РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.01.2024Справа № 910/9442/23

За позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця";

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промвагонтранс";

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "УЗТК Трейд";

про стягнення 3 871 548,00 грн.

Суддя Мандриченко О.В.

Секретар судового засідання Рябий І.П.

Представники:

Від позивача: Виростко А.В., адвокат, ордер серії АВ 1064637 від 21.02.2023;

Від відповідача: Євсеєнко В.В., адвокат, ордер серії АР № 1025684 від 02.10.2023;

Від третьої особи: не з`явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промвагонтранс" плату за користування вагонами у розмірі 3 871 548,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем порушено умови укладеного договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом (згідно заяви № 32-35617553/2020-02 від 03.03.2020 про прийняття пропозиції (акцепт) укладення договору) в частині сплати грошових коштів за користування вагонами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.07.2023 відкрито провадження у справі № 910/9442/23 та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 05.09.2023.

31.07.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Промвагонтранс" надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить залучити до участі у справі в якості третьої особи Товариство з обмеженою відповідальністю "УЗТК Трейд" та відмовити у задоволенні позовних вимог.

До господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Промвагонтранс" надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи Товариство з обмеженою відповідальністю "УЗТК Трейд".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.10.2023 вирішено, зокрема, залучити до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Товариство з обмеженою відповідальністю "УЗТК Трейд", а також відкласти підготовче засідання до 14.11.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.12.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу № 910/9442/23 до судового розгляду по суті на 09.01.2024.

У судовому засіданні 09.01.2024 судом оголошено перерву до 30.01.2024.

Під час розгляду спору по суті 30.01.2024 у судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 30.01.2024 проти позовних вимог заперечував, у задоволенні позову просив відмовити з підстав, викладених у своє відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи в судове засідання 30.01.2024 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце засідання був повідомлений належним чином.

Згідно з частинами 1, 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Судом, враховано, що в силу вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням пунктом 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25 січня 2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

З огляду на наведене та з урахуванням того, що неявка представника третьої особи не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

30.01.2024 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

03.03.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Промвагонтранс" (далі також -відповідач, вантажовласник, відправник, замовник) подало заяву про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом.

03.03.2020 Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі також - позивач, перевізник, АТ "Укрзалізниця") повідомленням про укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 32-35617553/2020-02 від 03.03.2020 (далі також - заява або договір відповідно) засвідчило прийняття заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Промвагонтранс" про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом.

Відповідно до п. 1.1 договору, його предметом є організація та здійснення перевезень вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученні (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника (далі - послуги) і проведення розрахунків за ці послуги.

Договір з урахуванням змін до нього оприлюднюється перевізником як публічна пропозиція для укладення на веб-сайті http://uz-cargo.com/, з накладенням кваліфікованого електронного підпису (КЕП), що передбачено п. 1.6 договору.

За змістом п. 1.7 договору, договір укладається шляхом надання перевізником пропозиції укласти договір (оферти) і прийняття в цілому пропозиції (акцепту) другою стороною. приймаючи пропозицію укласти договір друга сторона засвідчує, що ознайомилась та згодна з усіма умовами договору.

Відповідно до п. 14 договору, невід`ємною частиною договору є додатки, зокрема:

- додаток 1-1 "Ставки плати за додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, що надаються за вільними тарифами";

- додаток 1-2 "Ставки плати, коефіцієнти та умови платежів";

- додаток 1-3 "Умови організації перевезення вантажів на власних транспортерах перевізника, проїзду бригад супроводження великовагових транспортерів та вагонів для проїзду цих бригад";

- додаток 1-4 "Умови накопичення вагонів";

- додаток 1-5 "Умови продажу послуг з використання вагонів АТ "Укрзалізниця" із застосуванням ЕТС "ProZorro.Продажі";

- додаток 1-6 "Умови при здійсненні Замовником публічної (державної) закупівлі послуг";

- додаток 1-7 "Умови надання послуги з перевезення вантажів на особливих умовах";

- додаток 1-8 "Умови організації перевезення вантажів у вантажних вагонах рефрижераторних секцій та використання службово-технічних вагонів рефрижераторних секцій";

- додаток 1-9 "Умови надання послуги перевезення з узгодженими строками та обсягами у власних вагонах перевізника за результатами електронних торгів (аукціону)".

