номер провадження справи 24/263/23
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2024 Справа № 908/3161/23

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Азізбекян Тетяни Анатоліївни, при секретареві судового засідання Зеленцовій К.Ю., розглянувши матеріали справи № 908/3161/23

за позовом Заступника керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області (69050, м. Запоріжжя, вул. Космічна, буд. 118 а) в інтересах держави, в особі органу, уповноваженого державою, здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах,

позивач: Запорізька міська рада (69105, м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 206, )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю РЕНТА ЛЮКС (51206, м. Новомосковськ, Дніпропетровська область, вул. Миру, буд. 59, код ЄДОРОУ 4321583)

про стягнення 48794,57 грн.

за участю представників:

прокурор: Олег Токмаков, посвідчення № 075796 від 01.03.2023

від позивача: Ковальчук К.С., посвідчення від 26.08.2023 № 987

від відповідача: Кузнецов О.М., адвокат, ордер серія АЕ № 1245971 від 11.12.2023

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області звернувся заступник керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області з позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Запорізької міської ради про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю РЕНТА ЛЮКС доходу отриманого від безпідставно набутого майна за період з 05.10.2020 по 28.02.2022 у розмірі 48794,57 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 13.10.2023 здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/3161/23 та визначено до розгляду судді Азізбекян Т.А.

Позов заявлено на підставі ст., ст. 23, 24 Закону України «Про прокуратуру», ст., ст. 1212, 1214 Цивільного кодексу України та мотивовано тим, що Запорізькою міською радою, на підставі рішень Запорізької міської ради від 30.06.2015 № 7 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя», від 28.11.2018 № 26 «Про встановлення розміру орендної плати за землю», було здійснено розрахунок недоотриманих доходів за фактичне користування ТОВ «РЕНТА ЛЮКС» земельною ділянкою з кадастровим номером :03:033:0092 без оформлення правовстановлюючих документів, що посвідчують право оренди (користування). Відповідно до розрахунків, загальний розмір недотриманих доходів за період з 05.10.2020 по 28.02.2022 склав 48 794,57 грн. Враховуючи те, що ТОВ «РЕНТА ЛЮКС» користувалось вказаною земельною ділянкою без достатньої правової підстави, то, відповідно до положень ст.ст. 1212-1214 Цивільного кодексу України, ТОВ «РЕНТА ЛЮКС» повинно відшкодувати Запорізькій міській раді доходи, які воно одержало у вигляді несплаченої орендної плати у розмірі 48 794,57 грн.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 23.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/3161/23, присвоєно справі номер провадження 24/263/23, визначено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 15.11.2023 о 10 год. 20 хв.

13.11.2023 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти позову та вказує зокрема на те, що позов заявлено до неналежного відповідача та зауважує, що ТОВ «РЕНТА ЛЮКС» не використовує дану земельну ділянку та будь-яку господарську діяльність за вказаною адресою не проводить. Фактично з 06.10.2020 по сьогоднішній день фактичним користувачем об`єкта - автозаправного комплексу, що розташований за адресою м. Запоріжжя, вул. Олімпійська, буд. 7а (розташований на земельній ділянці з КН 231000000:03:033:0092) є інше підприємство - ТОВ «ГРОС ТРЕЙДІНГ». Також позивач не довів отримання ТОВ «РЕНТА ЛЮКС» доходу в розмірі 48 794,57 грн. Поданий позивачем розрахунок недоотриманих доходів ґрунтується на недостовірних даних, не чинних нормативних актах та складеним особами, які відповідно до своїх посадових обов`язків не мають повноважень і відповідної кваліфікації для здійснення розрахунку недоотриманих доходів за фактичне користування земельною ділянкою. Крім того, Заступник керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя необґрунтовано подав позовну заяву без встановлення повноважень органу місцевого самоврядування, а також без врахування факту здійснення Запорізькою міською радою дій щодо захисту своїх інтересів шляхом подання позовної заяви до ТОВ «РЕНТА ЛЮКС» в 2022 році, щодо земельної ділянки кадастровий номер :03:033:0092. ТОВ «РЕНТА ЛЮКС» вважає, що набуття товариством земельної ділянки кадастровий номер :03:033:0092, відбулося на правових підставах у відповідності до п. 11 ст. 120 Земельного Кодексу України, що унеможливлює застосування до спірних правовідносин ст. ст. 1212, 1214 Цивільного Кодексу України.

