ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2024м. ХарківСправа № 922/3098/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Трофімова І.В.

при секретарі судового засідання Погореловій О.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" (02088, м. Київ, вул. Є. Харченка, 42)
до Фізичної особи-підприємця Гринько Юлії Павлівни ( АДРЕСА_1 )
про стягнення 52'332,16 грн
за участю представників:

позивача - Мінькової В.В.;

відповідачки - Джеваги С.В.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Гринько Юлії Павлівни, в якій просить стягнути з відповідачки заборгованість за неналежне виконання умов договору поставки №БІ 1196 від 02.11.2020 в частині оплати товару в сумі 52'332,16 грн. Також позивач просить суд стягнути з відповідачки судові витрати в розмірі 2684 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 17.07.2023 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги ціну позову, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

04.08.2023 представник відповідачки подав відзив, в якому проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що відповідачка спірні накладні та договір №БІ 1196 від 02.11.2020 не підписувала. Стосовно розрахунків з позивачем зазначив, що у платіжних дорученнях: №@2PL010999 від 15.12.2020; №@2PL424638 від 22.12.2020; №@2PL066963 від 30.03.2021,- оплата позивачу здійснювалась через рахунок НОМЕР_1 (АТ КБ "Приватбанк"), який є транзитним, відповідачу не належить та оплатити могла будь-яка особа.

30.08.2023 представник позивача подала відповідь на відзив, в якій вказала, що товарно-транспортними накладними підтверджується факт переміщення товару на адресу місця торгівлі, що вказана у ліцензії на право Роздрібної торгівлі алкогольними напоями, зареєстрованої 22.10.2020 за № 2004247 на ім`я суб`єкта господарювання: фізична особа-підприємець Гринько Юлія Павлівна, ідентифікаційний код НОМЕР_2 , а саме: АДРЕСА_2 . Також зазначила, що відповідачкою, на підтвердження своєї позиції, не надано беззаперечних доказів які б свідчили про неотримання товару від позивача.

04.09.2023 представник відповідачки подав заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив, що відповідачка не мала жодних господарських відносин з позивачем. Копії документів наданих позивачем містять ознаки підробки підпису та надпису прізвища з ініціалами. По цим документам вбачається, що позивач створив фіктивний рух товару для покладення заборгованості на відповідача.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 06.11.2023 здійснено перехід до розгляду справи №922/3098/23 за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 22.11.2023 на 14:30 год.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 06.12.2023 витребувано в Головного управління ДПС у Харківській області:

- інформацію про реквізити банківського рахунку Фізичної особи-підприємця Гринько Юлії Павлівни;

- інформацію про розрахункові операції ФОП Гринько Ю.П. в безготівковій формі за її рахунком, відкритому в банківських установах за період з 01.11.2020 по 30.03.2021;

- інформацію про перелік електронних контрольно-касових апаратів та/або РРО та інформацію про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери книг обліку розрахункових операцій, які знаходились у місці торгівлі ФОП Гринько Ю.П., а саме: АДРЕСА_3 в період з 01.11.2020 по 30.03.2021;

- відомості з системи збору і збереження даних реєстраторів розрахункових операцій (СЗЗД РРО) щодо наданих послуг та розрахункових операцій з електронних контрольно-касових апаратів та/або РРО, які знаходились у місці торгівлі ФОП Гринько Ю.П., а саме: АДРЕСА_3 в період з 01.11.2020 по 30.03.2021, а у випадку ведення обліку в книгах обліку розрахункових операцій, відомості з таких книг за період з 01.11.2020 по 30.03.2021.

15.12.2023 Головне управління ДПС у Харківській області надало електроні копії витребуваної інформації, які були приєднано до матеріалів справи у цифровому вигляді.

17.01.2024 представник позивача подала додаткові пояснення, в яких зазначила, що з наданої Головним управлінням ДПС у Харківській області вбачається, що відповідачка використовувала в своїй господарській діяльності товар отриманий за договором поставки від позивача, адже, сума кількісних показників реалізованого та повернутого відповідачем товару менша або дорівнює кількості поставленого товару позивачем.

31.01.2024 представник відповідачки подав додаткові пояснення, в яких зазначив, що в наданих Головним управлінням ДПС у Харківській області фіскальних чеках є багато товару, який продавала відповідачка, але він відсутній в переліку видаткових накладних наданих позивачем, що свідчить про те, що товар був поставлений не позивачем. Стосовно іншого товару, який співпадає частково по назві з переліком товару підроблених видаткових накладних наданих позивачем, зазначив, що цей товар є ходовим, куплявся в іншого продавця та ніякого відношення до позивача не має.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 31.01.2024 підготовче засідання було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 14 лютого 2024 року о 16:00.

