ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА
про відкриття провадження у справі

21 лютого 2024 року м. Харків Справа № 913/46/24
Провадження №17/913/46/24
Господарський суд Луганської області у складі судді Фонової О.С., розглянувши матеріали позовної заяви заступника керівника Лисичанської окружної прокуратури, м. Лисичанськ Луганської області, в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у відповідних відносинах:
позивача Лисичанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, м. Лисичанськ Луганської області,
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Енсол Україна», м. Київ,
про стягнення 1681903,25 грн,
Обставини справи: 16.02.2024 заступник керівника Лисичанської окружної прокуратури (далі прокурор) звернувся до Господарського суду Луганської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Лисичанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області (далі Лисичанська МВА, позивач у справі) з позовом від 14.02.2024 №50-404ВИХ-24 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енсол Україна» (далі ТОВ «Енсол Україна», відповідач у справі) з вимогами:
Обґрунтовуючи позовні вимоги прокурор зазначив таке.
У липні 2022 року заступник керівника Лисичанської окружної прокуратури звернувся до Господарського суду Луганської області з позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних правовідносинах: Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області та Лисичанського комунального спеціалізованого підприємства по видобутку, обробці, реалізації води та очищенню стоків «Лисичанськводоканал» (далі ЛКСП «Лисичанськводоканал») до ТОВ «Енсол Україна», в якому просив:
- визнати недійсною додаткову угоду від 13.04.2020 №5 до договору про постачання електричної енергії споживачу від 13.01.2020 № 1-Е;
- визнати недійсною додаткову угоду від 13.10.2020 № 12 до договору про постачання електричної енергії споживачу від 13.01.2020 № 1-Е;
- визнати недійсною додаткову угоду від 24.12.2020 №17 в частині положень Специфікації від 24.12.2020 № 3, якими встановлено ціну за одиницю товару електричної енергії у березні 2020 року в сумі 2,34 грн та у вересні 2020 року січні 2021 року в сумі 2,36 грн;
- визнати недійсною додаткову угоду від 20.01.2021 №18 в частині положень Специфікації від 20.01.2021 № 5, якими встановлено ціну за одиницю товару електричної енергії у березні 2020 року в сумі 2,34 грн та у вересні 2020 року лютому 2021 року в сумі 2,36 грн;
- визнати недійсною додаткову угоду від 01.03.2021 №20 в частині положень Специфікації від 01.03.2021 № 6, якими встановлено ціну за одиницю товару електричної енергії у березні 2020 року в сумі 2,34 грн, у вересні 2020 року до 15 березня 2021 року в сумі 2,36 грн;
- стягнути з ТОВ «Енсол Україна» на користь ЛКСП «Лисичанськводоканал» кошти в сумі 1681903,25 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оспорювані додаткові угоди укладено з порушенням приписів п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі», а саме необґрунтовано збільшено ціну електричної енергії за відсутності документального підтвердження коливання ціни цього товару на ринку, що є підставою для визнання оспорюваних додаткових угод недійсними на підставі ст. 215 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Крім того, в результаті укладення оспорюваних додаткових угод з порушенням вимог законодавства з бюджету безпідставно і у надмірній сумі сплачено відповідачу грошові кошти, які підлягають повернення відповідно до ч. 1 ст. 670 ЦК України.
Рішенням Господарського суду Луганської області від 14.03.2023 у справі №913/157/22 у задоволенні позовних вимог про визнання недійсними оспорюваних додаткових угод відмовлено; позовні вимоги про стягнення з ТОВ «Енсол Україна» на користь ЛКСП «Лисичанськводоканал» коштів залишено без розгляду.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що:

- ЛКСП «Лисичанськводоканал» не є належним позивачем, в особі якого прокурор міг би звернутися з позовом до суду за захистом законних інтересів держави, оскільки така особа не є органом державної влади чи місцевого самоврядування і не є суб`єктом владних повноважень, а отже, звернення прокурора до суду у цій справі в інтересах держави в особі комунального підприємства є неправомірним;

- прокурором доведено наявність підстав для представництва інтересів держави в особі першого позивача, оскільки прокурор не замінює Лисичанську міську військову адміністрацію Сєвєродонецького району Луганської області і не є його альтернативою, а виконує субсидіарну роль, щоб інтереси держави, які в цьому випадку збігаються з публічним інтересом, не були не захищені;