За змістом п. 14.1. договору, у випадку, якщо додатками до договору визначені умови інші ніж в основному тексті договору, такі умови додатків мають переважну силу над умовами основного тексту договору.

Позивач вказує, що за результатами аукціону сторонами підписано протоколи електронних аукціонів № RCE001-UA-724 та № RCE001-UA-117, в результаті чого, після закінчення вантажних операцій та збирання вагонів з під`їзної колії, відповідачу нараховано плату за користування вагонами згідно відомості ф. ГУ-46 №26120001р у розмірі 3 226 290,00 грн без ПДВ, яку вантажовласник підписав 27.12.2022 з запереченнями, що стало підставою для подання позову.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, вказує, що на момент прибуття рухомого складу на виконання вищевказаних електронних аукціонів, на вантажних фронтах елеватора ТОВ "УЗТК ТРЕЙД" знаходився в рухомий склад, який внаслідок аварійних відключень електроенергії простоював в очікуванні навантаження та рухомий склад, що знаходився на коліях загального користування в очікуванні подачі під навантаження та мав бути поданий під навантаження в порядку черговості раніше ніж рухомий склад відповідача (загальна кількість 50 вагонів), проте прибув на станцію навантаження також після настання форс-мажорних обставин.

Таким чином, на думку відповідача, внаслідок відсутності постачання електроенергії з причин ракетної атаки в умовах воєнного часу (особливого періоду), замовник не міг використати надані вагони у належний спосіб та згідно установлених правил, інші способи використання вагонів без електроенергії та механізації заборонені норами і правилами, ці наслідки для нього виникли після проведення аукціону та погодження електронної заявки.

А відтак відповідач вказує, що позивачем неправомірно нараховано плату за користування рухомим складом внаслідок затримки рухомого складу в очікуванні подачі під навантаження згідно із відомістю плати за користування вагонами ф. ГУ-46 №26120001р, оскільки перевізник не врахував обставин не переборної сили.

Також відповідач вказує, що застосування позивачем додатку 1-9 до договору для спірних правовідносин є помилковим, оскільки в даному випадку такі правовідносини регулюються додатком 1-5.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Частиною 7 ст. 179 Господарського кодексу України встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно частини 1 ст. 180 Господарського кодексу України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, які погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до положень ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою є договором перевезення.

Статтею 908 Цивільного кодексу України передбачено, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту та відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами (статутами) та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Статтею 8 Закону України "Про залізничний транспорт" визначено, що перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізничним транспортом загального користування організується на договірних засадах. Умови та порядок організації перевезень, у тому числі в прямому змішаному сполученні за участю залізничного та інших видів транспорту, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень, схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів та Правилами перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 затверджено Статут залізниць України (далі також - Статут залізниць), положення якого згідно з пунктом 2 Статуту визначають обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Пунктом 3 Статуту залізниць передбачено, що його дія поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування.

Згідно з п. 71 Статуту залізниць, взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Як вбачається з матеріалів справи, встановлено судом та не заперечується сторонами, відповідач став переможцем електронних аукціонів № RCE001-UA-724 та № RCE001-UA-117, проведених 11.11.2022.

Протоколом електронного аукціону № RCE001-UA-724 визначено наступні умови: англійський аукціон. Продаж послуг з використання вагонів власності АТ "Українська залізниця"; кількість вагонів-20; рухомий склад - хопери-зерновози - 95; полігон навантаження - УЗ; полігон вивантаження - УЗ та треті країни; дата подачі вагонів під навантаження - 19.11.2022; дата проставлення електронної заявки 15-16.11.2022.

Протоколом електронного аукціону № RCE001-UA-117 визначено наступні умови: англійський аукціон. Продаж послуг з використання вагонів власності АТ "Українська залізниця"; кількість вагонів-10; рухомий склад - хопери-зерновози - 95; полігон навантаження - УЗ; полігон вивантаження - УЗ та треті країни; дата подачі вагонів під навантаження - 20.11.2022; дата проставлення електронної заявки 15.11.2022, 17.11.2022.