Представник позивача в судовому засіданні 14.02.2024 підтримала позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 14.02.2024 підтримав свій відзив, проти задоволення позовних вимог заперечував.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд установив такі обставини.

Позивач зазначає, що 02.11.2020 року між ним (Позивач, Постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Гринько Юлією Павлівною (Відповідачка, Покупець) було укладено договір поставки № БІ 1196, предметом якого була поставка алкогольних напоїв (далі - товар) узгодженими партіями, які Постачальник зобов`язувався передавати у власність Покупця, а Покупець зобов`язувався приймати і оплачувати товар на умовах договору.

На виконання умов вказаного договору, за твердженнями Позивача, Постачальник здійснив поставку товару Покупцю на загальну суму 148'329,54 грн, а останній оплатив та повернув поставлений товар на суму 95'997,38 грн.

У якості доказів поставки та повернення товару Позивачем надані видаткові накладні, накладні на повернення товару та товаро-транспортні накладні; в якості доказів часткової оплати товару Позивачем надані платіжні доручення.

Позивач вказує, що станом на 11.07.2023 заборгованість Відповідачки перед Позивачем складає 52'332,16 грн (148'329,54 грн - 95'997,38 грн), яка також підтверджується актами звірки взаємних розрахунків, які підписані Відповідачкою.

Такі обставини, на думку Позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

У свою чергу, Відповідачка зазначає, що вона спірні накладні, договір №БІ 1196 від 02.11.2020 та акти звірки взаємних розрахунків не підписувала, жодних господарських відносин з Позивачем в неї не було, а копії документів, наданих Позивачем, містять ознаки підробки підпису та надпису прізвища з ініціалами.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини 1 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

У якості доказів поставки товару Позивачем надано видаткові накладні, накладні на повернення товару та товаро-транспортні накладні, при цьому їх підписання зі сторони Відповідачки заперечується останньою.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до частин 1, 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З наведеного вище вбачається, що норми Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" регулюють відносини організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні. Вказані норми передбачають, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які повинні мати певні реквізити.

У той же час, визначальною ознакою господарської операції є те, що за наслідком її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже окрім обставин оформлення первинних документів, значення має наявність або відсутність реального руху такого товару (як-то: обставини здійснення перевезення товару поставленого за спірними накладними, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності покупця, тощо).

У разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені можливості доводити дану обставину іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.11.2019 у справі №905/49/15, від 29.11.2019 у справі №914/2267/18, від 29.01.2020 у справі №916/922/19.

Крім цього, суд зауважує, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 № 132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України та змінено назву статті 79 ГПК з "достатність доказів" на нову - "вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес новий стандарт доказування "вірогідності доказів".

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.08.2020 у справі №904/2357/20.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц, провадження №14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2021 у справі №904/2104/19, провадження № 12-57гс21).

Покладений на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність передбачає, що висновки суду можуть будуватися на умовиводах про те, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності, задекларований у статті 13 ГПК України, втрачає сенс.

Іншими словами, відсутність у сторін цього судового спору належним чином оформлених первинних документів, які би підтверджували факт поставки товару відповідачу, не усуває обов`язок відповідача заперечувати проти відповідних доводів позивача шляхом надання всіх наявних у нього доказів на спростування кожного заявленого позивачем аргументу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 у справі №916/3027/21.

Суд, дослідивши надані Позивачем накладні, зазначає, що підписи Відповідачки, які містяться в переважній більшості накладних, відрізняються від підпису Відповідачки, який міститься в її паспорті, що видно неозброєним оком.

Враховуючи заперечення Відповідачки проти підписання спірних видаткових накладних, суд доходить висновку, що у даному випадку має місце дефект первинних документів.

Водночас матеріали справи містять інформацію Головного управління ДПС у Харківській області, з якої вбачається використання Відповідачкою в своїй господарській діяльності частини товару, поставленого Позивачем за спірними видатковими накладними.

При цьому представником Відповідачки не надано жодного доказу в підтвердження того, що цей товар був поставлений іншим постачальником, ніж Позивач.

Враховуючи викладене, матеріали справи містять більш вірогідні докази поставки Позивачем на користь Відповідача частини товару, поставленого Позивачем за спірними видатковими накладними, на загальну суму 13'769,84 грн, а саме:

- лікер Jegermeister 0,5 л (код УКТ ЗЕД ) (Відповідачка реалізувала 3 пляшки, які придбала у Позивача за ціною 243,24 грн за 1 пляшку) на загальну суму 729,72 грн;

- шампанське Moet 0,75 л (код УКТ ЗЕД ) (Відповідачка реалізувала 1 пляшку, яку придбала у Позивача за ціною 1200,12 грн за 1 пляшку) на загальну суму 1200,12 грн;

- текіла True Tequila Gold 0,7 л (код УКТ ЗЕД ) (Відповідачка реалізувала 1 пляшку, яку придбала у Позивача за ціною 264,48 грн за 1 пляшку) на загальну суму 264,48 грн;

