РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.02.2024Справа № 910/13027/23

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Ломаки В.С.,

за участю секретаря судового засідання: Видиш А.В.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Краматорськтеплоенерго"

до Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про зобов`язання вчинити дії,

За участю представників сторін:

від позивача: Кравченко Ю.С. за довіреністю від 01.05.2023 року;

від відповідача: Будник Б.А. за довіреністю від 08.05.2023 року № 14-128.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Краматорськтеплоенерго" (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - відповідач) про:

- зобов`язання відповідача включити позивача до реєстру споживачів постачальника - Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на період квітень 2021 року;

- зобов`язання відповідача підписати акт приймання-передачі природного газу від 30.04.2021 року за квітень 2021 року за договором постачання природного газу для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню № 20/21-4016-ТЕ-6 від 13.10.2020 року.

Ухвалою від 22.08.2023 року господарський суд міста Києва залишив означену позовну заяву без руху з одночасним встановленням Товариству з обмеженою відповідальністю "Краматорськтеплоенерго" строку та способу усунення її недоліків.

29.08.2023 року через систему "Електронний суд" надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Краматорськтеплоенерго" про усунення недоліків позовної заяви та заява про уточнення позовних вимог.

Враховуючи наведені обставини, ухвалою від 04.09.2023 року господарський суд міста Києва відкрив провадження у справі № 910/13027/23, вирішив здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 04.10.2023 року.

15.09.2023 року через систему "Електронний суд" надійшов відзив Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на позовну заяву, в якому останнє заперечило проти пред`явлених до нього вимог з огляду на невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Краматорськтеплоенерго" жодної з умов пункту 11 Положення № 867, що підтверджує відсутність у відповідача правових підстав постачати позивачу природний газ на підставі Договорів ПСО. Також відповідач вказав, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Краматорськтеплоенерго" було зобов`язано самостійно контролювати використання газу та самостійно припиняти використання природного у випадку порушення вимог щодо рівня розрахунків. Проте позивач порушив вимоги пункту 11 Положення № 867, самостійно не припинивши у квітні 2021 року використання природного газу, внаслідок чого безпідставно набуло майно Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", а саме природний газу в обсязі 302931,00 куб. м.

29.09.2023 року через систему "Електронний суд" надійшло клопотання позивача про забезпечення участі його представника у підготовчому засіданні, призначеному на 04.10.2023 року, в режимі відеоконференції. Ухвалою від 02.10.2023 року господарський суд міста Києва задовольнив вищенаведене клопотання позивача.

03.10.2023 року через систему "Електронний суд" надійшло клопотання відповідача, в якому останній просив суд зупинити провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішення у справі № 905/798/23 за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Краматорськтеплоенерго" про стягнення 10 020 860,53 грн. В обґрунтування цього клопотання відповідач посилався на те, що у справі № 905/798/23 встановлюються обставини постачання НАК "Нафтогаз України" природного газу Товариству з обмеженою відповідальністю "Краматорськтеплоенерго" у квітні 2021 року, а в справі № 910/13027/23 ТОВ "Краматорськтеплоенерго" встановлюються обставини наявності підстав для включення останнього до реєстру споживачів постачальника - Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та підстав для підписання актів за наслідками постачання природного газу в квітні 2021 року.

До початку призначеного підготовчого засідання 04.10.2023 року через систему "Електронний суд" надійшли заперечення позивача проти клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

У підготовчому засіданні 04.10.2023 року суд без виходу до нарадчої кімнати постановив протокольну ухвалу про продовження строку проведення підготовчого провадження у справі № 910/13027/23 на 30 днів та про відкладення розгляду цієї справи на 08.11.2023 року. Крім того, суд встановив позивачу процесуальний строк на подання відповіді на відзив на позовну заяву до 20.10.2023 року, а також встановив відповідачу процесуальний строк на подання до 03.11.2023 року.

20.10.2023 року через систему "Електронний суд" надійшла відповідь позивача на відзив на позовну заяву, в якій останній вказав, що відповідач свідомо узгодив обсяги та ціну вже відібраного природного газу в квітні 2021 року саме за договором постачання природного газу № 20/21-4016-ТЕ-6 від 13.10.2020 року, а умови не підписання акту приймання-передачі природного газу є надуманими, оскільки позивачем виконані умови Договору постачання природного газу № 20/21- 4016-ТЕ-6 від 13.10.2020 року, пункту 11 Положення № 867 та Меморандуму постачання газу щодо рівня розрахунків з Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

У підготовчому засіданні 08.11.2023 року суд долучив до матеріалів справи подану позивачем відповідь на відзив з доданими до неї документами, а також відклав підготовче засідання на 29.11.2023 року.

