ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2024 Справа № 914/3269/23

місто Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Сухович Ю.О., за участі секретаря судового засідання Гриб І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», місто Львів

до відповідача Комунального підприємства «Дрогобичтеплоенерго», місто Дрогобич, Львівська область

про стягнення 3 331 951,90 грн.

За участю представників:

від позивача: Самсонюк Т.Я. адвокат (за довіреністю №ЛГ-109/1-Д-623 від 24.11.2023; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЛВ №000540 від 23.02.2017);

від відповідача: Мелько Л.М. адвокат (за довіреністю №727 від 06.06.2023; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЛВ №001572 від 12.07.2019);

вільний слухач: Бернадович В.В.

Процес.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшов позов Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» до Комунального підприємства «Дрогобичтеплоенерго» про стягнення 3 331 951,90 грн заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу за період травень-серпень 2023 року.

Ухвалою суду від 07.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 27.11.2023.

Хід розгляду справи викладено в ухвалах суду та протоколах судових засідань.

24.11.2023 через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву та заява про розстрочку виконання рішення суду.

30.11.2023 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшло заперечення на заяву про розстрочення виконання рішення у справі б/н (вх.№29402/23).

Ухвалою суду від 18.12.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 07.02.2023, явку представників сторін в судове засідання для розгляду справи по суті визнано судом не обов`язковою.

У судове засідання 07.02.2024 для розгляду справи по суті з`явились представники сторін.

Позивач підтримав позовні вимоги у заявленому розмірі та заперечив проти розстрочення виконання рішення суду за заявою відповідача.

Відповідач позов визнав та просив розстрочити виконання рішення строком на 12 місяців.

Відводів складу суду та секретарю судового засідання сторонами не заявлено.

У судовому засіданні 07.02.2024 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору та правова позиція сторін.

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач не оплатив в повному обсязі позивачу вартість наданих послуг з розподілу природного газу, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за період травень серпень 2023 року в сумі 3 331 951, 90 грн, стягнення якої є предметом спору у справі.

Позивач заперечив проти заяви відповідача про розстрочення виконання рішення у справі зазначивши, що АТ «Львівгаз» також знаходиться у несприятливих обставинах з початком повномасштабної війни російської федерації проти України.

Згідно аргументів позивача, відповідач здійснює підприємницьку діяльність на власний ризик і має вживати своєчасних дій щодо запобіганню накопиченню заборгованостей.

Відсутність коштів та важкий фінансовий стан відповідача не є достатніми підставами розстрочення виконання рішення суду оскільки обставини, наведені у заяві про розстрочення не носять надзвичайний характер.

Позивач має законні очікування на одержання коштів, тому не можна розстрочити судове рішення за рахунок коштів Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», які не можуть бути отримані внаслідок неналежного виконання Комунальним підприємством «Дрогобичтеплоенерго» взятих на себе зобов`язань.

Позиція відповідача.

Відповідач у відзиві на позовну заяву визнав позовні вимоги та просив суд розстрочити заборгованість з розподілу природного газу відповідно до долученої до відзиву заяви.

У заяві про розстрочення виконання рішення відповідач просить суд розстрочити виконання рішення Господарського суду Львівської області в частині стягнення заборгованості за розподіл природного газу в сумі 3 331 951,90 грн строком на 12 місяців, а саме 11 місяців рівними частинами по 277 662,66 грн та 1 місяць 277 662,65 грн з моменту винесення рішення Господарським судом Львівської області в даній справі.

В обґрунтування необхідності розстрочити виконання рішення суду відповідач зазначає, що непогашення заборгованості відбулось не з вини Комунального підприємства «Дрогобичтеплоенерго», оскільки єдиним джерелом для оплати заборгованості перед позивачем є кошти, отримані в якості оплати за теплопостачання з населення, бюджетних установ та госпрозрахункових підприємств. Вказана заборгованість споживачів, за умови невідповідності фактичної вартості теплової енергії тарифам, що затверджені (погоджені) органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, є об`єктивними обставинами, що і викликають недостатність у боржника коштів для погашення заборгованості одночасно і в повному обсязі.