Оскільки власної під`їзної колії відповідач по станції "Славута-1" не має, тому відповідні вагони подаються та забираються на (з) під`їзну(ої) колію(ї) Товариства з обмеженою відповідальністю "УЗТК Трейд" (далі також - ТОВ "УЗТК Трейд", третя особа) на підставі договору про експлуатацію під`їзної колії при станції "Славута-1" № 3859 від 01.07.2022, укладеного між позивачем та третьою особою, а також заявки (угоди) № 19 від 15.12.2022.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання зобов`язань за проведеними аукціонами 17.11.2022 на станцію "Славута-1" прибули 30 власних порожніх вагонів власності філії "Центр транспортної логістики" АТ "Українська залізниця" №№ 58562489, 58563966, 95035077, 95354106, 95361630, 95380036, 95388047, 95389102, 95451662, 95453817, 95499638, 95524427, 95524542, 95578614, 95618252, 95618310, 95642211, 95644035, 95670725, 95677654, 95692968, 95697553, 95754800, 95755260, 95759874, 95760880, 95776761, 95794582, 95798625, 95932331.

Згідно із п. 3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334 (далі - Правила № 334), акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, зокрема, у разі затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під`їзної колії, порт, підприємства.

В подальшому на вищевказані 30 вагонів складено акт ф. ГУ-23 № 1655 від 17.11.2022 о 14:40 на початок затримки (віднесення на відповідальність залізниці) по причині очікування забезпечення електронної заявки за відповідними аукціонами.

21.11.2022 о 17:00 щодо вагонів №№ 95759874, 95697553 складено акт ф. ГУ-23 № 1675 на закінчення затримки (віднесення на відповідальність залізниці) (початок затримки акт ф. ГУ-23 № 1655 від 17.11.2022). Створено залізничні накладні №№ 33531104, 33531120 Славута 1 - Козятин-1 про пересилання вагонів в ремонт.

Надалі у зв`язку із необхідністю проведення ремонту взамін вищевказаних вагонів, згідно вказівки оператора філії "Центр транспортної логістики" АТ "Українська залізниця", надано вагони №№ 95616686, 95752085.

27.11.2022 о 20:30 щодо 28 поданих вагонів складено акт ф. ГУ-23 № 1690 на закінчення затримки (віднесення на відповідальність залізниці).

В свою чергу 27.11.2022 щодо 28 вагонів складено акт ф.ГУ-23 № 1691 від 27.11.2022 о 20:30 на початок затримки (віднесення на відповідальність вантажовласника).

Актом ф. ГУ-23 № 1692 від 27.11.2022 було здійснено коригування часу користування даними вагонами, а саме час затримки вагонів зкориговано відповідно до часу подачі вагонів згідно із умовами вказаних протоколів електронних аукціонів, а саме з 19.11.2022 та 20.11.2022.

Щодо 2 вагонів №№ 95616686, .12.2022 о 08:15 складено акт ф. ГУ-23 № 1705 на початок затримки (віднесення на відповідальність вантажовласника) з приміткою "згідно електронної заявки на 20.11.2022". В подальшому зняті з затримки 22.12.2022 в 14.20 згідно із актом ф. ГУ-23 № 1823 та подано під навантаження згідно пам`ятки про подавання ф.ГУ-45 № 20. Після повідомлення про навантаження дані вагони виставлені з п/к згідно пам`ятки про забирання вагонів ф.ГУ-45 №19 від 22.12.2022 о 17:40 та оформлено залізничну накладну №33709817 Славута-1- ПКП Хелм Всходни.

В подальшому 5 вагонів зняті з затримки 16.12.2022 о 03:00 згідно із актом ф. ГУ-23 № 1767 (початок затримки акт ф. ГУ-23 №1691 від 27.11.2022) та подано на під`їзну колію (надалі - п/к) згідно із пам`яткою ф. ГУ-45 № 17. Надалі 22.12.2022 о 10.00 створено пам`ятку ф. ГУ-45 № 17 про забирання вагонів з під`їзної колії та оформлено залізничну накладну №33709791 Славута- 1- ПКП Хелм Всходни.

З метою проведення ремонту 5 вагонів, а саме №№95451662, 95692968, 95380036, 95776761, 95618310 зняті з затримки 16.12.2022 о 15:20 згідно із актом ф. ГУ-23 № 1769 (початок затримки акт ф. ГУ-23 № 1691 від 27.11.2022).

Надалі створено залізничну накладну № 33702853 Славута-1 - Шепетівка про пересилання вказаних вагонів в ремонт. Взамін вищевказаних вагонів, згідно вказівки оператора філії "Центр транспортної логістики" АТ "Українська залізниця", надано вагони №№ 95336640, 95523155, 95751319, 95753182, 95329660.

