ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року Справа № 915/1808/23

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,

за участю секретаря судового засідання Савки К.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Миколаївського квартирно-експлуатаційного управління Командування Сил Логістики Збройних Сил України (54056, м. Миколаїв, проспект Миру, буд. 62-А; ідентифікаційний код 08029523)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «САЛОХА-П» (57116, Миколаївська область, Миколаївський район, с. Михайлівка, Степівська ТГ, вул. Польова, буд. 4А; ідентифікаційний код 39483940)

про: стягнення 412 250,00 грн,

за участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

Суть спору:

30.11.2023 Миколаївське квартирно-експлуатаційне управління Командування Сил Логістики Збройних Сил України звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою б/н від 30.11.2023 (вх. № 15839/23) (з додатками), в якій просить суд:

1. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «САЛОХА-П» (57116, Миколаївська обл., Миколаївський р-н, с. Михайлівка, Степівська ТГ, вул. Польова, 4А, Код ) на користь Миколаївського квартирно-експлуатаційного управління КСЛ ЗСУ (54056, м. Миколаїв, пр. Миру, 62-а, р/р ) заборгованість з компенсації земельного податку за договором №13 від 16.08.2016 за період вересень 2020- грудень2020 в розмірі 412 250,00 грн. (чотириста дванадцять тисяч двісті п`ятдесят гривень 00 копійок).

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «САЛОХА-П» Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «САЛОХА-П» (57116, Миколаївська обл., Миколаївський р-н, с. Михайлівка, Степівська ТГ, вул. Польова, 4А, Код ) на користь Миколаївського квартирно-експлуатаційного управління КСЛ ЗСУ (54056, м. Миколаїв, пр. Миру, 62-а, р/р ) сплачений судовий збір в розмірі 6 183,75 грн. (шість тисяч сто вісімдесят три гривні 75 копійок).

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі: Договору № 13 від 16.08.2016 про спільний обробіток землі, з додатками та додатковими угодами до нього; Податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2020 рік, листа Квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаїв № 4716 від 07.12.2020, претензії Квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаїв № 1301 від 14.04.2021; банківських виписок; застосування норм статей 11, 509, 525, 526, 530, 610, 612, 629 Цивільного кодексу України, статей 173, 193 Господарського кодексу України; та мотивовані порушенням відповідачем грошового зобов`язання за укладеними між сторонами договорами.

Ухвалою суду від 18.12.2023, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, останню було прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі № 915/1808/23 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; розгляд справи по суті призначено на 16 січня 2024 року о 12:40; встановлено для сторін процесуальні строки для подання заяв по суті справи.

Ухвалою суду від 16.01.2024 розгляд справи № 915/1808/23 по суті було відкладено на 13 лютого 2024 року об 11:20.

13.02.2024 до суду від Миколаївського квартирно-експлуатаційного управління Командування Сил Логістики Збройних Сил України надійшла заява б/н від 12.02.2024 (вх. № 1745/24) про розгляд справи без участі представника позивача.

Станом на момент проведення підготовчого засідання від учасників справи інших заяв чи клопотань як по суті справи, так і з процесуальних питань, до суду не надходило.

Відповідач правом, передбаченим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України щодо оформлення відзиву на позовну заяву і документів, що підтверджують заперечення проти позову, станом на дату проведення даного засідання не скористався.

Так, як уже було вище наведено, ухвалою суду від 18.12.2023 відповідачу було встановлено строк у 15 днів від дня отримання даної ухвали для надання суду відзиву.

Відповідач копію вказаної ухвали отримав 26.12.2023, що вбачається з наявного у матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення зі шрихкодовим ідентифікатором 202.

Таким чином, встановлений судом строк на подання відзиву для відповідача тривав до 10.01.2024 включно.

Разом із тим, ані протягом встановленого строку, ані станом на дату розгляду даної справи по суті, відповідач ні відзиву на позовну заяву, ні будь-яких заяв чи клопотань по спірним правовідносинам суду не надав.

13.02.2024 в судове засідання учасники справи своїх представників не направили, про час та місце проведення засідання були повідомлені належним чином. Враховуючи наведене та те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників сторін.

Відповідно до змісту статей 195, 240 ГПК України, 13.02.2024 за результатами розгляду даної справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд підписав вступну та резолютивну частини рішення.

При цьому, відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішив справу за наявними матеріалами.

Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:

16 серпня 2016 року між Квартирно-експлуатаційним відділом міста Миколаїв (який у подальшому був реорганізований у Миколаївське квартирно-експлуатаційне управління Командування Сил логістики Збройних Сил України), як стороною-1, та Товариством з обмеженою відповідальністю «САЛОХА-П», як стороною-2, був укладений Договір №13 про спільний обробіток землі (надалі Договір), відповідно до предмету якого з метою відпрацювання співпраці з підприємствами і залучення додаткових джерел фінансування для підтримання на належному рівні бойової та мобілізаційної готовності та життєздатності КЕВ м. Миколаїв, сторони за цим договором домовилися про спільну діяльність і співробітництво без утворення юридичної особи з використанням земель, які надані стороні-1 в безстрокове користування та можливостей сторони-2 спільно діяти для досягнення загальних цілей, а саме: вирощування зернових, технічних та решти культур, не віднесених до інших класів рослинництва, збирання, зберігання та їх подальша реалізація (п.1.1).

За умовами наведеного Договору:

- сторона-1 за цим Договором зобов`язується, зокрема: проводити сплату всіх податків та зборів, які покладаються на землекористувача, письмово повідомляти стороні-2 розмір належного до компенсації земельного податку, протягом 5 робочих днів після подання стороною-1 податкової декларації щодо нарахування узгодженого податкового зобов`язання зі сплати земельного податку до відповідного фіскального органу (п. 3.1, в редакції Додаткової угоди №4 від 30.11.2020);

- сторона-2 за цим Договором зобов`язується, зокрема: щомісячно, до 20 числа наступного за звітнім місяця, починаючи з серпня місяця 2020 року, компенсувати стороні-1 вартість сплаченого стороною-1 земельного податку в розмірі 100%. Сума земельного податку, що підлягає компенсації, кожного наступного календарного року може змінюватись, залежно від встановленої рішенням органів місцевого самоврядування ставки земельного податку для відповідної категорії земель на кожен наступний календарний рік (п. 4.1, в редакції Додаткової угоди №4 від 30.11.2020);

- сплата всіх видів податків та зборів, що належить при здійсненні такого виду діяльності здійснюється стороною-2 в порядку та у межах, передбаченому чинним законодавством та сутністю підприємства, окрім тих податків та зборів, які, згідно законодавства, покладаються виключно на сторону-1, та які підлягають компенсації стороною-2 в порядку та у розмірах, передбачених пунктом 4.1 розділу 4 Договору (п. 5.5, в редакції Додаткової угоди №4 від 30.11.2020);

- цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту укладення (п. 12.1);

- цей договір укладений строком на 9 сільськогосподарських років, тобто до 31.12.2025 року з обов`язковим щорічним узгодженням (індексацією) ціни внесків сторін за цим договором на кожний наступний сільськогосподарський рік впродовж строку дії договору. Зміна (збільшення, зменшення) розміру внесків сторін ґрунтується на рівні інфляції в країні на момент визначення розміру внесків. Обов`язкове щорічне узгодження (індексація) ціни внесків проводиться сторонами в строк до 01 січня кожного року індексація внесків сторін у 2016 та 2017 роках не проводиться (п. 12.2, в редакції Додаткової угоди №4 від 30.11.2020).

До вказаного Договору протягом строку його дії між сторонами було укладено Додаткові угоди №1 від 07.04.2017, №2 від 10.09.2018, №3 від 13.02.2019, №4 від 30.11.2020, № 5 від 02.06.2023.

Вищенаведений Договір з додатковими угодами до нього скріплені підписами та печатками обох сторін.

Предметом даного позову виступає майнова вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за укладеним між сторонами договором.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Таким чином, до предмету доказування у даній справі належить встановлення обставин порушення відповідачем грошового зобов`язання перед позивачем.

Позивач підтверджує власну правову позицію такими доказами:

- Договір № 13 від 16.08.2016 про спільний обробіток землі, з додатками та додатковими угодами до нього;

- Податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2020 рік;

- лист Квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаїв № 4716 від 07.12.2020;

- претензія Квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаїв № 1301 від 14.04.2021;

- банківські виписки.

Відповідач у встановленому процесуальним законом порядку на підтвердження власної правової позиції по суті спірних правовідносин доказів суду не надав.

