому, що беручи до уваги відомості щодо видів діяльності Обслуговуючого кооперативу «ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ «ПРОСТРАНСТВО», що наявні в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (копія інформаційної довідки надана разом із позовною заявою), відповідач отримує дохід виключно від провадження господарської діяльності у сфері будівництва, у зв`язку з чим зупинення будівельних робіт за адресою: м.Одеса, Малиновський район, вул. Інглезі, 13, фактично унеможливлює отримання Обслуговуючим кооперативом «ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ «ПРОСТРАНСТВО» будь-якого доходу, що, зокрема, може бути додатковим підтвердженням тверджень апелянта, що нові грошові кошти на банківські рахунки Обслуговуючого кооперативу «ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ «ПРОСТРАНСТВО» та Обслуговуючого кооперативу «ЖБК «ПРОСТРАНСТВО НА ИНГЛЕЗИ» не надійдуть.

Також за доводами апелянта, судом першої інстанції неправомірно не було приділено належної уваги доводам заявника щодо необхідності застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках відповідачів, з огляду на те, що останніми вже не вперше були порушені строки введення інших об`єктів нерухомості в експлуатацію.

Поряд з цим, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 зауважила, що докази на підтвердження сплати апелянтом пайового внеску Облуговуючого кооперативу «ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ «ПРОСТРАНСТВО НА ИНГЛЕЗИ» та передачі Обслуговуючому кооперативу «ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ «ПРОСТРАНСТВО» грошових коштів надано разом із позовною заявою.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії в суді апеляційної інстанції

Апеляційна скарга зареєстрована судом 05.12.2023 за вх.№3988/23 від 05.12.2023.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.12.2023 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Л.В.Поліщук, суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран.

Оскільки на час надходження апеляційної скарги копії матеріалів справи №916/4975/23 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили, ухвалою суду від 11.12.2023 відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.11.2023 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі №916/4975/23 до надходження матеріалів оскарження ухвали на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду. Доручено Господарському суду Одеської області надіслати копії матеріалів справи №916/4975/23, необхідних для розгляду оскаржуваної ухвали, на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

19.12.2023 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали оскарження ухвали.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.12.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.11.2023 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі № 916/4975/23. Встановлено учасникам справи строк до 10.01.2024 для подання відзиву на апеляційну скаргу та роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи.

З огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, вказаною ухвалою суду від 25.12.2023 вирішено розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.11.2023 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі №916/4975/23 поза межами строку, встановленого у частині другій статті 273 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк. Розгляд справи №916/4975/23 призначено на 13.02.2024 о 12:30 год.

Відзиви на апеляційну скаргу, будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань до суду апеляційної інстанції не надходили.

В судовому засіданні, яке відбулось 13.02.2024, представник скаржника підтримала доводи, що викладені в апеляційній скарзі. Представник Обслуговуючого кооперативу «ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ «ПРОСТРАНСТВО» заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вказуючи про її безпідставність.

Обслуговуючий кооператив «ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ «ПРОСТРАНСТВО НА ИНГЛЕЗИ» про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином шляхом направлення ухвали суду від 25.12.2023 за його місцезнаходженням, однак останній не скористався своїм правом участі у судовому засіданні апеляційної інстанції.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Близькі за змістом висновки щодо застосування статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 14.06.2018 у справі №916/10/18, від 23.06.2018 у справі № 916/2026/17, від 16.08.2018 у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі №904/1417/19.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 136 Господарського процесуального кодексу України, згідно з приписами якої господарський суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 137 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною першою статті 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) виключено; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) виключено; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що під час розгляду, зокрема заяви про застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно та/або грошові кошти, суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватись та розпоряджатись грошовими коштами та/або майном, а тому може застосуватись у справі, у якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів.

Під забезпеченням позову у даному випадку слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. При цьому забезпечення позову має бути спрямоване проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Колегією суддів установлено, що предметом заявленого позову є, зокрема, матеріально-правова вимога позивача до відповідачів про стягнення коштів, тобто майнова вимога.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

За змістом статті 136 Господарського процесуального кодексу України обґрунтування щодо необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Близькі за змістом висновки викладені Верховним Судом, зокрема, у постановах від 21.01.2019 у справі № 902/483/18, від 28.08.2019 у справі №910/4491/19, від 12.05.2020 у справі № 910/14149/19, від 13.01.2020 у справі №922/2163/17.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Відповідні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20.

Отже, у кожному конкретному випадку під час розгляду заяви про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів наявні підстави вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків від заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.04.2018 у справі № 922/2928/17 та у постанові Верховного Суду від 05.08.2019 у справі № 922/599/19.

Крім того, під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні блокуватися господарська діяльність юридичної особи, порушуватися права осіб, що не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Так, як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову, доводи ОСОБА_1 ґрунтуються виключно на припущеннях щодо імовірного утруднення виконання рішення суду з огляду на імовірне витрачання грошових коштів та імовірний ризик того, що ближчим часом на рахунки відповідачів не надійдуть нові грошові кошти, а сплачені нею грошові кошти не будуть повернуті, з огляду на зупинення будівельних робіт вже протягом тривалого часу.

Разом з тим, ОСОБА_1 не покликається на будь-які докази у розумінні статтей 76-79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження вказаних обставин (зокрема, але не виключно, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, вчинення дій, що можуть призвести до банкрутства відповідачів, доказів, які б свідчили про дійсний фінансовий стан відповідача, а також доказів, якими б підтверджувалась реальна загроза неможливості виконання судового рішення у зв`язку з відсутністю у відповідачів грошових коштів, тощо).

При цьому, як вірно зауважив місцевий господарський суд, така підстава, як факт ухилення відповідачів від виконання зобов`язань за укладеним договором та угодою, не може бути безумовною підставою для забезпечення позову, а невиконання зобов`язань відповідачем ще потребує доведення, тому не можна розглядати твердження позивача, як безспірні та такі, що обґрунтовують необхідність забезпечення поданого позову.

Апеляційний суд виходить з того, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (стаття 74 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Отже, з урахуванням вищевикладеного правового регулювання спірних правовідносин, а також висновків Верховного Суду щодо питання застосування статті 136 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції (з огляду на встановлені обставини справи, а також подані позивачем докази (фактична їх відсутність) на підтвердження своїх вимог) дійшов заснованого на правильному застосуванні норми статті 136 Господарського процесуального кодексу України висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Згідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, у зв`язку з чим у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Зважаючи на те, що судом апеляційної інстанції спір по суті не розглядався, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 269-271, 276, 281 - 284 ГПК України,

Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.11.2023 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі №916/4975/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до пункту 2 частини першої статті 287 Господарського процесуального кодексу касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 20.02.2024 (у зв`язку з перебуванням судді С.В. Таран у відпустці).

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя К.В. Богатир

Суддя С.В. Таран