- під час укладення між ЛКСП «Лисичанськводоканал» та ТОВ «Енсол Україна» додаткових угод №№5, 12, останніми порушено вимоги Закону України «Про публічні закупівлі», а саме змінено ціну за одиницю товару у бік збільшення за відсутності відповідного коливання ціни такого товару на ринку, у зв`язку з чим додаткові угоди №№ 5, 12 є нікчемними згідно зі ст.ст. 36, 37 Закону України «Про публічні закупівлі» і відповідно не породжують жодних правових наслідків для сторін, тому у задоволенні позову в частині визнання недійсними додаткових угод від 13.04.2020 № 5, від 13.10.2020 № 12 суд відмовив, у зв`язку з неналежним способом захисту порушеного права;

- додатковими угодами №№ 17, 18 та 20 не збільшено вартість електроенергії, однак на підставі цих угод внесені зміни до положень специфікацій від 24.12.2020 №3, від 20.01.2021 №5 та від 01.03.2021 №6, які є додатком №5 до договору про постачання електричної енергії від 13.01.2020 № 1-Е, в частині визначення вартості ціни за одиницю товару - електричної енергії у сумі 2,34 грн та 2,36 грн, тому також є нікчемними у цій частині, з огляду на те, що збільшення договірної ціни за одиницю товару у сумі 2,34 грн та 2,36 грн встановлено у додаткових угодах №5 та №12, що є нікчемними.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 18.07.2023 у справі №913/157/22, яка залишена без змін постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 31.10.2023, рішення Господарського суду Луганської області від 14.03.2023 скасовано в частинах відмови у задоволенні позовних вимог про визнання недійсними додаткових угод від 13.10.2020 № 12, від 24.12.2020 № 17, від 20.01.2021 № 18, від 01.03.2021 № 20, ухвалено в цих частинах нове судове рішення, яким зазначені позовні вимоги задоволено у повному обсязі; в іншій частині рішення Господарського суду Луганської області від 14.03.2023 залишено без змін.

Постанову мотивовано відсутністю підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі ЛКСП «Лисичанськводоканал», тому суд апеляційної інстанції визнав правильним висновок місцевого господарського суду про необхідність залишення без розгляду позову, поданого заступником керівника Лисичанської окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у відповідних правовідносинах Лисичанської МВА та ЛКСП «Лисичанськводоканал», про стягнення з ТОВ «Енсол Україна» на користь ЛКСП «Лисичанськводоканал» коштів у сумі 1681903,25 грн відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України).

Позовні вимоги в частині визнання недійсними додаткових угод від 13.10.2020 №12, від 24.12.2020 №17, від 20.01.2021 №18, від 01.03.2021 № 20 до договору постачання електричної енергії споживачу від 13.01.2020 №1-Е суд апеляційної інстанції визнав належним і ефективним способом захисту інтересів держави внаслідок укладення незаконних правочинів, що не було враховано судом першої інстанції під час вирішення спору у справі, та помилково застосовано норми Закону України «Про публічні закупівлі» у редакції, що вже не діяла на момент виникнення спірних правовідносин, а додаткову угоду №5 визнано нікчемною згідно зі ст.ст. 36, 37 Закону України «Про публічні закупівлі», і відповідно вона не породжує жодних правових наслідків для сторін.

Прокурор зазначив, що суди, встановивши відповідно нікчемність та недійсність вказаних вище правочинів, не вирішили питання про застосування правових наслідків такої недійсності, залишивши без розгляду позовні вимоги прокурора в частині стягнення з ТОВ «Енсол Україна» коштів в сумі 1681903,25 грн на користь ЛКСП «Лисичанськводоканал», зазначивши, що прокурор звернувся до суду не в інтересах держави, а в особі вказаного комунального підприємства.

З огляду на викладене, прокурор посилаючись на ч. 4 ст. 226 ГПК України вважає, що має право повторно звернутися до суду з позовними вимогами, що були залишені судом без розгляду під час вирішення справи №913/157/22 після усунення обставин, що були підставою для залишення позову без розгляду та за умови дотримання вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», оскільки єдиною підставою для залишення позовних вимог прокурора про стягнення з ТОВ «Енсол Україна» коштів у сумі 1681903,25 грн стало те, що прокурор звертаючись до суду визначив неналежного позивача у справі №913/157/22.