Також відповідачем подано клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, а саме: копію листа ТОВ «РЕНТА ЛЮКС» до Запорізької міської ради від 19.01.2022; копію листа ТОВ «РЕНТА ЛЮКС» до Запорізької міської ради від 26.08.2022 та копію поштового повідомлення про вручення відправлення.

13.11.2023 прокурором подана суду відповідь на відзив відповідача.

Ухвалою суду від 15.11.2023 відкладено підготовче засідання на 11.12.2023 о 10 год.00 хв. В судовому засіданні оголошувалася протокольна перерва до 10.01.2024 та до 25.01.2024.

Ухвалою суду від 12.01.2024 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕНТА ЛЮКС» про участь в усіх судових засіданнях в режимі відеоконференції у справі №908/3161/23.

Відповідно до ст. 222 ГПК України здійснювалося фіксування судового засідання 25.01.2024 за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Прокурор підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач проти позову заперечував, свою правову позицію виклав у відзиві на позовну заяву, просить суд в позові відмовити.

В засіданні 25.01.2024 судом, в порядку ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Суд повідомив строк виготовлення повного тексту рішення та роз`яснив порядок і строк його оскарження.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення прокурора, представників сторін, суд

УСТАНОВИВ:

Територіальна громада міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради є власником земельної ділянки з кадастровим номером :03:033:0092, площею 0,0469 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

Також встановлено, що на вказаній земельній ділянці за адресою: м. Запоріжжя, вул. Олімпійська, буд. 7а, розташовано об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 101, а саме: автозаправочна станція (операторська АЗС літ. А загальною площею 8,6 кв.м., заправочна літ. Б, заправочна літ. В, заправочна літ. Г, замощення І, паркан № 1, ворота № 5, зливний колодязь № 6, майданчик ПММ № 7), власником якого є ТОВ «РЕНТА ЛЮКС».

Право власності ТОВ «РЕНТА ЛЮКС» на вказаний об`єкт зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.10.2020 на підставі рішення учасника ТОВ «РЕНТА ЛЮКС» Чернушенко О.В. № 01/10-20 від 01.10.2020 та акта приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу ТОВ «РЕНТА ЛЮКС» від 01.10.2020.

23.04.2021 Запорізькою міською радою було прийнято рішення № 98/61 про надання у користування на умовах оренди ТОВ «РЕНТА ЛЮКС» земельної ділянки з кадастровим номером :03:033:0092, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Олімпійська, буд. 7а, для розташування автозаправочної станції.

02.02.2023 між Запорізькою міською радою та ТОВ «РЕНТА ЛЮКС» було укладено договір оренди землі № 00001, згідно якого було передано в оренду земельну ділянку з кадастровим номером :03:033:0092, на якій розміщені будівля та споруди ТОВ «РЕНТА ЛЮКС». Запис про укладення вказаного договору оренди землі було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 08.02.2023.

Таким чином, в період часу з моменту набуття права власності на вищезазначений об`єкт нерухомого майна (05.10.2020) по 08.02.2023 ТОВ «РЕНТА ЛЮКС» використовувало земельну ділянку з кадастровим номером :03:033:0092 без достатньої правової підстави.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційної довідки № 346328816 від 13.09.2023), земельна ділянка з кадастровим номером :03:033:0092 з 10.05.2006 по 10.05.2009 перебувала в оренді у ТОВ «Крістіна Плюс» ().

Відповідно до листа Головного управління ДПС у Запорізької області № 1650/5/08-01-04-01-09 від 21.02.2023, податкова звітність з плати на землю (орендної плати/земельного податку) за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :03:033:0092 з 2017 по 2022 рік ТОВ «РЕНТА ЛЮКС» не надавалась.