- алкогольний напій МЕТАХА 5зірок 1 л (код УКТ ЗЕД ) (Відповідачка реалізувала 1 пляшку, яку придбала у Позивача за ціною 422,3 грн за 1 пляшку) на загальну суму 422,3 грн;

- вино ігристе Arte Latino Cava "Srenti Seco" 0,75 л (код УКТ ЗЕД ) (Відповідачка реалізувала 1 пляшку, яку придбала у Позивача за ціною 190,08 грн за 1 пляшку) на загальну суму 190,08 грн;

- вино ігристе "Гевюритрамінер" (н/сол., біле, Latinium) (код УКТ ЗЕД ) (Вино "GEW LAT") (Відповідачка реалізувала 10 пляшок, які придбала у Позивача за ціною 130,50 грн за 1 пляшку) на загальну суму 1305 грн;

- вино "Рислинг" (н/сол., біле, Latinium) (код УКТ ЗЕД ) (Riesling Latiniu) (Відповідачка реалізувала 12 пляшок, які придбала у Позивача за ціною 130,50 грн за 1 пляшку) на загальну суму 1566 грн;

- вино ігристе San Mere Pesca (зі смаком персика) (код УКТ ЗЕД ) (Відповідачка реалізувала 12 пляшок, які придбала у Позивача за ціною 79,80 грн за 1 пляшку) на загальну суму 957,60 грн;

- вино ігристе San Mare Fragolino (зі смаком полуниці) (код УКТ ЗЕД ) (Відповідачка реалізувала 12 пляшок, які придбала у Позивача за ціною 79,80 грн за 1 пляшку) на загальну суму 957,60 грн;

- джин Gordon's (37,5%) 0,7 л (код УКТ ЗЕД ) (Відповідачка реалізувала 2 пляшки, які придбала у Позивача за ціною 354,72 грн за 1 пляшку) на загальну суму 709,44 грн;

- віскі Glenmorangie "Original" (подарунк. уп., 40%) 0,7л (код УКТ ЗЕД ) (Відповідачка реалізувала 2 пляшки, які придбала у Позивача за ціною 1080,24 грн за 1 пляшку) на загальну суму 2160,48 грн;

- вино Pierre Chainier "Rose d'Anjou" (н/сухе, рож.) 0,75 л (код УКТ ЗЕД ) (Відповідачка реалізувала 1 пляшку, яку придбала у Позивача за ціною 153,24 грн за 1 пляшку) на загальну суму 153,24 грн;

- вино Mud House "Marlborough Sauvignon Blanc" (сухе, біле, Нова Зеландія) 0,75 л (код УКТ ЗЕД ) (Відповідачка реалізувала 6 пляшок, які придбала у Позивача за ціною 232,32 грн за 1 пляшку) на загальну суму 1393,92 грн;

- вино Frontera "Sauvignon ВІаnс" (сухе, біле, Чилі) 0,75 л (код УКТ ЗЕД ) (Відповідачка реалізувала 1 пляшку, яку придбала у Позивача за ціною 126,18 грн за 1 пляшку) на загальну суму 126,18 грн;

- вино Frontera "Carmenere" (н/сухе, черв., Чилі) 0,75 л (код УКТ ЗЕД ) (Відповідачка реалізувала 3 пляшки, які придбала у Позивача за ціною 126,18 грн за 1 пляшку) на загальну суму 378,54 грн;

- вино Frontera "Cabernet Sauvignon" (н/сухе, черв., Чилі) 0,75 л (код УКТ ЗЕД ) (Відповідачка реалізувала 2 пляшки, які придбала у Позивача за ціною 126,18 грн за 1 пляшку) на загальну суму 252,36 грн;

- вино Frontera "Merlot" (н/сухе, черв., Чилі) 0,75 л (код УКТ ЗЕД ) (Відповідачка реалізувала 1 пляшку, яку придбала у Позивача за ціною 126,18 грн за 1 пляшку) на загальну суму 126,18 грн;

- вино Don Simon "Merlot" (сухе, черв., Іспанія) 0,75 л (код УКТ ЗЕД ) (Відповідачка реалізувала 1 пляшку, яку придбала у Позивача за ціною 83,46 грн за 1 пляшку) на загальну суму 83,46 грн;

- вино Don Simon "Chardonnay" (сухе, Іспанія) 0,75 л (код УКТ ЗЕД ) (реалізувала 1 пляшку, яку придбала у Позивача за ціною 83,46 грн за 1 пляшку) на загальну суму 83,46 грн;

- вино Uvica "Richebaron" (сухе, черв., VdF, Франція) 0,75 л (код УКТ ЗЕД ) (Відповідачка реалізувала 1 пляшку, яку придбала у Позивача за ціною 101,40 грн за 1 пляшку) 101,40 грн;