Прокурор вважає, що наявні достатні правові підстави для застосування наслідків недійсності вказаних вище додаткових угод шляхом повернення надмірно сплачених споживачем та безпідставно збережених постачальником бюджетних коштів у сумі 1681903,25 грн, які слід повернути Лисичанській МВА. Саме у такий спосіб будуть відновлені порушені інтереси держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні повноваження у сфері бюджету на території Лисичанської міської територіальної громади Сєвєродонецького району Луганської області.

Разом із позовною заявою 16.02.2024 прокурором подано заяву від 14.02.2024 №50-405ВИХ-24 про забезпечення позову, в якій останній просить суд прийняти заяву до розгляду та винести ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб: на готівкові грошові кошти, грошові кошти, що перебувають у банківських установах, а також на рухоме та нерухоме майно, що належить ТОВ «Енсол Україна» (, вул. Закревського Миколи, будинок 29А, м. Київ, 02222) у межах ціни заявленого позову, а саме, у розмірі 1681903,25 грн.

Ухвалою Господарський суд Луганської області від 19.02.2024 відмовив у задоволенні заяви заступника керівника Лисичанської окружної прокуратури від 14.02.2024 №50-405ВИХ-24 про забезпечення позову у справі № 913/46/24.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про відповідність її вимогам, встановленим ст.ст.162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України.

Підстави для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження у справі, що встановлені Господарським процесуальним кодексом України, відсутні.

Щодо підстав представництва прокурор зазначив таке.

Згідно з п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до абз.1 ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з абз.1 ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Частиною 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Відповідно до ч. 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 п. 5 ст. 53 ГПК України, у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

Виходячи з викладеного, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. При цьому, в кожному конкретному випадку прокурор при зверненні до суду з позовом повинен довести існування обставин порушення або загрози порушення інтересів держави.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з відповідним позовом, заступник керівника Лисичанської окружної прокуратури зазначає, що:

- Додаткова угода від 13.04.2020 №5 до Договору від 13.01.2020 №1-Е є нікчемною в силу ст.ст. 36, 37 Закону України «Про публічні закупівлі», що є окремою підставою для застосування наслідків її недійсності, а саме, стягнення з ТОВ «Енсол Україна» бюджетних коштів, отриманих ним на підставі такого нікчемного правочину (бюджетні кошти у вигляді переплати за поставлену електричну енергію за завищеною ціною протягом березня 2020 року) у загальному розмірі 194252,33 грн;

- підставою для стягнення з ТОВ «Енсол Україна» коштів за поставлену електричну енергію у період з вересня 2020 року по 15.03.2021 в загальному розмірі 1487650,92 грн (різниця вартості електричної енергії відповідно до вихідних умов Договору від 13.01.2020 №1-Е до її необгрунтованого підвищення на підставі додаткової угоди від 13.10.2020 №12) є визнання такої угоди недійсною рішенням суду (що і було зроблено у справі №913/157/22). Також за результатами розгляду справи №913/157/22 були визнані недійсними і додаткові угоди від 24.12.2020 №17, від 20.01.2021 №18 та від 01.03.2021 №20 до Договору від 13.01.2020 №1-Е, якими хоч і не змінювалась ціна на електричну енергію, але які були укладені на підставі змін, внесених до Договору від 13.04.2020 №1-Е нікчемною додатковою угодою від 13.04.2020 №5 та недійсною додатковою угодою від 13.10.2020 №12.

Прокурор вважає, що внаслідок неправомірного збільшення ціни на електричну енергію шляхом укладання зазначених вище додаткових угод з порушенням законодавства, мала місце переплата споживачем бюджетних коштів.

Надмірне витрачання бюджетних коштів внаслідок укладення додаткових угод щодо збільшення ціни товару понесла Лисичанська міська територіальна громада, в особі представницького органу, яким на час дії Договору була Військово цивільна адміністрація міста Лисичанська, а на даний момент є Лисичанська міська військова адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області, тобто орган, що виконує функції засновника ЛКСП «Лисичанськводоканал» та орган, який здійснює фінансування діяльності вказаного комунального підприємства.