Відповідно до листа Головного управління ДПС у Запорізькій області № 4635/5/08-01-04-01-09 від 02.06.2023, ТОВ «Крістіна Плюс» не надавало податкову звітність та не сплачувало грошові зобов`язання за земельною ділянкою з кадастровим номером :03:033:0092 за 2020-2023 роки.

За вказану земельну ділянку надає податкову звітність та сплачує орендну плату ТОВ «РЕНТА ЛЮКС». За 2023 рік орендна плата нараховувалась та сплачувалась ТОВ «РЕНТА ЛЮКС».

Відповідно до Витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, який надавався 23.12.2021, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :03:033:0092 становить 571 668,79 грн.

На підставі вищезазначених документів та рішень Запорізької міської ради від 30.06.2015 № 7 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя», від 28.11.2018 № 26 «Про встановлення розміру орендної плати за землю», Запорізькою міською радою було здійснено розрахунок недоотриманих доходів за фактичне користування ТОВ «РЕНТА ЛЮКС» земельною ділянкою з кадастровим номером :03:033:0092 без оформлення правовстановлюючих документів, що посвідчують право оренди (користування).

Відповідно до зазначених розрахунків, загальний розмір недоотриманих доходів за фактичне користування ТОВ «РЕНТА ЛЮКС» земельною ділянкою :03:033:0092 за період з 05.10.2020 по 28.02.2022 склав 48 794,57 грн.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Одночасно, організація і порядок діяльності органів прокуратури України визначаються законом.

За приписами ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Норма ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» встановлює дві альтернативні групи умов, при наявності яких, прокурор наділений правом здійснення представництва в суді законних інтересів держави. Перша група альтернативних умов - порушення або загроза порушення інтересів держави. Друга група альтернативних умов - захист цих інтересів (порушених, або щодо порушення яких існує загроза) не здійснює (1) або неналежним чином здійснює (2) орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (3).

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Власником земельної ділянки з кадастровим номером :03:033:0092 є територіальна громада міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради.

Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 2, 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Запорізька міська рада є органом, через який територіальною громадою міста Запоріжжя безпосередньо здійснюється місцеве самоврядування.

Протягом розумного строку (починаючи з 05.10.2020 та до теперішнього часу) Запорізька міська рада жодних заходів, спрямованих на захист інтересів держави, зокрема, шляхом звернення до суду з відповідям позовом не вживала.

На виконання вимог ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», Шевченківською окружною прокуратурою міста Запоріжжя Запорізької області попередньо, до звернення до суду, листами № 57-101-3491ВИХ-23 від 14.06.2023 та № 57-101-5481ВИХ-23 від 13.09.2023 було повідомлено Запорізьку міську раду про порушення інтересів держави та необхідність звернення до суду за їх захистом.

Натомість, листом № 11080/03.3-20/05 від 01.08.2023 виконавчий комітет Запорізької міської ради надав виключно розрахунок недоотриманих доход із за фактичне користування ТОВ «РЕНТА ЛЮКС» земельною ділянковою з кадастровим номером :03:033:0092 без оформлення правовстановлюючих документів, інформацію про те, чи зверталась/чи планується звернення Запорізької міської ради до суду з позовом про стягнення з ТОВ «РЕНТА ЛЮКС» доходу від безпідставно набутого майна не надав.

Листом № 02-07/3368 від 19.09.2023 Департамент правового забезпечення Запорізької міської ради повідомив окружну прокуратуру, що на теперішній час не планує вживати заходи претензійно-позовного характеру в інтересах Запорізької міської ради за земельні ділянки по ТОВ «РЕНТА ЛЮКС» з кадастровими номерами :07:073:0057 та :03:033:0092.

Таким чином, не зважаючи на повідомлення прокурора, суб`єкт владних повноважень (Запорізька міська рада) не здійснив заходи, спрямовані на захист інтересів держави, зокрема, шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Вказане свідчить, про наявність передбачених ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» підстав для звернення до суду прокурора.

