ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16 лютого 2024 року Справа № 903/1201/23

Господарський суд Волинської області у складі судді Слободян О.Г.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Державного комунального підприємства Луцьктепло

до відповідача: ОСОБА_1

про стягнення 27316грн. 06коп.

встановив: позивач- ДКП Луцьктепло звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 (відповідача ) НОМЕР_1 грн. 06коп., в тому числі 22303,29грн заборгованості, 4367,42грн пені, 372,91грн інфляційних втрат та 272,44грн - 3% річних. Також просить стягнути з відповідача 2684грн. витрат по сплаті судового збору.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати згідно договору №10-16 про розрахунки за тепловіддачу від транзитних стояків центральної системи опалення від 01.10.2006р.

Ухвалою суду від 19.12.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвала суду від 19.12.2023, що була надіслана відповідачу на адресу: АДРЕСА_1 повернулася до суду без вручення адресату з довідкою пошти на конверті про причини повернення: адресат відсутній за вказаною адресою.

З метою отримання інформації про місце реєстрації (перебування) фізичної особи ОСОБА_1 , 10.01.2024 судом було надіслано запит до Управління Державної міграційної служби України у Волинській області.

Управління Державної міграційної служби України у Волинській області повідомило суд, що місце проживання ОСОБА_1 - АДРЕСА_2 .

Відповідно до п.5 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи у суді, 09.01.2024 на офіційному веб-сайті судової влади України судом також було розміщене оголошення про відкриття провадження у справі №903/1201/23 та розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно ч.4 ст. 122 ГПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

За таких обставин, суд вважає, що виконав свій обов`язок щодо повідомлення відповідача про розгляд справи у суді.

Відповідач у встановлений строк відзиву на позовну заяву та заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не надав.

Згідно ч.9 ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.4 ст.13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідач не подав відзиву на позовну заяву та інших письмових заяв чи клопотань, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, господарський суд встановив наступне.

01.10.2006 між ДКП "Луцьктепло" (далі - Теплопостачальна організація) та підприємцем ОСОБА_1 (далі - Споживач) укладений договір №10-16 про розрахунки за тепловіддачу від транзитних стояків центральної системи опалення (далі - Договір).

Відповідно до п. 1. Договору Споживач зобов`язується відшкодовувати витрати тепла у приміщеннях магазину за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 261,1 м2 від ізольованих стояків системи централізованого опалення будинку. Згідно з розрахунком тепловіддачі існуючих транзитних стояків витрати тепла складають 0,02 Гкал/міс

Щомісячний розмір відшкодування визначається за формулою: к-сть витрат х вартість одиниці тєплової енергії (1 Гкал) х ІІДВ. Тариф затверджений виконавчим комітетом Луцької міської ради. На момент укладання Договору становить: 0,02 Гкал х 173,383 грн х 1,2 =4,16 грн. В разі зміни тарифу на послуги, змінюється щомісячний розмір відшкодування витрат тепла (з дня набрання чинності нових тарифів) (п.2 Договору).

Пунктом3 Договору визначено, що Споживач зобов`язаний проводити щомісячну оплату в розмірі, визначеному в п.2 даного Догов термін до 01 числа місяця, наступного за розрахунковим.

При порушенні п.3 даного Договору, Споживач сплачує Теплопостачальній організації пеню 1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочки. (п.4 Договору).

Договір діє з 01.10.2006р. (п.7 Договору).

Договір підписаний сторонами та завірені їх печатками без зауважень та заперечень.

Відповідачу були виставлені рахунки за період вересень 2022р. липень 2023 р., які не були оплачені.

Позивач зазначає, що за період з 01.11.2022 по 01.08.2023 відповідач оплату за витрати тепла не сплачував, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість на суму 22303,29грн.

22.06.2023 позивачем на адресу відповідача надіслана вимога-повідомлення від 20.06.2023 №2857/14 про сплату заборгованості, що підтверджується списком згрупованих відправлень, завірених штемпелем Укрпрошти. Вимога залишена відповідачем без розгляду та задоволення.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч.ч. 1, 7 ст.193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст.24 Закону України «Про теплопостачання» основними обов`язками споживача теплової енергії, зокрема, додержання вимог договору та нормативно-правових актів. Споживач теплової енергії несе відповідальність за порушення умов договору з теплопостачальною організацією, відповідних нормативно-правових актів та виконання приписів органів, уповноважених здійснювати державний нагляд за режимами споживання теплової енергії згідно із законом.

На день розгляду спору, заборгованість відповідача згідно Договору становить 22303,29грн, не погашена, не оспорена, підтверджена матеріалами справи та є підставною, а тому позов в цій частині підлягає до задоволення.

Частиною 2 ст. 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання.

Частинами 4 та 6 ст. 231 ГК України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов`язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача за прострочення виконання зобов`язаннь згідно договору відповідачу нараховано: 4367,42грн пені згідно п.4 Договору за 6 місяців за кожен місяць прострочення оплати у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, 372,91грн інфляційних втрат та 272,44грн - 3% річних згідно ст.625 ЦК України за період з 01.11.2022 по 01.08.2023.

Перевіривши розрахунки позивача, суд дійшов висновку, що нарахування 4367,42грн пені, 372,91грн інфляційних втрат та 272,44грн - 3% річних є арифметично вірними та правильними, а тому позовні вимоги в цій частині є підставними та підлягають до задоволення.

Водночас, як вбачається з інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та горомадських формувань, відповідач ОСОБА_1 припинив підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця, дата запису 30.12.2016, підстава - власне рішення.

Частиною 9 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" передбачено, що фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Згідно з висновком щодо застосування норм права, викладеним у постанові Верховного Суду від 05.06.2018 у справі N 338/180/17 (пункт 73), з 15 грудня 2017 господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України у вказаній редакції спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Договір №10-16 про розрахунки за тепловіддачу від транзитних стояків центральної системи опалення від 01.10.2006 укладено ДКП «Луцьктепло» із відповідачем підприємцем ОСОБА_1 , що діяв на підставі свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності-фізичної особи. Правовідносини, які склалися між сторонами у справі носять характер господарських. Позовну заяву надіслано до суду 29.11.2023, коли підприємець ОСОБА_1 втратив статус суб`єкта підприємницької діяльності.

Проте, враховуючи приписи ст. ст. 51, 52, 598-609 ЦК України, припинення фізичною особою суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 підприємницької діяльності, не припиняє його зобов`язань, які пов`язані з його підприємницькою діяльністю і які залишаються за ним як за фізичною особою.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236-240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Державного комунального підприємства Луцьктепло (43005, Волинська обл, м. Луцьк, вул. Гулака Артемовського, буд. 20, ) 27316грн. 06коп. (в тому числі 22303грн 29коп заборгованості, 4367грн 42коп пені, 372грн 91коп інфляційних втрат та 272грн 44коп - 3% річних), а також 2684грн витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 21.02.2024.

Суддя О. Г. Слободян