14.11.2023 року через систему "Електронний суд" надійшло клопотання позивача про забезпечення участі його представника у підготовчому засіданні, призначеному на 29.11.2023 року, а також у всіх інших засіданнях, у режимі відеоконференції. Ухвалою від 20.11.2023 року господарський суд міста Києва частково задовольнив вищенаведене клопотання позивача.

До початку призначеного підготовчого засідання 29.11.2023 року через систему "Електронний суд" надійшли додаткові письмові пояснення позивача. Означені пояснення з доданими до них документами долучені судом до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 29.11.2023 року суд постановив протокольну ухвалу про відмову в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішення у справі № 905/798/23 за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Краматорськтеплоенерго" про стягнення 10 020 860,53 грн. з огляду на недоведеність заявником належними і допустимими доказами об`єктивної неможливості розгляду по суті спору в справі № 910/13027/23 до вирішення і набрання законної сили судовим рішенням у справі № 905/798/23.

Ухвалою від 29.11.2023 року господарський суд міста Києва закрив підготовче провадження та призначив справу № 910/13027/23 до судового розгляду по суті на 20.12.2023 року.

Слід зазначити, що 29.11.2023 року через систему "Електронний суд" надійшли додаткові письмові пояснення позивача, в яких останній вказав, що порівнюючи інформацію про стан розрахунків Товариства з обмеженою відповідальністю "Краматорськтеплоенерго" станом на 23.03.2021 року, надану відповідачем, із розрахунком позивача, при визначенні відсотку оплати за договорами, спірними є лише три договори, а саме: від 09.10.2018 року № 3583/18-ТЕ-6, від 13.10.2020 року № 20/21-4016-ТЕ-6 та від 13.10.2020 року № 20/21-4017-ЕЕ-6. За наданими сторонами доказами, а саме: журналом-ордером і відомістю по рахунку 63172 Розрахунки з вітчизняними постачальниками (позивача) та відомостями про сальдо за операціями (відповідача) можливо вирахувати щомісячні підсумкові суми до сплат та оплачених сум за спірними договорами без надання первинних документів з боку Товариства з обмеженою відповідальністю "Краматорськтеплоенерго", оскільки надання таких первинних документів позивачем є вкрай проблематичним.

05.12.2023 року через систему "Електронний суд" надійшло клопотання позивача про забезпечення участі його представника у судовому засіданні, призначеному на 20.12.2023 року, в режимі відеоконференції. Ухвалою від 11.12.2023 року господарський суд міста Києва задовольнив вищенаведене клопотання позивача.

19.12.2023 року через систему "Електронний суд" надійшли письмові пояснення відповідача (вступне слово).

У судовому засіданні 20.12.2023 року оголошувалася перерва до 17.01.2024 року.

29.12.2023 року через систему "Електронний суд" надійшло клопотання позивача про забезпечення участі його представника у судовому засіданні, призначеному на 17.01.2024 року, в режимі відеоконференції. Ухвалою від 15.01.2024 року господарський суд міста Києва задовольнив вищенаведене клопотання позивача.

У судовому засіданні 17.01.2024 року оголошувалася перерва до 06.02.2024 року.

22.01.2024 року через систему "Електронний суд" надійшло клопотання позивача про забезпечення участі його представника у судовому засіданні, призначеному на 06.02.2024 року, в режимі відеоконференції. Ухвалою від 25.01.2024 року господарський суд міста Києва задовольнив вищенаведене клопотання позивача.