Відповідно до ст. 3 Бюджетного кодексу України Бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Згідно з ч.ч. 1, 12 ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України, усі бюджетні призначення втрачають чинність після закінчення бюджетного періоду.

Відповідно до ч. 3 ст. 57 Бюджетного кодексу України усі надходження і витрати записуються в тому бюджетному періоді, в якому вони здійснені.

Таким чином, повернення коштів на рахунок платника та сторони Договору ЛКСП «Лисичанськводоканал» не призведе до ефективного захисту порушених інтересів держави та територіальної громади, адже з урахуванням закінчення бюджетного періоду, на який були встановлені відповідні бюджетні призначення, вказані кошти переплати, які безпідставно одержані та збережені постачальником електричної енергії, підлягають поверненню саме до місцевого бюджету, адже вони є цільовими.

З огляду на викладене, прокурор вважає, що наявні достатні правові підстави для застосування наслідків недійсності вказаних додаткових угод шляхом повернення надмірно сплачених споживачем та безпідставно збережених постачальником бюджетних коштів у загальному розмірі 1681903,25 грн, які слід повернути Лисичанській міській військовій адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області. Саме у такий спосіб будуть відновлені порушені інтереси держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні повноваження у сфері бюджету на території Лисичанської міської територіальної громади Сєвєродонецького району Луганської області.

Прокурор наполягає, що уповноваженою особою на вжиття дієвих заходів, спрямованих на усунення порушень у спірних правовідносинах, у тому числі яка може бути позивачем у даному спорі є Лисичанська міська військова адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області, яка була утворена відповідно до Указу Президента України «Про утворення військової адміністрації» №406/2022 від 11.06.2022 та згідно з ч.ч. 1, 3, 8, 9 ст. 4 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» здійснює повноваження органу місцевого самоврядування на відповідній території протягом дії воєнного стану та 30 днів після його припинення чи скасування, тобто є органом, уповноваженим розпоряджатися коштами місцевого бюджету та контролювати законність, ефективність та раціональність їх використання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва заступником керівника Лисичанської окружної прокуратури інтересів держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Лисичанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області з наведеними позовними вимогами, суд враховує таке.

Правовідносини, пов`язані з використанням бюджетних коштів, становлять суспільний та державний інтерес. При цьому, при розпорядженні бюджетними коштами кожен розпорядник повинен керуватися принципами максимальної економії, раціональності, а правочини, фінансування яких передбачається за рахунок таких коштів повинні не тільки бути укладені відповідно до вимог актів законодавства, але і відповідати інтересам держави та суспільства, для забезпечення потреб якого здійснюється закупівля.

При цьому, заволодіння бюджетними коштами всупереч умов та порядку, а також їх збереження без правової підстави визначеними актами законодавства, у будь-якому разі не відповідає інтересам держави і суспільства та вимагає від уповноважених органів здійснити відповідні заходи реагування.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України (далі БК України), бюджетні кошти (кошти бюджету) належні відповідно до законодавства надходження бюджету та витрати бюджету.

Пунктом 34 частини 1 статті 2 БК України передбачено, що місцеві бюджети це бюджет Автономної Республіки Крим, обласні, районні бюджети та бюджети місцевого самоврядування.

Статтею 7 БК України закріплені принципи, на яких ґрунтується бюджетна система України.

Так, відповідно до п.п.1, 6, 10 ч. 1 ст. 7 БК України, до таких принципів, серед іншого, належать принципи самостійності, ефективності та результативності, принцип публічності та прозорості.

Відповідно до п.1.2 Статуту ЛКСП «Лисичанськводоканал», засновником Підприємства є Лисичанська міська рада Луганської області.

Пунктом 4.1. Статуту встановлено, що власником підприємства є Лисичанська міська рада, а тимчасово, на час дії Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області - остання.

На теперішній час, на період воєнного стану, введеного на території України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, повноваження вказаних органів виконує тимчасовий орган Лисичанська міська військова адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області.

Пунктами 5.2 та 5.3 Статуту передбачено, що все майно ЛКСП «Лисичанськводоканал» є комунальним, а одним із джерел формування майна є майно, передаче власником. До майна також віднесені кошти, що виділяються з місцевого бюджету для забезпечення функціонування підприємства та забезпечення потреб громади у послугах водопостачання та водовідведення, на яких спеціалізується спеціально утворене для цих цілей підприємство.