П`ять вагонів, які надані взамін тих, що були забрані в ремонт, а саме №№ 95336640, 95523155, 95751319, 95753182, 95329660 складено акт ф. ГУ-23 № 1783 від 17.12.2022 о 23:40 на початок затримки (віднесення на відповідальність вантажовласника) у зв`язку із очікування подавання та звільнення вантажного фронту. Надалі зняті з затримки 22.12.2022 в 14:20 згідно з актом ф. ГУ-23 № 1822 та подано на під`їзну колію згідно із пам`яткою ф. ГУ-45 № 20. Після повідомлення про навантаження вказані вагони виставлені з п/к згідно пам`ятки про забирання вагонів ф.ГУ-45 № 19 від 22.12.2022 о 17:40 та оформлено залізничну накладну №33709817 Славута-1- ПКП Хелм Всходни.

В свою чергу, з метою проведення ремонту вагон № 95798625 знятий з затримки 06.12.2022 о 18:00 згідно із актом ф. ГУ-23 № 1727 (початок затримки акт ф. ГУ-23 № 1691 від 27.11.2022). Надалі створено залізничну накладну № 33635004 Славута-1 - Конотоп про пересилання вагону в ремонт. Взамін вищевказаного вагону, згідно вказівки оператора філії "Центр транспортної логістики" АТ "Українська залізниця", надано вагон № 95621116.

Щодо вагону (наданого взамін забраного в ремонт), а саме № 95621116 складено акт ф. ГУ-23 № 1728 від 06.12.2022 о 08:00 на початок затримки (віднесення на відповідальність вантажовласника) у зв`язку із очікування подавання та звільнення вантажного фронту, який знятий з затримки 22.12.2022 в 14.20 згідно із актом ф. ГУ-23 № 1821 та подано на під`їзну колію згідно із пам`яткою ф. ГУ-45 № 20. Після повідомлення про навантаження дані вагони виставлені з п/к згідно пам`ятки про забирання вагонів ф.ГУ-45 №19 від 22.12.2022 о 17:40 та оформлено залізничну накладну №33709817 Славута- 1 - ПКП Хелм Всходни.

16.12.2022 о 21:00 складено акт ф.ГУ-23 № 1779 (початок затримки акт ф. ГУ-23 № 1691 від 27.11.2022) на закінчення затримки (віднесення на відповідальність вантажовласника) та подано під навантаження 5 вагонів зерновозів згідно пам`ятки про подавання ф.ГУ-45 № 18. Після повідомлення про навантаження дані вагони виставлені з п/к згідно пам`ятки про забирання вагонів ф.ГУ-45 № 17 від 22.12.2022 о 10:00 та оформлено залізничну накладну № 33709791 Славута-1- ПКП Хелм Всходни.

22.12.2022 о 10:30 складено акт ф.ГУ-23 № 1820 на закінчення затримки (віднесення на відповідальність вантажовласника) та подано під навантаження 10 вагонів зерновозів згідно пам`ятки про подавання ф.ГУ-45 № 19. Після повідомлення про навантаження дані вагони виставлені з п/к згідно пам`ятки про забирання вагонів ф.ГУ-45 № 18 від 22.12.2022 о 14:00 та оформлено залізничну накладну №33709809 Славута-1- ПКП Хелм Всходни.

Також 22.12.2022 о 14:20 складено акт ф.ГУ-23 №№ 1824, 1825 на закінчення затримки (віднесення на відповідальність вантажовласника) та подано під навантаження 2 вагони зерновози згідно пам`ятки про подавання ф.ГУ-45 № 20. Після повідомлення про навантаження дані вагони подані з під`їзної колії згідно пам`ятки про забирання вагонів ф.ГУ-45 № 19 від 22.12.2022 о 17:40, оформлено залізничну накладну № 33709817 Славута- 1- ПКП Хелм Всходни.

Відповідно до п. 119 Статуту залізниць, за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Пунктом 3 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України 25.02.1999 № 113 (далі також - Правила користування вагонами і контейнерами, Правила № 113) передбачено, що облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), пам`яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6).

За договором між вантажовласником і залізницею всі ці документи можуть оформлюватися і надаватися в електронному вигляді. Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничні послуги.

