УХВАЛА

м. Київ

19.02.2024Справа № 910/9584/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Спичака О.М. розглянувши

заяву Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про видачу дубліката наказу Господарського суду міста Києва від 08.11.2023 у справі

За позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Державного підприємства "Групова котельня Міністерства внутрішніх справ України"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

про стягнення 2227122,53 грн.

ВСТАНОВИВ:

19.06.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» з вимогами до Державного підприємства «Групова котельня Міністерства внутрішніх справ України» про зобов`язання повернути безпідставно набуте майно - природний газ в обсязі 67326,00 куб.м.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем було порушено умови Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, яке затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2018 №867, у березні та квітні 2021 року, а тому отримання природного газу на підставі Договорів ПСО не здійснювалося, та набутий у цей період природний газ є набутим ДП «Групова котельня» без достатньої правової підстави.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.06.2023 відкрито провадження у справі №910/9584/23, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України», та призначено підготовче засідання.

04.10.2023 Господарським судом міста Києва було ухвалено рішення, яким позовні вимоги задоволено; стягнуто з Державного підприємства «Групова котельня Міністерства внутрішніх справ України» на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» грошові кошти у розмірі грн 53 коп. та судовий збір у розмірі 33406 грн 84 коп.

08.11.2023 на виконання рішення Господарського суду міста Києва у справі від 04.10.2023, яке набрало законної сили 24.10.2023, було видано відповідний наказ.

13.02.2024 від Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надійшла заява про видачу дубліката наказу Господарського суду міста Києва від 08.11.2023.

В своїй заяві стягувач стверджує, що наказ Господарського суду міста Києва було втрачено при внутрішній пересилці Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" між відділами.

Розглянувши заяву про видачу дубліката наказу Господарського суду міста Києва, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для її задоволення. При цьому, суд виходить з такого.

Згідно п.19.4 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Крім того, відповідно до ст.129 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (ст.19 Господарського процесуального кодексу України).

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року N18-рп/2012; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року N11-рп/2012.

Згідно з мотивувальною частиною рішення №16-рп/2009 від 30.06.2009 Конституційного Суду України виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Виходячи з того, що згідно зі ст.1 Конституції України Україна є правовою державою, обов`язковість виконання судових рішень є обов`язковою гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

Отже, з системного аналізу наведеного вище полягає, що виконання судового рішення є однією з основоположних засад здійснення державою правозахисної функції.

За приписами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (див. рішення від 19.03.1997 зі справи "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece); рішення від 20.07.2004 зі справи "Шмалько проти України").

Як вказано у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Глоба проти України" № 15729/07 від 05.07.2012, пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

Крім того судом встановлено, що наказ Господарського суду міста Києва від 08.11.2023 дійсний для пред`явлення до виконання до 25.10.2026.

З урахуванням викладеного, відповідно до вимог Конституції України, рішення суду по справі №910/9584/23, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання та має бути виконане.

Керуючись ст. ст. 234, 235, п.19.4 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В:

1. Задовольнити заяву Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про видачу дубліката наказу Господарського суду міста Києва від 08.11.2023.

2. Видати дублікат наказу Господарського суду міста Києва від 08.11.2023 у справі №910/9584/23.

3. Згідно з ч. 1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня її підписання.

Суддя О.М.Спичак