01.02.2024 року через систему "Електронний суд" надійшли письмові пояснення Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", в яких останнє вказало, що рішенням господарського суду Донецької області від 17.01.2024 року в справі № 905/798/23 вимоги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" були частково задоволені, а з Товариства з обмеженою відповідальністю "Краматорськтеплоенерго" на користь постачальника стягнуто 4 834 778,76 грн. вартості безпідставно набутого майна - природного газу. Наведеним рішенням встановлено, що станом на 23.03.2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Краматорськтеплоенерго" не було дотримано вимог пункту 11 Положення № 867 та умов договорів № 20/21-4016-ТЕ-6 та № 20/21-4017-ЕЕ-6, а тому в Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" були наявні підстави для виключення відповідача з Реєстру своїх споживачів. Крім цього, суд встановив, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Краматорськтеплоенерго", незважаючи на відсутність у нього будь-яких підстав для відбору газу з газотранспортної системи, безпідставно здійснило у квітні 2021 року відбір природного газу, який належить постачальнику, в обсязі 302931,00 м3. Доказів правомірності підстав відбору природного газу в квітні 2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Краматорськтеплоенерго" суду не надано. За таких обставин, рішенням господарського суду Донецької області від 17.01.2024 року в справі № 905/798/23 встановлено, що Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" правомірно виключило Товариство з обмеженою відповідальністю "Краматорськтеплоенерго" з Реєстру споживачів постачальника на період квітень 2021 року та, відповідно, правомірно відмовило у підписанні акту приймання-передачі природного газу від 30.04.2021 року за квітень 2021 року.

У судовому засіданні 06.02.2024 року представник позивача підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача у цьому судовому засіданні проти задоволення вимог позивача заперечив з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

У судовому засіданні 06.02.2024 року проголошену вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

13.10.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Краматорськтеплоенерго" (далі - споживач, Товариство) та Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - постачальник, Компанія) укладено договір постачання природного газу № 20/21-4016-ТЕ-6 (далі - Договір), за умовами якого постачальник зобов`язався поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язався прийняти його та оплатити на умовах цього Договору.

Означений правочин підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений відбитками печаток цих суб`єктів господарювання.

Відповідно до пунктів 1.2, 1.3 Договору природний газ, що постачається за цим Договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

За цим Договором може бути поставлений природний газ (за кодом згідно з УКТЗЕД 2711 21 00 00) власного видобутку (природний газ, видобутий на території України) та/або імпортований природний газ, ввезений Компанією на митну територію України.

Відповідно до пункту 2.1 Договору постачальник передає споживачу у жовтні 2020 року - квітні 2021 року замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 21 340 тисяч м3, в тому числі по місяцях: жовтень 2020 року - 760 тисяч м3; листопад 2020 року - 2 600 тисяч м3; грудень 2020 року - 2 720 тисяч м3; січень 2021 року - 5 970 тисяч м3; лютий 2021 року - 4 450 тисяч м3; березень 2021 року - 3 880 тисяч м3; квітень 2021 року - 960 тисяч м3.

Споживач підтверджує, що замовлені ним обсяги природного газу, які визначені в пункті 2.1 цього Договору, повністю покривають потреби споживача у відповідному розрахунковому періоді для потреб, визначених пунктом 1.2 цього Договору. Споживач самостійно визначає обсяги, зазначені у пункті 2.1 цього Договору, і несе відповідальність за правильність їх визначення (пункт 2.2 Договору).

За умовами пункту 2.3 наведеного правочину підписанням цього Договору споживач дає згоду постачальнику для включення його до Реєстру споживачів постачальника (далі - Реєстр або Реєстр споживачів), розміщеного на інформаційній платформі Оператора газотранспортної системи (далі - Оператор ГТС) відповідно до вимог Кодексу ГТС, за умови дотримання споживачем пункту 3.2 цього Договору.

Згідно з пунктом 2.4 Договору перегляд та коригування замовлених споживачем обсягів природного газу за цим Договором може відбуватися за ініціативою споживача шляхом підписання додаткової угоди, в тому числі протягом відповідного розрахункового періоду (в даному випадку й надалі - газовий місяць в значенні Кодексу ГТС). Для цього споживач зобов`язаний своєчасно надати постачальнику два екземпляри належним чином оформленої додаткової угоди.

Споживач зобов`язується самостійно контролювати обсяги використання природного газу і своєчасно обмежувати (припиняти) використання природного газу у разі перевищення замовлених обсягів або своєчасно надавати додаткові угоди на коригування замовлених обсягів за цим Договором.

Відповідно до пункту 2.5 цієї угоди допускається відхилення обсягу використання природного газу від замовленого обсягу протягом відповідного розрахункового періоду в розмірі +/- 10 відсотків від зазначеного в пункті 2.1 обсягу без підписання додаткової угоди за виключенням випадків, визначених умовами пункту 3.3 цього Договору.

У разі, якщо об`єкти споживача підключені до газорозподільних мереж, розподіл природного газу, який постачається за цим Договором, здійснює оператор газорозподільних мереж, а саме: Донецькоблгаз, з яким споживач уклав відповідний договір (пункт 2.6 Договору).