- вино "Vieux Papes" (н/соп., черв, Франція) 0,75л (код УКТЗЕД ) (Відповідачка реалізувала 2 пляшки, які придбала у Позивача за ціною 105,60 грн за 1 пляшку) 211,2 грн;

- вино "Vieux Papes" (н/сол., біле, Франція) 0,75л (код УКТ ЗЕД ) (Відповідачка реалізувала 1 пляшку, яку придбала у Позивача за ціною 105,60 грн за 1 пляшку) 105,60 грн

- вино Sensi "Coliezione Sangiovese" (сухе, черв., JGT Toscana, Італія) 0,75 л (код УКТ ЗЕД ) (Відповідачка реалізувала 2 пляшки, які придбала у Позивача за ціною 145,74 грн за 1 пляшку) 291,48 грн.

Щодо тверджень Позивача про часткову оплату товару Відповідачкою, суд зазначає, що з наданих Позивачем платіжних доручень: №@2PL010999 від 15.12.2020; №@2PL424638 від 22.12.2020; №@2PL066963 від 30.03.2021 вбачається, що оплата здійснювалась через рахунок НОМЕР_1 (АТ КБ "Приватбанк"), який є транзитним. Докази належності вказаного рахунку Відповідачці матеріали справи не містять.

Враховуючи заперечення Відповідачки проти факту сплати коштів на рахунок Позивача, суд констатує, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів часткової оплати товару Відповідачкою.

Таким чином, господарський суд доходить висновку, що заборгованість за поставлений товар на загальну суму 13'769,84 грн доведена матеріалами справи та підлягає стягненню з Відповідачки на користь Позивача, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Суд установив, що 25.05.2021 було зареєстровано припинення підприємницької діяльності Відповідачки.

Відповідно до висновків викладених в п. 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, у разі припинення підприємницької діяльності фізичною особою її права й обов`язки за укладеними під час здійснення підприємницької діяльності договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою. З 15 грудня 2017 року господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України у вказаній редакції спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем (п. 73 вказаної постанови).

Враховуючи викладене, оскільки поставка спірного товару була здійснена до 25.05.2021, заборгованість в сумі 13'769,84 грн підлягає стягненню з Фізичної особи ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик".

Щодо решти товару, поставленого Позивачем за спірними видатковими накладними, суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів використання цього товару у господарській діяльності Відповідачки, а тому, враховуючи встановлені судом обставини та заперечення Відповідачки щодо підписання накладних, підстави для задоволення позову в цій частині - відсутні.

При цьому суд враховує, що представником Відповідачки було подано клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи з метою доведення факту того, що вона не підписувала договір та спірні накладні.

Водночас представник Позивача під час судового засідання допускала, що спірні накладні могли бути підписані іншої особою, але проти призначення судової почеркознавчої експертизи категорично заперечувала та наполягала на реальності господарських операцій.

Беручи до уваги категоричне заперечення представника Позивача проти призначення експертизи, враховуючи те, що в матеріалах справи наявні докази, які дають суду можливість встановити факт використання Відповідачкою в своїй господарській діяльності частини товару, поставленого Позивачем за спірними видатковими накладними, суд дійшов висновку про можливість вирішення питань, що входять до предмету доказування без призначення у справі відповідної судової почеркознавчої експертизи, призначення якої зумовило б затягування судового процесу.

Суд також зазначає, що відповідальність за належне оформлення первинних документів покладається на обидві сторони господарських відносин. Так, представник Позивача під час поставки товару на користь Відповідачки мав пересвідчитись у наявності особи, яка підписувала спірні накладні, необхідних повноважень на отримання товару від Позивача.

Проте, як свідчать матеріали справи, обидві сторони неналежним чином виконали свої зобов`язання щодо оформлення первинних документів, а тому відповідальність за це має бути покладено на обидві сторони цього спору.

Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.5 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019, від 05.03.2020 Верховного Суду по справах №910/13407/17, №915/370/16 та №916/3545/15.

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 Господарського процесуального кодексу України. Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як такі, що не спростовують зазначених вище висновків суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати Позивача зі сплати судового збору, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на Відповідачку в сумі 706,22 грн.

Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 73, 74, 86, 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_1 ; ідент. код НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" (02088, м. Київ, вул. Є. Харченка, 42, ідент. код 35871504) заборгованість в сумі 13'769,84 грн та 706,22 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строки, встановлені ст. 254, 256, 257 ГПК України

Учасники справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" (02088, м. Київ, вул. Є. Харченка, 42, ідент. код 35871504).

Відповідач - Фізична особа ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідент. код НОМЕР_2 ).

Повний текст рішення складено 19.02.2024.

Суддя І.В. Трофімов