З огляду на викладене, з метою не допущення залишення інтересів держави незахищеними, заступник керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області звертається з даним позовом до суду з позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Запорізької міської ради про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю РЕНТА ЛЮКС доходу отриманого від безпідставно набутого майна за період з 05.10.2020 по 28.02.2022 у розмірі 48794,57 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 14 Конституції України, ст. 1 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), ст. 373 ЦК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Статтею 324 ЦК України передбачено, що від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України.

До повноважень міських рад у галузі земельних відносин, відповідно до ст.ст. 12, 83, 122 ЗК України, ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», належить розпорядження землями комунальної власності в межах, визначених Земельним кодексом України.

Суб`єктами права на землі комунальної власності, згідно ст. 80 ЗК України, є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земелька ділянка за територіальною громадою, чи ні.

Частиною 1 ст. 122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу (ч. 1 ст. 124 ЗК України).

Згідно положень ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 126 ЗК України визначено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Виникнення права власності на будинок, будівлю або споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.

Таким чином, обов`язок з оформлення прав на земельну ділянку, на якій розташовано об`єкт нерухомого майна, виник у ТОВ «РЕНТА ЛЮКС» з моменту набуття права власності на нього.

Натомість, відповідач речові права на земельну ділянку з кадастровим номером :03:033:0092 оформив та зареєстрував лише 08.02.2023.

Тобто, в період часу з моменту набуття права власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на вказаній земельній ділянці, по 08.02.2023 ТОВ «РЕНТА ЛЮКС» використовувало земельну ділянку без укладення із Запорізькою міською радою договору оренди землі.

Враховуючи приписи ч. 2 ст. 120 ЗК України, не є правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі або споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка не має іншого власника і на якій ці будинок, будівля або споруда розміщені.

Так, за змістом ч. 1 ст. 181 ЦК України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Отже, нерухоме майно нерозривно пов`язане із земельною ділянкою, на якій воно знаходиться, і переміщення такого майна неможливе без його знецінення, а відтак використання нерухомого майна, яке належить ТОВ «РЕНТА ЛЮКС», неможливе без відповідної земельної ділянки.

Наведена правова норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований.

Таким чином, у зв`язку з користуванням відповідачем нерухомим майном презюмується його користування спірною земельною ділянкою.

У цьому випадку, відсутність документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою у відповідача, не може бути визнане як її самовільне використання, однак не надає права на її безоплатне використання (аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду від 10.02.2020 у справі №922/981/18).

Згідно зі ст. 206 ЗК України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

За приписами п.п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі -ПК України) плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Враховуючи інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ТОВ «РЕНТА ЛЮКС» не було у період часу з моменту набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (05.10.2020) по 28.02.2022 власником чи постійним землекористувачем зазначеної земельної ділянки, а тому не було суб`єктом плати за землю у формі земельного податку (п.п. 14.1.72 п. 14.1 ст. 14 ПК України). При цьому єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата.

Згідно положень ст. 21 Закону України «Про оренду землі» та п.п. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 ПК України, орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

За приписами ст. 93 ЗК України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Отже, за змістом указаних приписів законодавства України, виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.

Проте, з огляду на приписи ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України, не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.

До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондиційними, що регулюються главою 83 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежне під того чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

При цьому, під набуттям майна в даних правовідносинах слід розуміти збільшення вартості власного майна набувача; приєднання до нього нових цінностей, внаслідок чого потерпілий несе додаткові витрати або втрачає належне йому майно, тобто збереження майна однією особою відбувається за рахунок іншої.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту.

Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Разом з цим, обов`язок набувача повернути безпідставно набуте (збережене) майно потерпілому не належить до заходів відповідальності, оскільки боржник при цьому не несе жодних майнових затрат - він зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно утримував (зберігав).

Для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставне набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

З огляду на викладене, фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України.

Зазначене підтверджується висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16- ц, від 17.10.2018 у справі № 922/2972/17, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17, від 13.02.2019 та від 04.12.2019 у справі №917/1739/17 при розгляді аналогічних спорів.

Таким чином, з часу виникнення у ТОВ «РЕНТА ЛЮКС» права власності на об`єкт нерухомого майна, виник й обов`язок укласти договір оренди земельної ділянки, на якій цей об`єкт нерухомого майна розташований.

