Справа № 909/1148/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.02.2024 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Михайлишина В. В., секретар судового засідання Безрука Н. К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Державної служби України з безпеки на транспорті

(вул. Антоновича, буд. 51, м. Київ, 03150)

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Савчина Василя Мирославовича

(

АДРЕСА_1 )

про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні в сумі 16 173, 08 гривень,

за участі:

від позивача: Крайник Оксани Василівни ,

від відповідача: представник в судове засідання не з`явився,

В С Т А Н О В И В:

1. Під час судового розгляду справи здійснювалося фіксування судових засідань за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

2. Рішення у цій справі ухвалено у нарадчій кімнаті за результатами оцінки поданих доказів.

3. За результатами розгляду справи суд бере до уваги таке.

І. СУТЬ СПОРУ

4. У грудні 2023 року до Господарського суду Івано-Франківської області звернулася Державна служба України з безпеки на транспорті із позовною заявою до Фізичної особи - підприємця Савчина Василя Мирославовича про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні в сумі 16 173, 08 гривень.

ІІ. ВИРІШЕННЯ ПРОЦЕСУАЛЬНИХ ПИТАНЬ ПІД ЧАС РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

5. 20.12.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; постановив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи; розгляд справи по суті призначив на 18.01.2024; зобов`язав сторони подати заяви по суті спору, зокрема: відповідачу встановив 15-ти денний строк з моменту вручення ухвали суду для подачі відзиву на позов, а також зобов`язав подати копію довідки про присвоєння Савчину Василю Мирославовичу реєстраційного номеру облікової картки платника податків.

6. 04.01.2024 за вх. № 276/24 через підсистему "Електронний суд" від Державної служби України з безпеки на транспорті надійшло клопотання, яким позивач повідомив про зміну реквізитів за кодом бюджетної класифікації 22160100.

7. 18.01.2024 суд відклав розгляд справи по суті на 05.02.2024.

8. 05.02.2024 суд відклав розгляд справи по суті на 19.02.2024; зобов`язав Головне управління ДПС в Івано-Франківській області надати до Господарського суду Івано-Франківської області, в термін до 16.02.2024, інформацію про реєстраційний номер облікової картки платника податків Савчина Василя Мирославовича .

9. 08.02.2024 за вх. № 2196/24 через підсистему "Електронний суд" від Державної служби України з безпеки на транспорті надійшло клопотання про долучення доказів.

10. 16.02.2024 за вх. № 2731/24 до канцелярії суду від Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, на виконання ухвали суду від 05.02.2024, надійшла відповідь, в якій зазначається про перебування Савчина Василя Мирославовича на обліку в окремому реєстрі Державного реєстру, як фізична особа, яка через свої релігійні переконання відмовилася від прийняття реєстраційного номеру облікової картки платника податків та обліковується за прізвищем, ім`ям, по батькові, серією та номером паспорта.

11. В судові засідання представник відповідача жодного разу не з`явився.

12. Про дату, час та місце судових засідань у справі відповідач належним чином повідомлявся ухвалами суду від 20.12.2023, від 18.01.2024 та від 05.02.2024.

13. Ухвали суду від 20.12.2023 та від 05.02.2024 направлені на адресу відповідача, яка вказана у позовній заяві та у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

14. Означені ухвали від 20.12.2023 та від 05.02.2024 отримані відповідачем особисто 05.01.2024 (поштове повідомлення № 798) та 15.02.2024 (поштове повідомлення № 294) - відповідно.

15. Ухвала суду від 18.01.2024 направлена на адресу відповідача, яка вказана у позовній заяві та у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, рекомендованим листом, який, згідно з трекінгом з офіційного сайту АТ "Укрпошта" отримано відповідачем особисто 02.02.2024.

16. В силу положення пункту 3 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення, вважається днем вручення йому відповідної ухвали суду.

17. Пунктом 1 частини 1 статті 178 Господарського процесуального кодексу України передбачене право відповідача подати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

18. Статтею 251 Господарського процесуального кодексу України визначено особливості подання заяв по суті у спрощеному позовному провадженні, зокрема частиною 1 цієї статті вказано, що відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

19. Станом на 19.02.2023 відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався, свої пояснення стосовно позову до суду не подав.

20. Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

21. Водночас, як визначено в частині 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

22. Згідно приписів частини 1 та пункту 1 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

23. Водночас суд зауважує, що сторони зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи. У разі неподання учасником судового процесу з неповажних причин або без повідомлення причин матеріалів та інших доказів, витребуваних господарським судом, останній може здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами та доказами.