За умовами пункту 3.1 Договору постачальник передає споживачу у загальному потоці природний газ за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00 власного видобутку (видобутий на території України) та/або імпортований газ, ввезений на митну територію України Компанією - у внутрішній точці виходу з газотранспортної системи.

Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

За змістом пункту 3.2 Договору постачання природного газу за цим Договором здійснюється постачальником виключно за умови одночасного виконання всіх таких умов:

1) виконання споживачем вимог пункту 11 Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2018 року № 867 (далі - Положення);

2) включення споживача постачальником до Реєстру споживачів постачальника, розміщеного на інформаційній платформі Оператора ГТС. Включення споживача постачальником до Реєстру споживачів постачальника здійснюється виключно за умови дотримання споживачем вимог пункту 11 Положення;

3) відсутності реєстрації споживача в реєстрі будь-якого іншого постачальника природного газу.

Якщо споживач порушив умови пункту 11 Положення, постачальник протягом періоду порушення вимог пункту 11 Положення не здійснює постачання газу за цим Договором та не передає споживачу замовлений згідно пункту 2.1 цього Договору обсяг (об`єм) природного газу (пункт 3.3 Договору).

Відповідно до пункту 3.4 Договору при настанні обставин, визначених пунктом 3.3 цього Договору, постачальник направляє споживачу повідомлення (з позначкою про вручення) про необхідність самостійно обмежити чи припинити газоспоживання з дати, зазначеної в Повідомленні. Копія цього повідомлення надається споживачу на електронну адресу, зазначену в розділі 12 цього Договору, а також оператора ГРМ, зазначеному в пункті 2.6 цього Договору.

Газопостачання припиняється постачальником з дати, зазначеної в Повідомленні.

Споживач не має права вимагати від постачальника відшкодування збитків за вжиття постачальником заходів щодо припинення постачання газу споживачу та неоформлення (непередачу) обсягів газу внаслідок невиконання споживачем умов цього Договору та пункту 11 Положення.

Після усунення споживачем фактів, зазначених в Повідомленні, постачальник відновлює постачання природного газу за цим Договором, про що інформує споживача, в тому числі на електронну адресу (зазначену в розділі 12 цього Договору).

Згідно з пунктом 3.5 наведеного правочину відповідальність за будь-які наслідки, що виникають в результаті порушення споживачем умов пункту 11 Положення, покладаються виключно на споживача.

Пунктом 3.8 Договору встановлено, що приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Споживач в акті приймання-передачі природного газу зазначає виключно той обсяг газу, який відповідає обсягам газу, які були використані споживачем в той період (періоди), коли споживач був включений постачальником до свого Реєстру, з урахуванням положень пункту 3.3 даного Договору.

В акті приймання-передачі природного газу ціна на природний газ має відповідати ціні, зазначеній в Прейскуранті на відповідний період (розміщується на офіційному веб-сайті постачальника), також має бути врахований тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розділ 4 цього Договору).

За умовами пункту 3.9 Договору споживач зобов`язується надати постачальнику не пізніше 7 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом:

3.9.1. копію акту про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ/ГТС та споживачем, відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи/Кодексу газорозподільних систем;

3.9.2. інформацію за підписом уповноваженої особи споживача стосовно обсягів природного газу, використаних виключно в періоді (періодах) розрахункового періоду, коли він був включений до Реєстру споживачів постачальника (відповідно до пункту 3.8 цього Договору), з розбивкою цих обсягів природного газу за категоріями використання газу (у тому числі згідно з цим Договором). Цю розбивку споживач розраховує самостійно, несе повну відповідальність за достовірність наданої інформації. Зазначена інформація не підлягає перевірці з боку постачальника і приймається постачальником як підтвердження фактично використаних споживачем обсягів газу в розрахунковому періоді;

3.9.3. підписані споживачем два примірники акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного у розрахунковому періоді природного газу згідно з цим Договором і з урахуванням пункту 3.8 цього Договору, його фактична ціна та вартість.

Відповідно до пункту 3.10 Договору постачальник не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, повертає споживачу один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою. У разі непідписання постачальником акта приймання-передачі природного газу, постачальник письмово повідомляє споживача про причини такого непідписання акта.