Негайне виконання рішення суду та одночасне вилучення суми заборгованості може привести відповідача до стану, який унеможливить здійснення діяльності підприємства та зумовить виникнення непередбачуваних наслідків для підприємства.

Відповідач зазначає, що заборгованість з різниці в тарифах станом на 01.11.2023 складає 50,6 млн грн, на підтвердження чого долучає копії протоколів засідання територіальної комісії з питань узгодження заборгованості в різниці.

Кожного місяця відповідач оплачує по договорах реструктуризації заборгованості за спожитий природний газ в сумі 250,6 тис грн і за розподіл природного газу в сумі 50,7 тис грн, про що надав копії договорів про реструктуризацію боргу.

Комунальне підприємство «Дрогобичтеплоенерго» не вправі розпоряджатися власними коштами, так як у відповідності до договору про перерахування коштів №1 від 18.10.2023 та на виконання постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу щодо особливостей постачання природного газу виробникам теплової енергії та бюджетним установам» від 19 липня 2022 р. № 812 АТ «Ощадбанк 65% отриманих коштів з рахунку Комунального підприємства «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг».

Станом на 01.11.2023 кредиторська заборгованість Комунального підприємства «Дрогобичтеплоенерго» становить: перед НАК «Нафтогаз України» 18 566, 1 тис грн, в т. ч. штрафи, пені, інфляційні втрати 523,3 тис грн, по газопостачанню та газифікації ПАТ «Львівгаз» 5 272, 9 тис грн, ТзОВ «ГПК» «Нафтогаз Трейдинг» 48 866, 9 тис грн та інші.

Згідно довідки про стан претензійно-позовної роботи станом на 01.11.2023, у Дрогобицький міськрайонний суд подано 243 заяв про стягнення заборгованості за теплопостачання з фізичних осіб на суму 5 638,4 тис. грн.

ВДВС Дрогобицького міськрайонного управління юстиції відкрито 187 виконавчих провадженень на загальну суму 4 089,58 тис. грн про стягнення на користь Комунального підприємства «Дрогобичтеплоенерго» боргу з фізичних осіб.

На підтвердження скрутного фінансово становища відповідач долучає копію звітів про фінансові результати за 1 квартал 2023.

Крім того, відповідач зазначає, що Комунальне підприємство «Дрогобичтеплоенерго» є єдиним підприємством, що забезпечує населення, соціальну сферу послугами з теплопостачання, а тому фінансова неспроможність даного підприємства може призвести до спричинення кризової ситуації у соціальній сфері міст Дрогобича та Стебника.

Обставини встановлені судом.

Комунальним підприємством «Дрогобичтеплоенерго» Дрогобицької міської ради підписано заяву-приєднання № 094205CDFNCT016 від 01.01.2016 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим). Типовий договір розподілу природного газу затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2498.

За цим договором Оператор ГРМ зобов?язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов?язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором (п.2.1. розділу 2 Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2498).

Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів. (п. 6.6 розділу 6 типового договору).

У разі відсутності графіка погашення заборгованості Оператор ГРМ має право грошові кошти, отримані від споживача в поточному розрахунковому періоді, зарахувати в рахунок погашення існуючої заборгованості споживача відповідно до черговості її виникнення (абзац 2 пункту 6.7 розділу 6 типового договору).

І матеріалах справи наявні підписані сторонами акти наданих послуг з розподілу природного газу: від 31.05.2023 на суму 907 988, 00 грн за травень 2023 (величина замовленої потужності об`єкта споживача 447 725, 84 м куб., тариф на послуги 1,69 грн за 1 м куб.), від 30.06.2023 907 988, 06 грн за червень 2023 (величина замовленої потужності об`єкта споживача 447 725, 87 м куб., тариф на послуги 1,69 грн за 1 м куб.), від 31.07.2023 на суму 907 987, 84 грн за липень 2023 (величина замовленої потужності об`єкта споживача 447 725, 76 м куб., тариф на послуги 1,69 грн за 1 м куб.), від 31.08.2023 на суму 907 988, 00 грн за серпень 2023 (величина замовленої потужності об`єкта споживача 447 725, 84 м куб., тариф на послуги 1,69 грн за 1 м куб.).