Відповідно пункту 4 Правил користування вагонами і контейнерами, відомості плати за користування вагонами складаються на вагони, що подаються під навантаження та вивантаження, і є документами обліку часу перебування вагонів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами. Час користування вагонами обчислюється з моменту їх передачі вантажовласникові до моменту їх фактичного прийняття від вантажовласника. Час передання вагонів залізницею вантажовласнику, а також вантажовласником залізниці зазначається у пам`ятці про подання/забирання вагонів, яка оформлюється після закінчення приймально-здавальних операцій.

Відповідно до пунктів 6, 8 Правил користування вагонами і контейнерами, усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника. У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Про затримку вагонів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані в цьому акті, передаються станцією у повідомленні про затримку вагонів на станцію призначення. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв`язком, через посильних, факсом або іншим способом) (пункти 9, 10 Правил користування вагонами і контейнерами).

За змістом п. 15 Правил користування вагонами і контейнерами, за час перебування на під`їзних коліях та інших місцях незагального користування вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, плата не вноситься. Якщо такі вагони затримані на станції призначення чи на підходах до неї або на станції відправлення з причин, що залежать від вантажовласника, то плата за користування сплачується в розмірі 50 відсотків.

Після закінчення вантажних операцій та забирання вищевказаних вагонів з під`їзної колії, у відповідності вимог п. 15 Правил користування вагонами і контейнерами та договору позивачем нараховано плату за користування вагонами згідно відомості ф. ГУ-46 № 26120001р на суму 3 226 290,00 без ПДВ, яку вантажовласник підписав 27.12.2022 з запереченнями.

При цьому суд вказує, що до переможців цих аукціонів застосовуються умови додатку 1-5 до договору "Умови продажу послуг з використання вагонів АТ "Укрзалізниця" із застосуванням ЕТС "ProZorro.Продажі" (далі також - додаток 1-5 до договору).

Також суд зазначає, що в позові, АТ "Укрзалізниця" посилалося на умови додатку 1-9 "Умови надання послуги перевезення з узгодженими строками та обсягами у власних вагонах перевізника за результатами електронних торгів (аукціону)", однак до закриття підготовчого засідання, змінило посилання на умови додатку 1-5 до договору, що не є зміною підстав позову, а є лише доповненням його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміною посилання на інші умови додатку до договору.

Аналогічні висновки Верховного Суду щодо застосування ч. 3 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15 та у постанові Верховного Суду від 15.10.2020 у справі № 922/2575/19.

Відповідно до п. 7 додатку 1-5 до договору "Умови продажу послуг з використання вагонів АТ "Укрзалізниця", плата за використання власних вагонів Перевізника в процесі надання послуг з перевезення вантажів (у т.ч. при переадресуванні вантажу та у разі використання вагонів після "подвійних операцій", передбачених Правилами користування вагонами), нараховується відповідно до п. 3.2. Договору з застосуванням ставки плати за використання власних вагонів Перевізника відповідно до результатів проведених електронних торгів (аукціону) згідно з протоколом електронних торгів (аукціону).

Згідно з п. 3.2. договору, замовник зобов`язаний сплачувати провізні платежі за перевезення вантажу у власному вагоні перевізника (крім транспортерів перевізника, проїзду бригад супроводження транспортерів та вагонів для проїзду цих бригад), які складаються з: 1) плати за перевезення (провізної плати) навантаженого власного вагону перевізника та інших платежів, які визначаються за тарифом, визначеним у Збірнику тарифів встановленим для власного вагону перевізника; 2) компенсації витрат на перевезення у порожньому стані власного вагону перевізника, яка визначається за тарифною схемою 14 Збірника тарифів за тарифну відстань перевезення вантажу, скориговану на коефіцієнт порожнього пробігу, зазначеного в Додатку 1-2 до Договору. Якщо тарифна відстань за перевезення власних вагонів перевізника в порожньому стані перевищуватиме 2190 км, то плата визначається з використанням формул, наведених у пункті 2 розділу IV Збірника тарифів, за фактичну відстань та коефіцієнту, що коригує вартість за операцію руху залежно від відстані перевезення, який має значення у тарифному поясі "від 2091 км до 2190 км". Під час визначення тарифної відстані за перевезення порожніх власних вагонів перевізника неповні кілометри округлюються до повних за загальними правилами математичного округлення. У випадку оформлення відправки вантажу на експорт сплачуються додаткові збори, передбачені п. 5, 7 розд. ІІІ Збірника тарифів, окремо для завантаженого та порожнього вагонів; 3) плати за використання власного вагону перевізника в процесі надання послуг з перевезення вантажів (у вантажному та порожньому рейсах). У разі використання власного вагону перевізника після "подвійних операцій", передбачених Правилами користування вагонами, компенсація витрат на перевезення у порожньому стані власного вагону перевізника та плата за використання власного вагону перевізника в процесі надання послуг з перевезення вантажів у порожньому рейсі не нараховується.