Отже, ТОВ «РЕНТА ЛЮКС» (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою комунальної власності в період часу з моменту набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (05.10.2020) по 28.02.2023, збільшив вартість власного майна, а Запорізька міська рада (потерпілий) втратив належне їй майно (кошти від орендної плати), тобто має місце факт безпідставного збереження саме орендної плати ТОВ «РЕНТА ЛЮКС» за рахунок Запорізької міської ради.

Крім того, згідно зі ст. 11 Господарського процесуального кодексу України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

П. 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 03.06.2006 визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

У спірних правовідносинах неотриманні Запорізькою міською радою кошти від оренди землі підпадають під визначення Європейським судом з прав людини «виправдане очікування» щодо отримання можливості ефективного використання права власності територіальної громади міста Запоріжжя.

Запорізькою міською радою на підставі зазначеної інформації, документів та рішень Запорізької міської ради від 30.06.2015 № 7 «Про затвердження грошової оцінки земель міста Запоріжжя», від 28.11.2018 № 26 «Про розміру орендної плати за землю» здійснено розрахунок недоотриманих доходів за фактичне користування ТОВ «РЕНТА ЛЮКС» земельною ділянкою з костровими номером :03:033:0092 за період з дати набуття ТОВ «РЕНТА ЛЮКС» права власності на об`єкт нерухомого майна (05.10.2020) по 28.02.2022.

Згідно указаних розрахунків загальний розмір недоотриманих доходів за фактичне користування ТОВ «РЕНТА ЛЮКС» земельною ділянкове з кадастровим номером :03:033:0092 становить 48 794,57 грн.

Відновлення порушених прав Запорізької міської ради за таких обставин і в такий спосіб не створює для відповідача жодних необґрунтованих, додаткових негативних наслідків, оскільки предметом позову є стягнення грошових коштів, які останній мав би сплатити за звичайних умов як і фактичних добросовісний землекористувач.

Враховуючи, що ТОВ «РЕНТА ЛЮКС» в період з 05.10.2020 по 28.02.2022 користувалося вказаною земельною ділянкою без достатньої правової підстави, відповідно до положень статей 1212-1214 Цивільного кодексу України повинне відшкодувати Запорізькій міській раді доходи, які воно одержало у вигляді несплаченої орендної плати за вказаний період у розмірі 48794,57 грн.

З урахуванням вищевикладеного суд задовольняє позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь Запорізької міської ради дохід, отриманий від безпідставно набутого майна за період з 05.10.2020 по 28.02.2022 у розмірі 48794,57 грн.

Твердження відповідача про те, що позов заявлено до неналежного відповідача судом до уваги не приймаються оскільки ТОВ «РЕНТА ЛЮКС» уклало з Запорізькою міською радою договір оренди землі, коли об`єкт, який на ній розташований, вже був переданий ТОВ «РЕНТА ЛЮКС» в користування третій особі.

При цьому, ТОВ «РЕНТА ЛЮКС» самостійно нарахувало та сплатило орендну плату за користування земельною ділянкою, на якій розташований об`єкт, переданий відповідачем в оренду третій особі, за 2023 рік.

Укладення між відповідачем та третьою особою договору оренди частини об`єкта нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці комунальної власності, не створює правових відносин між Запорізькою міською радою та третьою особою (орендарем).

Саме ТОВ «РЕНТА ЛЮКС», як власник вказаного об`єкта нерухомого майна, було зобов`язане вчасно звернутись до органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу йому в користування земельної ділянки комунальної власності та укласти договір оренди землі, тому ТОВ «РЕНТА ЛЮКС» є належним відповідачем у справі № 908/3161/23.

Стосовно заперечень щодо розрахунку недоотриманих доходів за фактичне користування земельною ділянкою, то у відповідь на лист окружної прокуратури № 57-101-3491ВИХ-23 від 14.06.2023, листом № 11080/03.3-20/05 від 01.08.2023 виконавчий комітет Запорізької міської ради надав розрахунок недоотриманих доходів за фактичне користування ТОВ «РЕНТА ЛЮКС» земельною ділянкою з кадастровим номером :03:033:0092.