Згідно платіжного доручення ЛВ000149974 від 24.05.2023 відповідач здійснив часткову оплату наданих позивачем послуг у сумі 300 000, 00 грн.

Борг становить 3 331 951, 90 грн.

У зв`язку з наявністю заборгованості позивач звернувся з даним позовом та просить суд стягнути з відповідача заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу у період травня серпня 2023 на загальну суму 3 331 951, 90 грн.

Висновки суду.

Пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Як вбачається із описаних обставин справи, між сторонами виникли правовідносини з розподілу природного газу.

Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем (надалі по тексту - Кодексу ГРМ) договір розподілу природного газу - правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким забезпечується фізична доставка природного газу, належного споживачу, та/або цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи; доступ до газорозподільної системи - право користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, встановлених у договорі (технічній угоді) про надання відповідних послуг з оператором газорозподільної системи; споживач природного газу (споживач) - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу.

Відповідно до частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з пунктом 3 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ.

Отже, з моменту укладення між споживачем та Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, за наявності фізичного підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі, Оператором ГРМ здійснюється надання споживачу послуг з розподілу природного газу.

Газорозподільна система функціонує за принципом постійної та безперебійної наявності в системі газопостачання природного газу, який переміщується під тиском. Фактичний розподіл природного газу для потреб споживача здійснюється Оператором ГРМ у загальному потоці природного газу від точок його надходження в ГРМ до пунктів призначення споживача (пункт 2 глави 5 розділу VI Кодексу ГРМ).

Також Кодексом ГРМ передбачено «Порядок розрахунків за договором розподілу природного газу» (глава 6 розділу VI): надання оператором ГРМ послуги споживачу, що не є побутовим, за договором розподілу природного газу підтверджується підписаним між ними актом наданих послуг. Оператор ГРМ до п`ятого числа місяця, наступного за звітним, надсилає споживачу два примірники оригіналу акта наданих послуг за звітний період, підписані уповноваженим представником Оператором ГРМ. Споживач протягом двох днів з дня одержання акта наданих послуг зобов`язаний повернути Оператору ГРМ один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню в порядку, встановленому законодавством. До вирішення спірних питань сума до сплати за надані послуги з розподілу природного газу ГРМ установлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

Разом з тим, відповідно до п. 6.6 типового договору (надалі по тексту рішення договір) оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством споживач має сплачувати оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання споживача на поточний рахунок оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Як встановлено судом, між Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» та Комунальним підприємством «Дрогобичтеплоенерго» Дрогобицької міської ради укладено договір розподілу природного газу на умовах типового шляхом підписання заяви приєднання.

Відповідно до наявних у матеріалах справи складених та підписаних сторонами актах наданих споживачу послуг з розподілу природного газу за період з травня по серпень 2023 на загальну суму 3 631 951, 90 грн, що була сплачена відповідачем частково у сумі 300 000, 00 грн, відтак не сплаченою залишається сума 3 331 951, 90 грн.

Відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, про що вказав у відзиві.

Відповідно до частини 4 статті 191 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до частини першої статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частин першої, третьої статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до статті 78 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку, як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи все вищезазначене, суд дійшов висновку про те, що належними, допустимими, достовірними та вірогідними, доказами доведено наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог, які визнано відповідачем.

Враховуючи, що визнання відповідачем позову не порушує права та обов`язки третіх сторін, стосується предмета спору, суд приймає визнання позову.

Щодо клопотання відповідача про розстрочення рішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 239 Господарського процесуального кодексу України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Конституційний Суд України у рішенні № 5-пр/2013 від 26.06.2013 вказав, що розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Згідно з частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній зі сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду».