24. Також, відповідач не скористався своїм правом згідно приписів статті 197 Господарського процесуального кодексу України на участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

25. Відповідно до пункту 7 частини другої статті 129 Конституції України, основними засадами судочинства є розумні строки розгляду справи судом.

26. Згідно пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

27. Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України згідно зі статтею 9 Конституції України. Пріоритетність застосування норм таких міжнародних договорів у господарському процесі встановлена статтею 3 Господарського процесуального кодексу України.

28. Відповідно до Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основних свобод" від 17.07.1997, дана Конвенція та Протоколи до неї № № 2, 4, 7, 11 є частиною національного законодавства України.

29. За правилами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ як джерело права Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини.

30. Конвенція на відміну від національного законодавства України не запроваджує чітких строків розгляду справи, проте посилання на строк містить стаття 6 Конвенції, яка постулює дефініцію розумного строку розгляду справи.

31. Критерій розумності строку розгляду справи також наведений в інформаційному листі Вищого господарського суду України від 18.11.2003 № 01-8/1427. У цьому листі зазначено: "Критеріями оцінки розгляду справи упродовж розумного строку є складність справи, поведінка учасників процесу і поведінка державних органів (суду), важливість справи для заявника". Визначаючи ці критерії, ВГСУ посилається на рішення Європейського суду з прав людини у справі "Красношапка проти України" № 23786/02 від 30.11.2006 (§ 51).

32. Аналізуючи практику Європейського суду з прав людини, можна дійти висновку, що критерії оцінки розумності строку розгляду справи має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

33. Разом із тим, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Тобто, неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про дату, час та місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

34. Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що судом, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності, а відтак суд вважає, що спір належить вирішити по суті у відсутності представника відповідача за матеріалами справи, запобігаючи, одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору та сприяючи своєчасному поновленню порушених прав.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ СТОРІН

35. Позиція позивача. Позовні вимоги мотивовані тим, що 02.12.2020 внаслідок проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки MAN, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки WH, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , встановлено перевищення нормативних вагових параметрів, про що складені акти та довідка. Згідно свідоцтв про реєстрацію НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , зазначені транспортні засоби належать Савчину В. М . За даними вказаних вище документів 02.12.2020 проведено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нарахована плата у сумі 472, 68 євро, що становить 16 173, 08 гривень (відповідно до курсу НБУ станом на 02.12.2020). Позовні вимоги обґрунтовує приписами статті 29 Закону України "Про дорожній рух", статті 33 Закону України "Про автомобільні дороги" та статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

36. Позиція відповідача. Відзив на позов не подав, проти позову не заперечив.

IV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

37. На підставі направлення на рейдову перевірку № 011979 від 27.11.2020 (а. с. 33), щотижневого графіка проведення рейдових перевірок у період 30.11.2020 - 06.12.2020 (а. с. 34), а також плану на IV квартал 2020 року (а. с. 35 - 36), посадовими особами Поліського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спільно з посадовою особою балансоутримувача пункту габаритно-вагового контролю ОСОБА_6 на 132 км а/д М-19 проведена рейдова перевірка додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

38. Під час перевірки був зупинений транспортний засіб марки MAN, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки WH, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 (копія посвідчення водія знаходиться в матеріалах справи - а. с. 23 - 24).

39. Відповідно до свідоцтв про реєстрацію НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , зазначені транспортні засоби належать ФОП Савчину Василю Мирославовичу (а. с. 23 - 24).

40. Працівниками Поліського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки спільно з посадовою особою балансоутримувача пункту габаритно-вагового контролю проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки MAN, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки WH, реєстраційний номер НОМЕР_2 , водій ОСОБА_3 у результаті якого встановлено таке: тип транспортного засобу - автомобіль (тягач) з напівпричепом, результати вагового контролю навантаження на осі, тонн: 1) 7, 3; 2) 12, 85; 3) 8, 3; 4) 8, 4; 5) 8, 35; повна маса транспортного засобу - 45, 2 т., що підтверджується довідкою від 02.12.2020 № 0016928 про результати здійснення габаритно-вагового контролю (а.с. 19). Перевищення нормативних вагових параметрів, підтверджується також копією талона про зважування від 02.12.2020 (а. с. 18).

41. За результатами вказаної перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 02.12.2020 № 244633 (а. с. 17) та акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 02.12.2020 № 036643 (а. с. 20). У цих актах зазначено, що суб`єктом перевірки є Савчин Василь Мирославович , а також відображено перевищення нормативно допустимого осьового навантаження.