Однак, п. 3.2. договору не визначено порядок нарахування розміру сплати за користування власними вагонами перевізника.

Відповідно до п. 1 7 додатку 1-5 до договору "Умови продажу послуг з використання вагонів АТ "Укрзалізниця", сторони домовились, що умови цього додатку до договору застосовуються до правовідносин сторін з моменту визначення замовника переможцем електронних торгів (аукціону) за результатами участі в електронних торгах (аукціоні) відповідно до Регламенту ЕТС Укрзалізниця з урахуванням особливостей, визначених п. 9.2 цього додатку до договору. Умови цього додатку до договору мають пріоритет над умовами договору. Інші умови договору, не визначені цим додатком до договору, застосовуватимуться в частині, що не суперечить цьому додатку.

Як встановлено абз. 2 п. 2.1.10. договору, якщо подання замовнику на його замовлення порожніх власних вагонів перевізника затримується з його вини, з нього стягується встановлена в п. 3.4. договору плата за користування власними вагонами перевізника за весь час затримки вагонів на станції призначення. Якщо замовник заявить про відмову від цих вагонів, плата за час затримки нараховується до моменту одержання відмови.

За змістом п. 3.4. договору, замовник зобов`язаний сплачувати у визначеному договором розмірі плату за користування власними вагонами перевізника: під час виконання вантажних операцій на місцях загального користування; переданих замовнику на місцях незагального користування; затриманих на станціях в очікуванні подавання під вантажні або інші операції, з причин, які залежать від замовника; затриманих під час перевезення з інших причин, що не залежать від перевізника (далі - плата за користування власними вагонами перевізника).

Розмір плати за користування власними вагонами перевізника встановлюються відповідно до п. 3.4.2. договору.

Пунктом 3.4.2. встановлено, що плата за користування власними вагонами перевізника визначається за кожен вагон відповідно до їх типу за формулою: Пвик = (Спл / 24) Ч tгод Ч kм, де: Пвик. - плата за користування власними вагонами перевізника для відповідного типу вагонів; Спл - ставка плати за використання власних вагонів перевізника для відповідного типу власних вагонів перевізника, грн / вагон за добу визначена в додатку 1-2 до договору (відповідно до додатку 1-2 до договору в редакції станом на листопад 2022 року - 2 817,00 грн, в редакції станом на грудень 2022 року - 4 300,00 грн; 24 - кількість годин у добі; tгод - кількість годин користування вагоном перевізника для відповідного типу вагонів. kм - коригуючий коефіцієнт, що застосовуються до Пвик для вагонів, які приймаються до перевезення у складі маршрутного поїзда або контейнерного поїзда. Коефіцієнт встановлюються перевізником та зазначається в додатку 1-2 до договору.

В сою чергу п. 3.4.3. договору вказано, що моментом початку відліку часу для нарахування плати за користування власними вагонами перевізника, визначеної в п. 3.4. договору, є момент передачі замовнику власних вагонів перевізника або початку затримки відповідно до Правил користування вагонами. Облік часу користування, з метою визначення розміру плати за користування власними вагонами перевізника у випадках вказаних в п. 3.4. договору, здійснюється відповідно до Правил користування вагонами. Застосування плати за користування власними вагонами перевізника в частині, що не визначена договором, здійснюється відповідно до Правил користування вагонами. Загальний час, за який нараховується та сплачується замовником плата за користування власними вагонами перевізника, включає час перебування вагонів у безпосередньому розпорядженні замовника та час затримки вагонів з його вини в очікуванні подавання під вантажні або інші операції на станціях призначення і на підходах до них.

Крім цього п. 3.4.4. договору передбачено, що також плата за користування власними вагонами перевізника нараховується та сплачується замовником у випадку їх затримки під час перевезення з причин, що не залежать від перевізника. В таких випадках кількість годин затримки обліковується окремо по кожній станції затримки на підставі актів загальної форми ГУ-23.