У зв`язку з тим, що відстрочка та розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача при їх наданні суди, в цілях вирішення питання про можливість їх надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Конвенції, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.

Несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції, згідно з якою «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру», а у системному розумінні цієї норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

На державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі «Чижов проти України», заява № 6962/02). За практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції («Корнілов та інші проти України», заява № 36575/02, ухвала від 07.10.2003. Таким чином, питання про відстрочення або розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку розстрочення.

Розстрочення означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Підставою для відстрочення, розстрочення, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи. При цьому, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, але перш за все повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання. Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 15.06.2018 у справі №917/138/16.

Заява про розстрочення виконання рішення суду на один рік з дня ухвалення такого рішення обґрунтована наявністю обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення, а саме станом на 01.11.2023: дебіторська заборгованість становить 27 112, 8 тис грн, кредиторська заборгованість 84 430, 2 тис грн, заборгованість різниці в тарифах 50, 6 млн грн, тощо.

Відповідач на підтвердження скрутного фінансового становища долучає також копію звітів про фінансові результати за 1 квартал 2023 року.

Крім того, Комунальне підприємство «Дрогобичтеплоенерго» не вправі розпоряджатися власними коштами, так як у відповідності до договору про перерахування коштів №1 від 18.10.2023 та на виконання постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу щодо особливостей постачання природного газу виробникам теплової енергії та бюджетним установам» від 19 липня 2022 р. № 812 АТ «Ощадбанк 65% отриманих коштів з рахунку Комунального підприємства «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг».

Слід зазначити, що обов`язковою умовою надання розстрочення є, зокрема, не тільки обставини, підтверджені належними доказами щодо об`єктивної неможливості виконати рішення суду у строк, які до того ж, мають бути винятковими, але й реальна можливість виконання такого рішення в подальшому.

Суд звертає увагу на ту обставину, що при вирішенні питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси обох сторін, оскільки невиконання рішення суду порушує також і матеріальні інтереси позивача, що може призвести до негативних наслідків для нього.

Слід зазначити, що фінансове становище стягувача, у свою чергу залежить і від ступеня виконання заявником рішення у даній справі.

Необхідною умовою задоволення заяви про надання розстрочки виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін. При цьому, суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але перш за все повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

До обставин, що ускладнюють виконання судового рішення серед іншого є скрутне матеріальне становище боржника, наявність загрози банкрутства юридичної особи - боржника, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно з частиною 1 статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Приписами частини 5 статті 331 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Суд, надавши оцінку обставинам, які покладено в основу заявленого клопотання про розстрочення виконання судового рішення та які на думку заявника є виключними для розстрочення рішення суду, встановив, що відповідач є юридичною особою комунальної форми власності, основним видом діяльності якого є 35.30 Постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря.

Суд бере до уваги доводи відповідача про те, що єдиним джерелом для оплати заборгованості перед позивачем є кошти, отримані в якості оплати за теплопостачання з населення, бюджетних установ та госпрозрахункових підприємств. Вказана заборгованість споживачів, за умови невідповідності фактичної вартості теплової енергії тарифам, що затверджені (погоджені) органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, є об`єктивними обставинами, що і викликають недостатність у боржника коштів для погашення заборгованості одночасно і в повному обсязі.

Крім того, при вирішенні питання про розстрочення судом виконання рішення суд враховує документально підтверджений відповідачем фінансовий стан сторони, зокрема з огляду на розмір кредиторської, дебіторської заборгованості, тощо.

Суд бере до уваги заперечення позивача щодо заяви відповідача про розстрочення виконання рішення з огляду на те, що Акціонерне товариство» Львівгаз» також знаходиться у несприятливих обставинах з початком повномасштабної війни російської федерації проти України та має правомірні очікування на сплату споживачем заявленого до стягнення розміру заборгованості оператору ГРМ.