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що ціна за 1 000 м3 природного газу визначається сторонами щомісяця шляхом підписання додаткової угоди на підставі Прейскуранту. У разі непідписання/несвоєчасного підписання сторонами відповідної додаткової угоди, сторони при оформленні актів приймання-передачі природного газу і визначенні ціни (пункти 3.9-3.10 цього Договору) користуються Прейскурантом.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами був укладений ряд додаткових угод до Договору, в яких означені контрагенти щомісячно визначали ціни за 1 000 м3 природного газу.

Зокрема, у додатковій угоді від 28.04.2021 року № 10 до Договору сторони погодили, що ціна за 1 000 м3 природного газу з 01.04.2021 року по 30.04.2021 року (включно) за цим Договором складає 6 522,860 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20 %, усього разом з ПДВ - 7 827,432 грн. До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.2019 року № 3013 - 124,16 грн. за 1 000 м3 на добу без ПДВ, крім того ПДВ - 20 %, усього разом з ПДВ - 148,99 грн. Споживач зобов`язується сплатити за використаний з 01.04.2021 року по 30.04.2021 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 6 647,02 грн. за 1 000 м3 без ПДВ, крім того ПДВ - 20 %, усього разом з ПДВ - 7 9776,42 грн.

За умовами пункту 3 додаткової угоди від 28.04.2021 року № 10 до Договору остання складена у двох примірниках, по одному для кожної із сторін, які мають однакову юридичну силу, набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою та поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.04.2021 року.

З матеріалів справи вбачається, що оформлений та підписаний уповноваженим представником Товариства проект додаткової угоди № 10 був направлений на адресу Компанії для підписання відповідачем супровідним листом від 06.05.2021 року № 04/650.

Слід також зазначити, що у додатковій угоді від 30.04.2021 року № 11 до Договору сторони погодили викласти у пункті 2.1 Розділу 2 Договору замовлений споживачем на квітень 2021 року обсяг (об`єм) природного газу в кількості 281,8727 тисяч м3 (замість 960 тисяч м3, як було передбачено Договором у первісній редакції). Вказана додаткова угода відповідно до її пункту 3 складена у двох примірниках, по одному для кожної із сторін, які мають однакову юридичну силу, набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою.

Оформлений та підписаний уповноваженим представником Товариства проект додаткової угоди був направлений на адресу Компанії для підписання відповідачем супровідним листом від 06.05.2021 року № 04/649.

Відповідно до пункту 11 Договору останній набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою і діє в частині постачання природного газу до 30.04.2021 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

У той же час судом встановлено, що листом від 26.03.2021 року № 23/3-393-21 Компанія надіслала на адресу Товариства повідомлення про припинення (обмеження) газопостачання, в якому вказала, що загальна сума заборгованості позивача за укладеними з відповідачем договорами становить 176 065 887,61 грн., а за оперативними даними станом на 26.03.2021 року для виконання Товариством вимог Положення щодо розрахунків необхідно сплатити на користь Компанії грошові кошти у розмірі не меншому ніж 65 926 954,58 грн. Відповідач також наголосив на необхідності проведення термінових розрахунків відповідно до вимог Положення та умов укладених з Компанією договорів постачання природного газу, а також, у разі невиконання наведених вимог, вимагав самостійно припинити газопостачання з 07:00 години 01.04.2021 року.

Обґрунтовуючи пред`явлені вимоги, Товариство посилалося на те, що на виконання пункту 3.9 Договору споживач листом від 06.05.2021 року № 04/645 направив на адресу Компанії, зокрема, підписані позивачем два примірники акта приймання-передачі природного газу від 30.04.2021 року за Договором, де зазначив фактичний обсяг використаного у розрахунковому періоді (квітень 2021 року) природного газу - 281,87270 тисяч м3, його ціну та вартість (разом із вартістю послуги транспортування для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи: 2 248 336,16 грн.).

Проте листом від 18.05.2021 року № 23/1-679-21 Компанія повернула зазначені вище акти без оформлення (без підписання та скріплення печаткою) з посиланням на невиконання Товариством вимог Положення щодо розрахунків та відсутність у відповідача правових підстав для постачання позивачу природного газу за Договором у квітні 2021 року.

Позивач вказував, що 01.01.2016 року між Публічним акціонерним товариством з газопостачання та газифікації "Донецькоблгаз" (далі - Оператор ГРМ) та Товариством (далі - споживач) був укладений Типовий договір розподілу природного газу № 06-11Т (далі - Договір № 06-11Т).

Пунктом 2.1 розділу ІІ Договору № 06-11Т (у редакції від 07.11.2020 року, яка діяла у квітні 2021 року) передбачено, що Оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначеному цим Договором.