Враховуючи наведене вище, суд вказує, що за час знаходження вагонів на під`їзній колії ТОВ "УЗТК Трейд" позивачем була нарахована плата за користування вагонами на підставі пункту 3.4 договору та Правил користування вагонами і контейнерами у розмірі 3 226 290,00 грн без врахування ПДВ.

Суд вказує, що такий розрахунок здійснено з урахуванням вимог договору, є арифметично вірним.

Також суд зазначає, що позивач просить стягнути з відповідача 3 871 548,00 грн.

Крім цього, за умовами п. 2.1.6. договору, замовник зобов`язаний здійснювати оформлення платіжних доручень і в реквізиті "Призначення платежу" вказувати наступне: «Оплата провізних та інших платежів згідно з договором від /дата укладання договору/, № особового рахунку (код платника, наданий замовнику), основна сума _______ та сума ПДВ _______".

Відповідно до пп. а) п. 193.1. Податкового кодексу України, ставка податку на додану вартість встановлюються від бази оподаткування в розмірі 20 відсотків.

Отже, з урахуванням наведеного, відповідач був зобов`язаний сплатити на користь позивача плату за користування вагонами у розмірі 3 871 548,00 грн (3 226 290,00 грн + 20% ПДВ у розмірі 645 258,00 грн).

А відтак суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 3 871 548,00 грн є обґрунтованими, такими, що підтверджуються матеріалами справи та, відповідно, підлягають задоволенню.

Щодо заперечень відповідача суд вказує наступне.

Обставини, за якими вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами передбачені статтею 121 Статуту залізниць, відповідно до якої вантажовідправник, вантажоодержувач, порт звільняються від плати за користування вагонами і контейнерами: а) якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних під`їзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких згідно з чинним положеннями заборонено виконувати вантажні роботи; б) у разі подання залізницею вагонів (контейнерів) у кількості, що перевищує максимальну переробну спроможність навантажувальних і розвантажувальних пунктів відправника і одержувача; в) у інших випадках, передбачених Правилами.

Пунктом 16 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами, визначено такі умови звільнення від плати за користування вагонами і контейнерами, а саме: а) якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних під`їзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких згідно з чинними положеннями заборонено виконувати вантажні роботи; б) у разі подання локомотивом залізниці вагонів і контейнерів на фронти навантаження (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність; вказана максимальна переробна спроможність визначається за договором між залізницею і вантажовласником; в) у разі затримки прийняття залізницею вагонів, які пред`явлено їй до здачі, з причин, що залежать від залізниці; час такої затримки зазначається у графі "Примітки" Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, цей час виключається із загального часу користування вагонами (контейнерами).

Однак у матеріалах справи відсутні відповідні докази, а заперечення відповідача щодо нарахування плати за користування власними вагонами перевізника зводяться до іншого.

Так відповідач вказує, що відповідно до п. 6.1. договору, сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором у випадку виникнення після укладення договору обставин непереборної сили, якими є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, воєнний стан, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратство, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха, кібератак, тощо.

За умовами п. 6.2., 6.3. договору, сторона, що не може виконувати зобов`язання за Договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна протягом 10 календарних днів з моменту їх виникнення, повідомити про це іншу сторону у письмовій формі, з подальшим наданням підтверджуючих документів. Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою палатою України, уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами, або торгово-промисловою палатою країни, на території якої мали місце такі обставини

За змістом ч. 1 ст. 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо (частина друга статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України").

Відповідно до частини першої статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України", Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

У постановах Верховного Суду від 15.06.2018 у справі №915/531/17, від 26.05.2020 у справі №918/289/19, від 17.12.2020 у справі №913/785/17, наведено висновок щодо застосування ст.14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", відповідно до якого:

- ст.14-1 цього Закону визначено, що засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифікату про форс-мажорні обставини покладено на ТПП та уповноважені нею регіональні ТПП;

- форс-мажорні обставини не мають преюдиціального характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання господарського зобов`язання;

- доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання; саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.08.2022 у справі №908/2287/17 зазначив, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі № 905/55/21). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу.

У постанові Верховного Суду від 30.11.2021 у справі №913/785/17, визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

В підтвердження настання обставин непереборної сили відповідач надав сертифікат Хмельницької торгово-промислової палати № 22-01/26 від 12.01.2023, відповідно до якого період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з 15.11.2022 по 22.12.2022.