42. На підставі акта від 02.12.2020 № 036643 та відповідно до затвердженої формули, визначеної Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007, здійснено розрахунок від 02.12.2020 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування і визначено плату в розмірі 472, 68 євро (а. с. 25), що станом на день проведення розрахунку відповідно до курсу НБУ (1 євро / 34, 2157 грн) складає 16 173, 08 гривень.

43. 30.06.2021 Поліське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки направило на адресу відповідача повідомлення про заборгованість № 50937/22.1/24-21 з проханням внести плату за проїзд, яка нарахована 02.12.2020 в сумі 472, 68 євро, що еквівалентно 16 173, 08 гривень (курс НБУ станом на 02.12.2020 за 100 євро = 3 421, 57) (а. с. 25).

44. Доказів оскарження дій працівників Поліського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки щодо проведення 02.12.2020 габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки MAN, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки WH, реєстраційний номер НОМЕР_2 , водій ОСОБА_3 та складання розрахункової плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до суду не надано.

45. З матеріалів справи встановлено, що відповідачем було сплачено адміністративно-господарський штраф за постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу від 21.01.2021 № 200834 та не було оскаржено зазначену постанову (копії банківських чеків про сплату адміністративно-господарського штрафу додано позивачем до позовної заяви - а. с. 28), чим фактично визнано факт вчиненого порушення законодавства про автомобільний транспорт в частині перевищення допустимих вагових норм.

46. Судом встановлено, що Савчин Василь Мирославович здійснював господарську діяльність з 24.01.2020 по 28.02.2023, та з 11.07.2023 знову набув статусу фізичної особи-підприємця, про що були внесені відповідні записи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а. с. 52 - 54).

47. Основним видом економічної діяльності Фізичної особи - підприємця Савчина Василя Мирославовича в період з 24.01.2020 по 28.02.2023 був: 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.

48. Відповідно до частини 2 статті 50 Цивільного кодексу України, фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Інформація про державну реєстрацію фізичних осіб - підприємців є відкритою.

49. Згідно із частиною 1 статті 52 Цивільного кодексу України, фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

50. Відповідно до приписів статей 51, 52, 598 - 609 Цивільного кодексу України, однією із особливостей підстав припинення зобов`язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати.

51. Зважаючи на викладене, Савчин В. М. відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, зокрема за зобов`язаннями щодо відшкодування заборгованості за нараховану плату за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування.

52. Нараховану плату за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, до цього часу, не відшкодовано. Наведені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

V. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.

53. Правовий статус Державної служби з безпеки на транспорті визначено Положенням про Державну службу України з безпеки на транспорті, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 (далі - Положення № 103).

54. Так, у пункті 1 Положення № 103 передбачено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

55. Як визначено підпунктами 1, 3 пункту 4 Положення № 103, основним завданням Укртрансбезпеки є: реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті; здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті.

56. Відповідно до покладених на неї завдань, в силу підпунктів 2, 15, 27 пункту 5 Положення № 103, Укртрансбезпека здійснює: державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю; стягнення, у тому числі в судовому порядку, плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування з транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

57. При цьому, як визначено пунктом 8 Положення № 103, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

58. Відповідно до абзаців 9 - 10 частини 10 статті 6 Закону України "Про автомобільний транспорт", на території України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, у сфері міжнародних автомобільних перевезень здійснює, зокрема, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю; стягнення, у тому числі в судовому порядку, плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування з транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

59. Отже, позивач є органом, який уповноважений здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

60. Відповідно до абзацу 1 частини 12 статті 6 Закону України "Про автомобільний транспорт", державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

61. За змістом частин 1 та 4 статті 48 Закону "Про автомобільний транспорт", автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

62. Згідно зі статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги", рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

63. Відповідно до частини 2 статті 29 Закону України "Про дорожній рух", з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

64. Пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2001 (далі - Правила № 30), встановлено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

65. Згідно пункту 4 Правил № 30 рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

66. Рух транспортних засобів та їх составів загальною масою до 40 тонн включно, якщо вони не є великогабаритними і контейнеровозів загальною масою до 46 тонн включно та заввишки від поверхні дороги до 4, 35 метра включно (на встановлених Укравтодором, Укртрансбезпекою і Національною поліцією маршрутах, які погоджено з організаціями, зазначеними в пунктах 9 - 13 цих Правил), здійснюється без дозволу (п. 5 Правил № 30).