Відповідно до пункту 3.2 Договору № 06-11Т за умови включення споживача до Реєстру споживачів будь-якого постачальника у розрахунковому періоді та відсутності простроченої заборгованості за цим Договором Оператор ГРМ забезпечує розподіл природного газу, що належить споживачу, до межі балансової належності його об`єкта з дотриманням належного рівня надійності, безпеки, якості та величини тиску природного газу.

Пунктом 6.8 Договору № 06-11Т передбачено, що надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Позивач зазначав, що споживач та Оператор ГРМ за надані послуги розподілу природного газу підписали акт від 13.04.2021 року № 1515/5 на суму 2 040 000,00 грн. та акт-розрахунок перевищення річної замовленої потужності № 1515/7 за квітень 2021 року на суму 381 579,55грн., тоді як факт транспортування природного газу розподільними трубопроводами підтверджується підписаним актом приймання-передачі послуги розподілу природного газу від 01.05.2021 року. Згідно з наведеним актом Товариство у квітні 2021 року отримало природний газ обсягом 302,931 тисяч м3, з яких 281,8727 тисяч м3 - для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, що підтверджується інформацією з розбивкою цих обсягів природного газу за категоріями використання газу.

Згідно з пунктом 5.6 Договору № 06-11Т Оператор ГРМ зобов`язується в установленому порядку передавати інформацію про загальний об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період Оператору ГТС для можливості її використання суб`єктами ринку природного газу, у тому числі постачальником споживача. Споживач (крім побутового) зобов`язується довести інформацію про загальний об`єм та обсяг розподіленого та спожитого природного газу за відповідний період своєму постачальнику. Визначені за умовами цього Договору об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між споживачем та його постачальником.

Товариство вказувало, що оскільки ні Оператор ГРМ, ні постачальник не припинили/обмежили розподіл та постачання природного газу, у той час як між сторонами у справі були підписані додаткові угоди до Договору від 28.04.2021 року № 10 (про узгодження ціни природного газу, використаного споживачем з 01.04.2021 по 30.04.2021 включно) та від 30.04.2021 року № 11 (про узгодження відкоригованого обсягу природного газу, використаного споживачем у квітні 2021 року), тобто вже після факту поставки природного газу, поставка природного газу, на переконання позивача, відбулася на підставі укладеного з Компанією Договору.

Отже, наявність Договору, узгодження сторонами обсягу та ціни природного газу за квітень 2021 року після його фактичної поставки, надання позивачем підтверджуючих факт поставки документів згідно умов Договору, Кодексу ГРМ, а також існування спеціально покладеного Положенням та Меморандумом про взаєморозуміння щодо врегулювання проблемних питань у сфері централізованого постачання теплової енергії та постачання гарячої води на Компанію обов`язку поставити природний газ виробникам теплової енергії та теплопостачальним підприємствам до 01.05.2021 року, виконання рівня розрахунків Товариством не нижче 90 відсотків свідчить про те, що відповідач був зобов`язаний включити позивача до Реєстру споживачів постачальника у квітні 2021 року, розміщеного на інформаційній платформі Оператора ГТС, та постачати природний газ виробнику теплової енергії для виробництва теплової енергії у квітні 2021 року, що є обов`язком Компанії, а не її правом.

За таких обставин, відповідач повинен був підписати акт приймання-передачі природного газу від 30.04.2021 року за квітень 2021 року за Договором, а не включення Компанією споживача до Реєстру споживачів постачальника і відмова від підписання зазначеного вище акту приймання-передачі природного газу є неправомірними.

Зважаючи на викладені обставини, Товариство звернулося до господарського суду міста Києва з даним позовом.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У рішенні від 31.07.2003 року в справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року в справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Необхідно враховувати, що Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини від 13.05.1980 у справі "Артіко проти Італії", пункт 32 рішення від 30.05.2013 року в справі "Наталія Михайленко проти України"), тобто у кінцевому результаті ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права.

Абзацом 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 передбачено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За положеннями статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 Господарського процесуального кодексу України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Гарантоване статтею 55 Основного Закону й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для звернення особи до суду є наявність у неї порушеного права та/або законного інтересу. Таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права та/або законного інтересу особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Зазначені норми не означають, що кожний позов, поданий до суду, має бути задоволений. Якщо позивач не довів порушення його права чи безпосереднього інтересу, в позові слід відмовити. Близький за змістом правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2021 року в справі № 761/45721/16-ц.