Походження коштів, за рахунок яких здійснювалось фінансування закупівлі електричної енергії відповідно до Договору від 13.01.2020 №1-Е (з урахуванням змін, внесених додатковими угодами № № 5,12,17,18,20) саме з місцевого бюджету Лисичанської міської територіальної громади підтверджено відповідними письмовими доказами, які також були предметом дослідження у судовому засіданні під час розгляду справи №913/157/22, тобто, вказані обставини є встановленими та повторного доведення під час вирішення цієї позовної заяви не потребують.

Додатково про належність вказаних коштів до місцевого бюджету свідчить лист Лисичанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області від 09.01.2024 №135/01-16 та додані до нього копії розпоряджень керівника Військово-цивільної адміністрації міста Лисичанськ Луганської області «Про виділення коштів на фінансову підтримку ЛКСП «Лисичанськводоканал»:

- від 29.10.2020 № 621, яким виділені кошти в сумі 2567745,00 грн на оплату спожитої активної електроенергії;

- від 19.11.2020 № 708, яким виділені кошти в сумі 2285763,00 грн на оплату спожитої активної електроенергії;

- від 15.12.2020 № 870, яким виділені кошти в сумі 2861974,00 грн на оплату спожитої активної електроенергії;

- від 16.02.2021 № 161, яким виділені кошти в сумі 2621768,00 грн на оплату спожитої активної електроенергії.

Також бюджетні кошти на зазначені цілі були виділені відповідно до розпоряджень керівника Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області «Про виділення коштів на фінансову підтримку ЛКСП «Лисичанськводоканал»»:

- від 25.03.2021 № 100, яким виділені кошти в сумі 2416106,00 грн на оплату спожитої активної електроенергії за лютий 2021 року;

- від 15.04.2021 № 210, яким виділені кошти в сумі 2631543,00 грн на оплату за спожиту активну електроенергію за березень 2021 року.

Вказані розпорядження опубліковані на офіційному веб-сайті адміністрації.

Згідно із ч. 4 статті 48 БК України зобов`язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), не вважаються бюджетними зобов`язаннями (крім витрат, що здійснюються відповідно до частини шостої цієї статті) і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Взяття таких зобов`язань є порушенням бюджетного законодавства. Витрати бюджету на покриття таких зобов`язань не здійснюються.

Статтею 143 Конституції України визначено, що місцеві органи самоврядування затверджують програми соціально-економічного розвитку і контролюють їх виконання, затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання.

Суд враховує, що завданням органу місцевого самоврядування, зокрема міської ради, є забезпечення раціонального використання майна та інших ресурсів, що перебувають у комунальній власності. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 30.07.2020 у справі №904/5598/18, від 15.05.2019 у справі № 911/1497/18.

У п.п.1, 4 п.«а» ч.1 ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать повноваження зі складання схвалення та подання на розгляд відповідної ради прогнозу місцевого бюджету, складання проекту місцевого бюджету, подання його на затвердження відповідної ради,забезпечення виконання бюджету; щоквартальне подання раді письмових звітів про хід і результати виконання бюджету; підготовка і подання відповідно до районних, обласних рад необхідних фінансових показників і пропозицій щодо складання проектів районних і обласних бюджетів; здійснення в установленому порядку фінансування видатків з місцевого бюджету.

Як визначено у п.п.1 п. «а» ч.1 ст. 29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать повноваження управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад..

Підпунктом 1 пункту «а» ч. 1 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що до органів сільських, селищних, міських рад належать повноваженні з управління об`єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв`язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню.

При цьому на підставі ч. 1 ст. 62 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» держава фінансово підтримує місцеве самоврядування, бере участь у формуванні доходів місцевих бюджетів, здійснює контроль за законним, доцільним, економним, ефективним витрачанням коштів та належним їх обліком. Вона гарантує органам місцевого самоврядування доходну базу, достатню для забезпечення населення послугами на рівні мінімальних соціальних потреб.

