РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.02.2024Справа № 910/17421/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон»

про стягнення 6227,02 грн

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УСГ» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» про стягнення 6227,02 грн

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.10.2022 в м. Біла Церква Київської області по проспекту Князя Володимира, 46 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Renault», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Дана ДТП сталась в результаті порушення ПДР водієм автомобіля «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 . Внаслідок даної ДТП автомобілю марки «Renault», д.н.з. НОМЕР_1 були спричинені механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Volkswagen» на момент ДТП була застрахована у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» за полісом АР №002841857. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 5070,30 грн. Окрім того, позивачем заявлено до стягнення пеню у розмірі 1083,79 грн та 3% річних у розмірі 72,93 грн.

Відповідач заперечив проти задоволення вимоги позивача про стягнення 5000 грн витрат на професійну правничу допомогу, вказавши, що заявлений розмір вказаних витрат є завищеним та неспівмірним зі складністю справи

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.12.2023 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи, вбачається, 23.11.2021 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УСГ» (далі - Страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мірас Солюшнс» (далі - Страхувальник) укладено Договір №28-2701-21-00151 добровільного страхування наземного транспорту (далі - Договір), відповідно до умов якого застраховано транспортний засіб - автомобіль «Renault», д.н.з. НОМЕР_1 , в тому числі за страховим ризиком - ДТП.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.10.2022 у справі №357/9676/22, встановлено, 06.10.2022 о 06:50 год в м. Біла Церква Київської області по проспекту Князя Володимира, 46, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 , в порушення вимог п.2.3б,10.3ПДР не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та під час перестроювання з правої смуги руху у ліву, не дав дорогу транспортному засобу «Renault», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався в попутному напрямку по тій самій смузі, на яку він мав намір перестроїтися, в результаті чого здійснив з ним зіткнення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.10.2022 у справі №357/9676/22, ОСОБА_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, враховуючи, що вищезазначеною постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.10.2022 у справі №357/9676/22, яка не була оскаржена у передбаченому законом порядку та набрала законної сили, якою встановлено наявність вини ОСОБА_2 у скоєному 06.10.2022 ДТП, суд вважає, що доведення вини останнього не потребують повторного доказування відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач, на виконання умов Договору на підставі страхового акту №ЦРКА-4583 від 03.02.2023 визнав вказану подію страховим випадком та здійснив виплату страхового відшкодування на рахунок ТОВ «Мірас Солюшнс», що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжної інструкції №40400 від 03.02.2023 на суму 7670,30 грн.

Розрахунок суми страхового відшкодування здійснено, зокрема, на підставі рахунку ТОВ «Про СТО Сервіс» №427 від 10.10.2022 на суму 19132,96 грн, ремонтної калькуляції №m08102022 від 08.10.2022, акту надання послуг №586 від 19.12.2022 на загальну суму 19132,96 грн з ПДВ, довідки №128026 від 21.01.2023 про оцінку ймовірної ринкової вартості транспортного засобу та з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Пунктом 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

Вина ОСОБА_2 у скоєнні вказаного ДТП належним чином доведена доказами, наявними в матеріалах справи.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 , застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР№002841857.

З наявного в матеріалах справи Витягу з інформаційної бази Моторного (транспортного) страхового бюро України вбачається, що поліс обов`язкового страхування АР№002841857 був чинний на момент скоєння ДТП - 06.10.2022. Ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну становить 130000 грн, розмір франшиза - 2600 грн.

Таким чином, особою, відповідальною за завдані власнику автомобіля марки «Renault», д.н.з. НОМЕР_1 збитки у межах передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності в даному випадку є відповідач.

Пунктом 36.4. ст.36 Закону передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

З огляду на викладене, до позивача, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за Договором, перейшло право вимоги, яке власник автомобіля марки «Renault», д.н.з. НОМЕР_1 , мав до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відповідача із заявою від №47384 від 09.02.2023 про виплату страхового відшкодування, яку було отримано відповідачем 15.02.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Проте, вказана заява залишена без відповіді та задоволення.

Враховуючи вище встановлені обставини, суд доходить висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 5070,30 грн підлягає задоволенню.

Крім того, пунктом 32.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик не пізніше 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими, зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.

Таким чином, оскільки відповідач впродовж визначеного Законом строку не сплатив суму страхового відшкодування та не направив позивачу обґрунтовану відповідь про відмову у виплаті страхового відшкодування, суд вважає, що строк зобов`язання по сплаті страхового зобов`язання сплив 16.05.2023.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Також, пунктом 36.5. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та пені, судом встановлено, що надані розрахунки відповідають вимогам законодавства та є арифметично вірними, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та пені підлягають задоволенню.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду доказів на спростування викладених у позові обставин.

Враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Щодо вимоги позивача про покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами ч. 3 ст.126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивачем, на підтвердження факту надання правничої допомоги до матеріалів справи додано копію Довіреності №0122-139 від 23.12.2022, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №10423/10 від 20.12.2021, копію Договору №1-12/2022-К про надання правової (правничої) допомоги від 20.12.2022, копію Акту виконаних робіт від 08.11.2023 на загальну суму 25000 грн, в тому числі по даній справі у розмірі 5000 грн та копію платіжної інструкції кредитового переказу коштів №5193 від 08.11.2023 на суму 25000 грн.

Згідно з п.5.1. Договору за надання правової (правничої) допомоги Адвокатським бюро, у справах, де Клієнт виступає в якості позивача, Клієнт перераховує на розрахунковий рахунок Адвокатського бюро гонорар, розмір якого становить 5000 грн за кожну справу незалежно від переліку наданих послуг та часу, витраченого на них.

Пунктом 2 ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

З урахуванням заперечень відповідача, з огляду на спірні правовідносини сторін, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, ціну позову, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду позивачем документів, їх значення для вирішення спору, приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні ч.5 ст.12 Господарського процесуального кодексу України, та враховуючи те, що адвокатом надавалась правова допомога в аналогічних спорах, що перебували у провадженні Господарського суду міста Києва, суд зазначає, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним зі складністю справи, ціною позову, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідає критерію розумності та їх стягнення у повному обсязі становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу таких витрат.

За наведених обставин суд дійшов висновку про зменшення судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами до 2500 грн.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» (03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, 33-Б, 2 під`їзд; ідентифікаційний код 20080515) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» (03038, м. Київ, вул. І. Федорова, 32-А; ідентифікаційний код 30859524) суму страхового відшкодування у розмірі 5070 (п`ять тисяч сімдесят) грн 30 коп., пеню у розмірі 1083 (одна тисяча вісімдесят три) грн 79 коп., 3% річних у розмірі 72 (сімдесят дві) грн 93 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 (дві тисчі п`ятсот) грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 16.02.2024

Суддя Я.В. Маринченко