Прийнявши до уваги обставини, які ускладнюють одночасне виконання судового рішення - загроза унеможливлення здійснення діяльності товариства, що забезпечує населення, соціальну сферу послугами з теплопостачання, суд дійшов висновку, що у даній справі розстрочення виконання рішення суду здійснюється з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора.

Тобто, принцип «справедливої рівноваги» та «справедливого балансу» у розумінні статті 6 Конвенції при частковому задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення суду не буде порушено.

Серед іншого, аналізуючи питання ступеню вини відповідача не можна вказувати, що такий є високим, чи наявний умисел у діях останнього щодо виникнення підстав для позову.

Розстрочення виконання рішення суду є ефективним інструментом для відповідача, спрямованим на реальне виконання рішення суду.

Суд також ураховує, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції («Корнілов та інші проти України», заява 36575/02, ухвала від 07.10.2003). І навіть строк у два роки та сім місяців не був визнаний надмірним і не вважався таким, що суперечить вимозі стосовно його розумної тривалості, передбаченої у статті 6 Конвенції (ухвала від 17.09.2002 у справі «Крапивницький та інші проти України», заява № 60858/00).

Зважаючи на підстави, викладені відповідачем в обґрунтування необхідності розстрочення виконання рішення, беручи до уваги усе вищевикладене, суд дійшов висновку про розстрочення виконання рішення на 12 місяців з дня ухвалення такого, шляхом стягнення 11 місяців рівними частинами по 277 662,66 грн та 1 місяць 277 662,65 грн.

Розстрочення не порушить балансу інтересів сторін, мета: досягнення виконання судового рішення при максимальному дотриманні співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора. Одночасно розстрочення виконання судового рішення надасть змогу відповідачу вжити заходів для забезпечення виконання своїх зобов`язань та вчинити інші дії, необхідні для акумуляції коштів задля погашення відповідних коштів за судовим рішенням, ухваленим у цій справі, уникнути вкрай негативних фінансових наслідків.

Судові витрати

Як вбачається з матеріалів справи, при поданні позову до суду у розмірі 39 983, 43 грн, що підтверджується долученою до матеріалів справи платіжною інструкцією №18346 від 26.10.2023.

Пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 1 статті 130 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до частини 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір» разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З огляду на викладене, у зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті 50% судового збору в сумі 19 991, 71 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а 50 % судового збору в сумі 19 991,71 грн підлягають поверненню позивачу з Державного бюджету України, в порядку визначеному Законом України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 4, 12, 13, 73, 74, 76-79, 86, 129, 165, 236-238, 241, 331 Господарського процесуального кодексу України, статтею 7 Закону України «Про судовий збір», суд

ВИРІШИВ

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Дрогобичтеплоенерго» (82100, Львівська область, місто Дрогобич, вулиця Індустріальна, будинок 1, корпус А; ідентифікаційний код юридичної особи 05445563) на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» (79039, Львівська область, місто Львів, вулиця Золота, будинок 42; ідентифікаційний код юридичної особи 03349039) 3 331 951, 90 грн боргу за надані послуги з розподілу природного газу та 19 991, 71 грн судового збору.

2. Розстрочити виконання рішення в частині стягнення основного боргу на 12 місяців, шляхом стягнення 11 місяців рівними частинами по 277 662,66 грн та 1 місяць 277 662,65 грн.

3. Повернути Акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» (79039, Львівська область, місто Львів, вулиця Золота, будинок 42; ідентифікаційний код юридичної особи 03349039) з Державного бюджету України судовий збір в сумі 19 991,71 грн сплачений згідно платіжної інструкції № 18346 від 26.10.2023.

4. Наказ видати згідно статті 327 Господарського процесуального кодексу України після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, встановленому статтями 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Інформація щодо руху справи розміщена в мережі Інтернет на інформаційному сайті за посиланням http://www.reyestr.court.gov.ua та на офіційному веб-порталі судової влади України за посиланням: http://court.gov.ua.

Повний текст рішення складено 15.02.2024

Суддя Сухович Ю.О.