Оцінка предмета заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права та/або інтересу позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги.

Аналогічний за змістом правовий висновок Верховного Суду викладений у постановах від 19.09.2019 року в справі № 924/831/17, від 28.11.2019 року в справі № 910/8357/18, від 22.09.2022 року в справі № 924/1146/21, від 06.10.2022 року в справі № 922/2013/21, від 17.11.2022 року в справі № 904/7841/21.

Разом із тим, у пред`явленому позові Товариство належним чином не обґрунтувало, які саме його права були порушені Компанією. Крім того, позивач не довів, що його права та законні інтереси безпосередньо порушені оспорюваними діями відповідача і в результаті постановлення і подальшого виконання рішення суду про зобов`язання відповідача включити позивача до Реєстру споживачів Компанії на період квітень 2021 року та зобов`язання Компанії підписати акт приймання-передачі природного газу від 30.04.2021 року за квітень 2021 року за Договором майнові права позивача буде захищено чи відновлено.

Крім того, вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

За приписами статей 15, 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України способи захисту цивільного права чи інтересу - це закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника. Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункти 5.5, 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 року в справі № 925/1265/16). Іншими словами, це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (пункт 14 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 року в справі № 310/11024/15-ц).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 року в справі № 338/180/17, від 11.09.2018 року в справі № 905/1926/16 та від 30.01.2019 року в справі № 569/17272/15-ц. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 року в справі № 910/3009/18, від 19.01.2021 року в справі № 916/1415/19), а також, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (пункт 57 постанови від 05.06.2018 року в справі № 338/180/17), тому суд повинен відмовляти у задоволенні позовної вимоги, яка не відповідає ефективному способу захисту права чи інтересу (див. mutatis mutandis висновки у пунктах 72-76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 року в справі № 488/5027/14-ц).

З урахуванням предмета та підстав позову суд має розглядати лише такий спір, у якому позовні вимоги можуть бути або задоволені, чим спір по суті буде вичерпано, або в їх задоволенні може бути відмовлено. У тому ж разі, якщо за змістом заявлених позовних вимог (а не з огляду на обставини справи) задоволення позову є неможливим, немає, як видається, підстав стверджувати про наявність юридичного спору. Суд повинен ухвалювати рішення, яким вичерпувати конфлікт між сторонами, а не давати одній зі сторін за відсутності для цього юридичних підстав сподівання на те, що вона в майбутньому отримає бажане для неї рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13.10.2020 року в справі № 369/10789/14-ц).

У даній справі Товариство просило суд зобов`язати відповідача включити позивача до Реєстру споживачів Компанії на період квітень 2021 року та зобов`язати Компанію підписати акт приймання-передачі природного газу від 30.04.2021 року за квітень 2021 року за Договором.

Згідно з пунктом 1 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до Правил постачання природного газу та за умови включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі у відповідному розрахунковому періоді.

Відповідно до пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС розрахунковий період - газова доба (D) та/або газовий місяць (М), що складається з газових діб (D), в якій (якому) буде здійснюватися (здійснено) надання послуг транспортування природного газу та відповідно до якої (якого) будуть здійснюватися певні процедури, передбачені цим Кодексом, зокрема балансування обсягів природного газу, поданих та відібраних замовниками послуг транспортування природного газу в точках входу/виходу газотранспортної системи.

За приписами абзацу 1 пункту 2 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС з моменту реєстрації споживача за постачальником в інформаційній платформі постачальник набуває статусу діючого постачальника для такого споживача (крім майбутніх періодів постачання, які заброньовані за іншими постачальниками в інформаційній платформі, постачання природного газу постачальником "останньої надії" та випадків, передбачених пунктом 6 цієї глави) та вважається, що з цього моменту зазначений постачальник забронював за собою цього споживача на наступні розрахункові періоди та є відповідальним за обсяги споживання природного газу цим споживачем. Реєстрація споживача в Реєстрі споживачів постачальником "останньої надії" здійснюється на період, що не може перевищувати граничний строк постачання, визначений Законом України "Про ринок природного газу" та Правилами постачання природного газу.

Абзацом 3 пункту 5 розділу І Правил постачання природного газу визначено, що діючий постачальник - постачальник природного газу, до Реєстру споживачів якого включений споживач у відповідному періоді постачання.