67. Відповідно до пункту 22.1 Правил дорожнього руху, маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

68. Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) закріплено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2, 6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4, 35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11, 5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

69. За положеннями частини 1 статті 47 Закону України "Про автомобільний транспорт", до внутрішніх перевезень вантажів відносяться перевезення вантажів між пунктами відправлення та призначення, розташованими в Україні, та комплекс допоміжних операцій, пов`язаних з цими перевезеннями, а також технологічні перевезення вантажів, що здійснюються в межах одного виробничого об`єкта без виїзду на автомобільні дороги загального користування.

70. Плата за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів визначається відповідно до положень Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 (далі - Порядок № 879).

71. Як визначено в пункті 3 Порядку № 879 (тут та надалі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

72. При цьому, габаритно-ваговим контролем транспортних засобів, як унормовано підпунктом 4 пункту 2 Порядку № 879, є контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

73. Великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки (підпункт 3 пункту 2 Порядку № 879).

74. Згідно абзацу 1 пункту 28 Порядку № 879, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

75. Як визначено пунктом 30 Порядку № 879, плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів. Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2, 5 метра.

76. Окрім того, як зазначено в пункті 31-1 Порядку № 879, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10 - 40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням. Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

77. Відповідно до пункту 26, та абзацу 2 пункту 27 Порядку № 879, кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету. Плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

78. У матеріалах справи наявні усі передбачені Порядком документи, зокрема: акт проведення перевірки від 02.12.2020 № 244633, довідка від 02.12.2020 № 0016928 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 02.12.2020 № 036643 та розрахунок плати за проїзд, які були складені працівниками Укртрансбезпеки 02.12.2020 у зв`язку з виявленням під час габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових параметрів нормам і правилам перевезення вантажу.

79. Співставивши дані габаритно-вагового контролю (пункт 35 рішення) з наведеними показниками, суд висновує про перевищення навантаження на строєні осі - на 3, 05 т (нормативно встановлене - 22 т, фактичне - 25, 05 т (8, 3 т + 8, 4 т + 8, 35 т)).

80. Судом визначено, що розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування в сумі 472, 68 євро здійснений відповідно до затвердженої формули та є правильним.

81. Водночас, судом встановлено, що відповідач у вказаний законом строк плату за проїзд автомобільними дорогами великоваговим транспортним засобом у розмірі 472, 68 євро, що станом на 02.12.2020 еквівалентно 16 173, 08 гривень, не сплатив, дії Укртрансбезпеки не оскаржив.

82. Згідно із частиною 3 статті 5 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники правовідносин у сфері господарювання здійснюють свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, дотримуючись вимог законодавства. Відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, цим Кодексом, законами України, нормативно-правовими актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами (стаття 7 Господарського кодексу України).

83. Пунктами 37, 41 Порядку № 879 визначено, що учасники відносин у сфері габаритно-вагового контролю несуть відповідальність згідно із законодавством, а дії або бездіяльність учасників відносин у сфері габаритно-вагового контролю можуть бути оскаржені в установленому порядку.

84. Відповідно до статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

85. Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

86. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 86 ГПК України).

Висновок суду.

87. З огляду на зазначене та враховуючи, що відповідач факт перевищення нормативно-вагових параметрів транспортним засобом, який належить йому на праві власності не спростував, нараховану плату за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування не сплатив, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 16 173, 08 гривень плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню.

Судові витрати.

88. Згідно із частиною 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

89. При зверненні з позовом позивач сплатив судовий збір в розмірі 2 684, 00 гривень (платіжна інструкція № 4650 від 01.12.2023).

90. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 73, 86, 123, 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов Державної служби України з безпеки на транспорті до Фізичної особи - підприємця Савчина Василя Мирославовича про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні в сумі 16 173, 08 гривень - задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Савчина Василя Мирославовича ( АДРЕСА_1 ; паспорт серії НОМЕР_5 , виданий 23.03.2001 Богородчанським РВ УМВС України у Івано-Франківській області) на користь Державного бюджету України (одержувач платежу ГУК у Волин.обл./м. Рожище/22160100, код отримувача: 38009371, номер рахунку (IBAN) UA0003578, Казначейство України, код класифікації доходів бюджету 22160100 "Плата за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (у частині стягнення плати)") - 16 173, 08 гривень (шістнадцять тисяч сто сімдесят три гривні вісім копійок) плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Савчина Василя Мирославовича ( АДРЕСА_1 ; паспорт серії НОМЕР_5 , виданий 23.03.2001 Богородчанським РВ УМВС України у Івано-Франківській області) на користь Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Антоновича, буд. 51, м. Київ, 03150; ідентифікаційний код: 39816845) 2 684, 00 гривень (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні) судового збору.

5. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

6. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

8. Повний текст рішення складено - 23.02.2024.

Суддя В. В. Михайлишин