Управління об`єктом комунальної власності включає в себе адміністративні, розпорядчі та організаційні функції, зокрема, вирішення питання про фінансування потреб такої установи з метою виконання нею функцій та завдань для реалізації яких вона створена, а також контролю за раціональним, цільовим та ефективним використанням бюджетних коштів.

Фінансування спірної закупівлі здійснювалось за рахунок коштів місцевого бюджету.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи та посадові особи місцевого самоврядування мають право звертатися до суду щодо визнання незаконними актів місцевих органів виконавчої влади, інших органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які обмежують права територіальних громад, повноваження органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Отже, саме орган місцевого самоврядування на момент виникнення спірних правовідносин мав повноваження здійснювати контроль щодо законності проведених закупівель за бюджетні кошти, прийнятих за результатами таких закупівель рішень та контроль за ефективністю використання бюджетних коштів при укладенні господарських договорів.

Указом Президента України від 27.07.2020 № 293/2020 «Про утворення військово-цивільної адміністрації» було утворено військово-цивільну адміністрацію міста Лисичанськ Луганської області.

Указом Президента України від 19.02.2021 № 62/2021 «Про утворення та реорганізацію військово-цивільних адміністрацій у Луганській області» утворено Лисичанську міську військово-цивільну адміністрацію Сєвєродонецького району Луганської області, реорганізовано військово-цивільну адміністрацію міста Лисичанськ Луганської області шляхом приєднання до Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про військово-цивільні адміністрації» у разі утворення військово-цивільної адміністрації населених пунктів повноваження відповідних сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад, сільських, селищних, міських голів припиняються з дня призначення керівника такої військово-цивільної адміністрації. Повноваження виконавчих органів зазначених рад, апаратів цих рад та їх виконавчих комітетів, посадових та службових осіб місцевого самоврядування, які працюють у таких органах та апаратах, припиняються з дня, наступного за днем прийняття рішення зазначеним керівником військово-цивільної адміністрації населених пунктів про можливість цієї військово-цивільної адміністрації здійснювати повноваження, віднесені законом до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Указом Президента України від 11.06.2022 № 406/2022 «Про утворення військової адміністрації» утворено Лисичанську міську військову адміністрацію Сєвєродонецького району Луганської області.

Згідно з частинами 8, 9 ст. 4 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» військові адміністрації населених пунктів, районні, обласні військові адміністрації здійснюють свої повноваження протягом дії воєнного стану та 30 днів після його припинення чи скасування. У зв`язку з утворенням військових адміністрацій населених пунктів повноваження військово-цивільних адміністрацій цих населених пунктів припиняються з дня початку здійснення відповідною військовою адміністрацією своїх повноважень.

Таким чином, у зв`язку із утворенням Лисичанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області відбувся перехід повноважень уповноважених у даних правовідносинах органів (Лисичанської міської ради, військово-цивільної адміністрації міста Лисичанськ Луганської області та Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації) до Лисичанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області.

Тобто, уповноваженим органом у спірних правовідносинах є Лисичанська міська військова адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області.

Лисичанська окружна прокуратура листом від 01.12.2023 № 50-2897вих-23 повідомила Лисичанську міську військову адміністрацію Сєвєродонецького району Луганської області про виявлені порушення інтересів держави, що виникли внаслідок укладення додаткових угод від 13.04.2020 №5, від 13.10.2020 №12 до Договору від 13.01.2020 №1-Е, а також про те, що вказані додаткові угоди визнані судами у справі №913/157/22 відповідно нікчемною та недійсною. Зазначеним листом також витребувано відомості щодо вжитих і запланованих заходів із захисту порушених інтересів держави.

На вказаний лист була отримана відповідь Лисичанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області від 06.12.2023 №4002/01-16, в якій повідомлено про те, що ЛКСП «Лисичанськводоканал» 29.11.2023 звернувся до ТОВ «Енсол Україна» з письмовою вимогою повернути необґрунтовано отримані на підставі вказаних додаткових угод кошти у сумі 1681903,25 грн (лист від 29.11.2023 №29/11-2023). При цьому будь-яких самостійних заходів, спрямованих на усунення порушень Позивач, як уповноважений орган не здійснив та не повідомив прокурора про намір їх здійснити.