Пунктом 2 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС унормовано, що інформаційна платформа повинна відображати по споживачу заброньовані постачальником (постачальниками) періоди постачання природного газу і дозволяти постачальнику реєструвати на інформаційній платформі період постачання природного газу відповідно до укладених зі споживачем договорів (додаткових угод), у тому числі без зазначення кінцевої дати.

Отже, положення Кодексу ГТС передбачають включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в Інформаційній платформі у відповідному розрахунковому періоді, яким є період у майбутньому, та не передбачають порядку здійснення коригувань та внесення даних після завершення звітного періоду.

Дотримання вимог Кодексу ГТС є обов`язковим як для Компанії, так і для Оператора ГТС згідно з пунктом 3 глави 1 розділу І Кодексу ГТС.

Викладене вище свідчить про те, що навіть якщо суд зобов`яже Компанію здійснити відповідну реєстрацію позивача, тобто включити його до реєстру споживачів постачальника на період квітня 2021 року, таке рішення суду неможливо буде виконати, оскільки здійснення ретроспективної реєстрації в інформаційній платформі Оператора ГТС на минулий період Кодексом ГТС не передбачено. Відтак, обраний Товариством спосіб захисту не призведе до реального поновлення будь-яких прав або законних інтересів позивача.

Більше того, з матеріалів справи вбачається, що у червні 2023 року Компанія звернулася до господарського суду Донецької області з позовною заявою від 16.06.2023 року № 14/4-439-23 про стягнення з Товариства безпідставно набутого майна - природного газу в обсязі 302 931,00 м3, відібраного Товариством у квітні 2021 року, що у подальшому призвело до виникнення у Компанії негативного небалансу та обов`язку останньої здійснити плату за такий небаланс.

Ухвалою від 03.07.2023 року господарський суд Донецької області відкрив провадження у справі № 905/798/23 за вищенаведеним позовом Компанії, вирішив здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначив справу до розгляду в підготовчому засіданні.

Судом також враховано, що листи Компанії від 26.03.2021 року № 23/3-393-21 про припинення (обмеження) газопостачання Товариства внаслідок невиконання ним вимог Положення щодо розрахунків, а також від 18.05.2021 року № 23/1-679-21 про повернення спірного акту приймання-передачі природного газу від 30.04.2021 року за квітень 2021 року за Договором, були отримані Товариством ще у 2021 році. Зокрема, останній лист Компанії від 18.05.2021 року № 23/1-679-21 надійшов до позивача ще 02.06.2021 року та був зареєстрований Товариством за вхідним № 953.

Разом із тим, з позовом у справі № 910/13027/23 Товариство звернулося до господарського суду міста Києва лише у серпні 2023 року, тобто після відкриття господарським судом Донецької області провадження у справі № 905/798/23 та задовго після закінчення спірного періоду (яким у даній справі є квітень 2021 року) та закінчення строку дії самого Договору.

Отже, ініціювання позивачем спору в справі № 910/13027/23 фактично зводиться лише до намагання встановити факт невиконання Компанією зобов`язань за Договором щодо реєстрації позивача у квітні 2021 року в Реєстрі споживачів постачальника на платформі Оператора ГТС з метою захисту від пред`явленого Компанією до Товариства майнового позову в рамках іншої судової справи - № 905/798/23.

У постанові від 26.01.2021 року в справі № 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду.

Застосування боржником способу захисту інтересу, спрямованого на усунення правової невизначеності у відносинах із кредитором, є належним лише в разі, якщо така невизначеність триває, ініційований кредитором спір про захист його прав суд не вирішив і відповідне провадження не було відкрите.

У разі, якщо кредитор уже ініціював судовий процес, спрямований на захист порушеного, на його думку, права, або такий спір суд уже вирішив, звернення боржника з позовом про визнання відсутності права вимоги у кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника не є належним способом захисту.

Отже, відповідний окремий позов не може бути задоволений, оскільки боржник має себе захищати у судовому процесі про стягнення з нього коштів, заперечуючи проти відповідного позову кредитора.

Разом із тим, суд зазначає, що обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень (стаття 74 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

При цьому, суд зазначає, що інші доводи учасників справи не спростовують встановлених судом обставин та не можуть впливати на законність судового рішення.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

З огляду на викладені обставини, а також зважаючи на обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову Товариства.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача, у зв`язку із відмовою в задоволенні позову, та компенсації останньому не підлягають.

Керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Згідно з частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 19.02.2024 року.

Суддя В.С. Ломака