Статтями 73, 74 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як слідує з положень ст. 77, 78 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до змісту ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, проаналізувавши фактичні обставини справи згідно з вимогами чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд дійшов таких висновків.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до приписів статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач листом № 4716 від 07.12.2020 повідомив відповідача про те, що згідно договору про спільний обробіток земельної ділянки № 13 від 16.08.2016, додаткової угоди № 2 від 10.09.2018 та уточнюючої податкової декларації з плати за землю за 2020 рік Товариству з обмеженою відповідальністю «САЛОХА-П» необхідно сплатити податкове зобов`язання: за рік 563 250 грн, щомісячно 112 650 грн.

До позовної заяви також надано Податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2020 рік.

У зв`язку з невиконання відповідачем умов Договору, позивач звернувся до відповідача з претензією № 1301 від 14.04.2021 про сплату заборгованості за договором про спільний обробіток земельної ділянки № 13 від 16.08.2016 р. та додаткової угоди № 4 від 30.11.2020 р., у якій, зокрема, повідомив відповідача про необхідність виконання умов Договору, зокрема, в частині компенсації земельного податку.

При цьому, за даними позивача, не спростованими та не запереченими відповідачем, на порушенням умов Договору та вимог законодавства щодо виконання господарського зобов`язання, Товариство з обмеженою відповідальністю «Салоха-П» зобов`язання зі сплати земельного податку за серпень-грудень 2020 року виконало лише частково, на підтвердженням чого до матеріалів справи надано банківські виписки з рахунку, із яких вбачається здійснення відповідачем таких платежів на загальну суму 151 000,00 грн:

- від 09.02.2021 на суму 5 000,00 грн;

- від 31.05.2021 на суму 5 000,00 грн;

- від 02.06.2021 на суму 5 000,00 грн;

- від 11.06.2021 на суму 3 000,00 грн;

- від 23.06.2021 на суму 3 000,00 грн;

- від 15.07.2021 на суму 10 000,00 грн;

- від 10.11.2021 на суму 120 000,00 грн.

За приписами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до частин 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач доказів належного виконання своїх зобов`язань за договором та сплати коштів з компенсації земельного податку у повному обсязі не представив, відповідно доводи позивача не спростував.

За такого, проаналізувавши викладені вище обставини справи, суд дійшов висновку, що в спірних правовідносинах відповідач дійсно порушив норми та приписи чинного законодавства в частині повноти та своєчасності здійснення розрахунків з позивачем за Договором, в зв`язку з чим позивач цілком правомірно звернувся до господарського суду з відповідним позовом про стягнення існуючої заборгованості.

Судом перевірено розрахунок заборгованості та встановлено, що Миколаївським квартирно-експлуатаційним управлінням Командування Сил Логістики Збройних Сил України суму заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «САЛОХА-П» з компенсації земельного податку за договором №13 від 16.08.2016 за період з вересня 2020 року по грудень 2020 року в розмірі 412 250,00 грн зазначено правильно.

Отже, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, матеріалами справи підтверджені та підлягають задоволенню.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми та обставини, розглянувши даний спір із застосуванням норм матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, згідно з наданими сторонами доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються, зокрема відомості про розподіл судових витрат.

За правилами п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, у зв`язку із задоволенням позовних вимог судовий збір у даній справі покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 165, 219, 220, 233, 238, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «САЛОХА-П» (57116, Миколаївська область, Миколаївський район, с. Михайлівка, Степівська ТГ, вул. Польова, буд. 4А; ідентифікаційний код 39483940) на користь Миколаївського квартирно-експлуатаційного управління Командування Сил Логістики Збройних Сил України (54056, м. Миколаїв, проспект Миру, буд. 62-А; ідентифікаційний код 08029523) заборгованість з компенсації земельного податку за договором №13 від 16.08.2016 за період з вересня 2020 року по грудень 2020 року в розмірі 412 250,00 грн, а також 6 183,75 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Сторони та інші учасники справи:

Позивач: Миколаївське квартирно-експлуатаційне управління Командування Сил Логістики Збройних Сил України (54056, м. Миколаїв, проспект Миру, буд. 62-А; ідентифікаційний код 08029523);

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «САЛОХА-П» (57116, Миколаївська область, Миколаївський район, с. Михайлівка, Степівська ТГ, вул. Польова, буд. 4А; ідентифікаційний код 39483940).

Повне рішення складено та підписано судом 19.02.2024.

Суддя О.Г. Смородінова