Розрахунок, здійснено на підставі рішення Запорізької міської ради № 7 від 30.06.2015 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя», рішення Запорізької міської ради № 26 від 28.11.2018 «Про встановлення розміру орендної плати за землю», витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, який надавався 23.12.2021 № 1484/33-2, використання якого під час укладення договору оренди землі № 00001 від 02.02.2023 не викликало зауважень з боку ТОВ «РЕНТА ЛЮКС», листів Головного управління ДПС у Запорізькій області № 1650/5/08-01-04-01-09 від 21.02.2023 та №4635/5/08-01-04-01-09 від 02.06.2023.

Таким чином, розрахунок недоотриманих доходів за фактичне користування земельною ділянкою було зроблено правильно та уповноваженою особою, представником власника земельної ділянки - виконавчим комітетом Запорізької міської ради.

Відповідно до рішення учасника ТОВ «РЕНТА ЛЮКС» ОСОБА_1 № 01/10-20 від 01.10.2020 та акта приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу ТОВ «РЕНТА ЛЮКС» від 01.10.2020, копії яких долучені до матеріалів справи, його підписанти самі зазначили, що об`єкт нерухомого майна, який відчужувався, розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :03:033:0092, площею 0,0469 га.

До того ж, згідно договору оренди землі № 00001 від 02.02.2023, укладеного між Запорізької міською радою та ТОВ «РЕНТА ЛЮКС», на теперішній час відповідач орендує земельну ділянку з кадастровим номером :03:033:0092, саме площею 0,0469 га.

Таким чином, твердження відповідача про те, що прокурором не надано доказів використання ТОВ «РЕНТА ЛЮКС» земельної ділянки у більшому розмірі, ніж розташований під нерухомим майном відповідача, а останній фактично користується земельною ділянкою площею 469 кв.м., суперечить обставинам справи.

Твердження відповідача про те, що відсутні підстави для стягнення доходу, отриманого від безпідставно набутого майна, у зв`язку з тим, що на теперішній час між Запорізькою міською радою та ТОВ «РЕНТА ЛЮКС» укладено договір оренди спірної земельної ділянки, є безпідставним з огляду на те, що правовідносини сторін щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:033:0092, які тривали з 05.10.2020 по 28.02.2022, тобто до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, є кондикційними, тому до них застосовуються положення ст.ст. 1212,1214 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Суд відзначає, що у розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи скористатися заходами правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Крім того, за змістом процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

При цьому позивач самостійно визначає та обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 78 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

При цьому, господарський суд вважає за необхідне наголосити на тому, що відповідно до частини 3 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

За результатами аналізу всіх наявних у справі доказів в їх сукупності суд приходить до висновку, що докази на підтвердження правомірності позовних вимог є більш вірогідними, ніж докази надані на їх спростування.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 ГПК України).

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

На підставі викладеного суд вважає правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати у розмірі 2684,00 грн покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕНТА ЛЮКС» (, адреса місцезнаходження: 51206, Дніпропетровська обл., м. Новомосковськ, вул. Миру, буд. 59) на користь Запорізької міської ради (, адреса місцезнаходження: 69105, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 206) дохід, отриманий від безпідставно набутого майна за період з 05.10.2020 по 28.02.2022 в розмірі 48 794 (сорок вісім тисяч сімсот дев`яносто чотири) грн. 57 коп.

Видати наказ.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕНТА ЛЮКС» (, адреса місцезнаходження: 51206, Дніпропетровська обл., м. Новомосковськ, вул. Миру, буд. 59) на користь Запорізької обласної прокуратури в особі Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області (адреса місцезнаходження: 69050, м. Запоріжжя, вул. Космічна, буд. 118а, , розрахунковий рахунок: UА0000271, відкритий в Державній казначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, отримувач: Запорізька обласна прокуратура, , код класифікації видатків бюджету - 2800) кошти, витрачені в 2023 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави в розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 16.02.2024.

Суддя Т.А. Азізбекян