В подальшому, Лисичанською окружною прокуратурою Луганської області на виконання вимог прокурором повторно направлено лист від 29.12.2023 №50-3096вих-23 на адресу Лисичанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, в якому повторно повідомлено про виявлені прокурором порушення та запропоновано самостійно вжити заходи, спрямовані на їх усунення.

У відповідь Лисичанська міська військова адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області у листі від 09.01.2024 « 135/01-16 повідомила, що про вказані прокурором порушення їй відомо з постанови Верховного Суду від 31.10.2023 у справі №913/157/22, а також, що заходи спрямовані на їх усунення адміністрацією не вживались та прокурора не повідомлено про намір вжити такі заходи з боку адміністрації. Додатково адміністрацією підтверджено факт фінансування закупівлі електричної енергії за Договором від 13.01.2020 №1-Е за рахунок коштів місцевого бюджету.

Таким чином, незалежно від причин незвернення до суду Лисичанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, факт цього незвернення та відсутність наміру до цього свідчить про те, що вказаний суб`єкт владних повноважень не виконує своїх повноважень із захисту інтересів держави.

Таким чином, суд дійшов висновку, що Лисичанською міською військовою адміністрацією Сєвєродонецького району Луганської області не здійснювався захист інтересів держави у відповідних правовідносинах, оскільки компетентний орган знав про виявлені порушення, повідомлені прокурором, однак протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави.

Прокурором також був спрямовано лист від 09.02.2024 №50-362вих-24 до Лисичанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, в якому повідомлено про намір органу прокуратури звернутися до господарського суду в їх інтересах з відповідним позовом.

За таких обставин, суд погоджується з доводами прокурора про те, що у нього були достатні підстави, вбачаючи порушення інтересів держави, та отримавши на своє звернення зазначені відповіді, вважати, що уповноважений орган держави у відповідних правовідносинах, будучи обізнаним з такими порушеннями не вжив заходів до їх усунення з метою захисту інтересів держави.

Враховуючи наведене прокурором обґрунтування та норми законодавства, суд вважає за можливе підтвердити підстави представництва заступником керівника Лисичанської окружної прокуратури інтересів держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у відповідних правовідносинах: Лисичанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області за заявленими позовними вимогами.

Згідно з ч. 2 п. 5 ст. 53 ГПК України, у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

Отже, Лисичанська міська військова адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області набуває статусу позивача у цій справі.

Відповідно до приписів ст. 12 ГПК України, господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного).

Згідно з ч. 3 ст. 12 ГПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Дослідивши матеріали позовної заяви, господарський суд дійшов висновку про необхідність розгляду справи за правилами загального позовного провадження, враховуючи ціну позову, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів, які необхідно дослідити під час розгляду спору та обставини, які необхідно встановити.

Відповідно до статті 181 ГПК України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій. Підготовче засідання має бути розпочате не пізніше ніж через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи зазначене, розглянувши матеріали позовної заяви, господарський суд визнав їх достатніми для прийняття позовної заяви до розгляду.

Суд звертає увагу, що частиною 6 статті 6 ГПК України передбачено, що адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Згідно з частиною 7 статті 42 ГПК України, якщо цим Кодексом передбачено обов`язок учасника справи щодо надсилання копій документів іншим учасникам справи, такі документи в електронній формі можуть направлятися з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а в разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету у паперовій формі листом з описом вкладення.

Якщо інший учасник справи відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язаний зареєструвати електронний кабінет, але не зареєстрував його, учасник справи, який подає документи до суду в електронній формі з використанням електронного кабінету, звільняється від обов`язку надсилання копій документів такому учаснику справи.

Суд, направляючи такому учаснику справи судові виклики і повідомлення, ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом, зазначає у цих документах про обов`язок такої особи зареєструвати свій електронний кабінет та про можливість ознайомлення з матеріалами справи через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему або її окрему підсистему (модуль), що забезпечує обмін документами.

Із даних системи «Діловодства спеціалізованого суду» вбачається, що всі учасники провадження зареєстровані в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі та у них є електронний кабінет.

У разі наявності інформації щодо актуальних засобів зв`язку сторін, крім тих, які вказані у позовній заяві, сторонам слід надати вказані відомості суду.

Керуючись ч. 6 ст. 6, ст. 12, ч. 7 ст. 42, ст.ст. 165-167, 176, 181, п. 8 ч. 4 ст. 247, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Підтвердити підстави представництва виконуючого обов`язки керівника Щастинської окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Національної служби здоров`я України та Північно-Східного офісу Державної аудиторської служби України до ТОВ «НПО «СЗХНО» та КНП «Станично-Луганська багатопрофільна лікарня» з заявленими позовним вимогам.

2. Відкрити провадження у справі.

3. Справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

4. Підготовче засідання призначити на 18.03.2024 о 13 год 30 хв, яке відбудеться у приміщенні Господарського суду Луганської області за адресою: м. Харків, проспект Науки, буд. 5, зал судових засідань №205.

5. Встановити позивачу (Лисичанській міській військовій адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області) строк для надання письмових пояснень з викладом власної правової позиції щодо заявленого позову до 08.03.2024 (докази направлення пояснень іншим учасникам надати суду).

6. Відповідачу (ТОВ «Енсол Україна») встановити строк для подання відзиву на позов із урахуванням вимог ст. 165 ГПК України не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду направити копію відзиву та доданих до нього документів позивачу та прокурору, докази направлення/надання надати суду (додати до відзиву).

7. Прокурору та позивачу у строк, не більше ніж п`ять днів з дня отримання відзиву, надати суду відповідь на відзив із його документальним обґрунтуванням. Одночасно з надісланням (наданням) відповіді до суду направити її копію з доданими документами відповідачу, докази направлення/надання надати суду (додати до відповіді).

8. Відповідачу у строк, не більше ніж п`ять днів з дня отримання відповіді на відзив, надати суду заперечення із урахуванням вимог ст.167 ГПК України із його документальним обґрунтуванням, одночасно надіслати позивачу та прокурору копію заперечень, докази направлення/надання надати суду.

Явку представників сторін визнати необов`язковою.

Роз`яснити учасникам справи, що вони мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, у тому числі з використанням власних технічних засобів, відповідно до ст. 197 ГПК України, або заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності на підставі наявних у суду матеріалів, відповідно до ч. 3 ст. 196 ГПК України надати заяву.

Повідомити учасників справи про можливість надсилання документів, що стосуються розгляду справи, без особистого прибуття до приміщення суду:

- через особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі підсистема «Електронний суд» ЄСІТС) https://id.court.gov.ua;

- у разі неможливості надсилання документів в електронному вигляді - звичайною поштою на офіційну адресу суду (61022, м. Харків, проспект Науки, буд. 5).

Звертаємо увагу учасників судового процесу, що всі копії документів, що додаються до матеріалів справи та довіреності представників сторін повинні бути належним чином засвідчені. Суд звертає увагу, що пунктом 5.26 ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації "Вимоги до оформлення документів», встановлено, що відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів «Згідно з оригіналом» (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії. У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчують відбитком печатки юридичної особи, структурного підрозділу (служби діловодства, служби кадрів, бухгалтерії тощо) юридичної особи або печатки «Для копій». Відмітку про засвідчення копії документа проставляють нижче реквізиту «Підпис» на лицьовому боці останнього аркуша копії документа.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 21.02.2024 та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку відповідно до ст.255 Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: (https://court.gov.ua/fair/sud5014).

Суддя Олена ФОНОВА

вих. №

21.02.2024

Надр. 1 прим.

1- до справи

2- заступнику керівника Лисичанської окружної прокуратури (вул. Менделєєва, 65, м. Лисичанськ Луганської області, 93100; тимчасове місцезнаходження: вул. Соборна, 5А, м. Кропивницький Кіровоградської області, 25009) до електронного кабінету

3- Лисичанській міській військовій адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області (вул. ім. М. Грушевського, будинок 7, м. Лисичанськ Луганської області, 93100, тимчасове місцезнаходження: вул. Київська, 132/2, м. Обухів Київської області, 08700) до електронного кабінету

4- ТОВ «Енсол Україна» (вул. Закревського Миколи, будинок 29А, м. Київ, 02222) до електронного кабінету

5- прокуратурі Харківської області (61050, м. Харків, вул. Б.Хмельницького, 4) до електронного кабінету

Внесено до ЄДРСР

21.02.2024

__________ Світлана АВІЛОВА