Згідно з п.5.15 роз`яснень Президії Вищого господарського суду України від 29.09.2008 №04-5/225 "Про внесення змін та доповнень до роз`яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 №04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею", Плата за користування вагонами як належності України, так і належності інших держав не є заходом відповідальності, яка може застосовуватись лише за наявності вини сторони у зобов`язанні.

Оцінюючи наведені у сертифікаті обставини суд вказує, що настання обставин непереборної сили звільняє за умовами договору та нормою частини першої статті 617 Цивільного кодексу України сторону саме від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань по договору. Однак у цьому випадку предметом спору є стягнення плати за користування вагонами, що не є видом відповідальності за порушення зобов`язання.

Також суд вказує, що рішенням правління АТ "Укрзалізниця" від 19.12.2022 затверджено Перелік виняткових умов, які є підставою для звільнення замовників послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів, від обов`язку вносити плату за користування вантажними вагонами і контейнерами та зборів/плат АТ "Укрзалізниця" під час воєнного стану в Україні.

Зі змісту згаданих документів убачається, що у разі виникнення затримок навантажених вагонів та контейнерів незалежно від їх власності, порожніх власних вагонів (контейнерів) або орендованих вагонів на своїх осях, під час перевезення на станціях відправлення, на підходах до станції призначення, в тому числі у "кинутих" поїздах чи затримок на станціях в очікуванні подачі вагонів (контейнерів) на під`їзні колії, до часу користування вагоном (контейнером) не включається час затримки вагону (контейнеру), що виник, зокрема, у випадку: запровадження комендантської години на території, на якій розташована станція відправлення/призначення. В такому разі до часу користування вагоном не включається час дії комендантської години за місцезнаходженням станції; проведення бойових дій або тимчасової окупації збройними формуваннями російської федерації території, на якій розташована станція відправлення та/або станція призначення та/або будь-яка станція на шляху прямування.

Вказані вище обставини засвідчуються актом загальної форми ГУ-23, який складається згідно з додатком 6 до Правил користування вагонами.

Акти загальної форми ГУ-23, складені у випадку затримки вагонів із вказаних підстав, мають містити конкретний опис обставин, що стали підставою для затримки вагонів та складання актів.

Тобто, саме акт загальної форми ГУ-23 є підставою не враховувати в час користування вагоном час існування обставин, зазначених вище.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, акти загальної форми із зазначенням цих обставин не складались, а складені позивачем акти загальної форми ГУ-23 не містять жодних заперечень саме у зв`язку із запровадженням комендантської години.

А відтак суд враховує, що вказане рішення правління АТ "Українська залізниця" є локальним (внутрішнім) нормативним актом залізниці, який не вносить змін/доповнень до Статуту залізниць України, Правил перевезень вантажів та укладеного сторонами договору, а тому за відсутності складених залізницею актів про засвідчення відповідних обставин, а саме запровадження комендантської години на території, на якій розташована станція відправлення/призначення, відсутні підстави не враховувати в час користування вагоном час комендантської години.

Таким чином суд вказує, що заперечення відповідача не узгоджуються з умовами договору та нормами чинного законодавства, а саме, статтями 119, 121 Статуту залізниць, пунктами 3, 4, 16 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами, статтею 617 Цивільного кодексу України.

Також суд звертає увагу, що відповідно до п. 4 додаткової угоди № 354 від 11.11.2022 до договору ТЕО 11/08/20 від 11.08.2020, укладеного між відповідачем (експедитор) та третьою особою (клієнт), сторони дійшли згоди, що клієнт повинен здійснити навантаження вантажу протягом 24 (двадцяти чотирьох) годин з моменту прибуття рухомого складу на станцію навантаження. У випадку більш тривалого навантаження клієнт здійснює компенсацію експедитору плати за таке тривале використання власних вагонів АТ "Укрзалізниця" згідно тарифів АТ "Укрзалізниця" (плата за користування та зберігання рухомого складу), при цьому кожна неповна година вважається повною.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в судовому засіданні в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

З урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України, у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", № 37801/97 від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", №49684/99 від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019 Верховного Суду по справах №910/13407/17 та №915/370/16.

З огляду на вищевикладене, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як законодавчо необґрунтовані та безпідставні.

Керуючись ст. 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промвагонтранс" (01015, м. Київ, пров. Запечерний, буд. 2, ідентифікаційний код 35617553) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Південно-західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (01601, м. Київ, вул. Лисенка, буд. 6, ідентифікаційний код 40081221) 3 871 548 (три мільйона вісімсот сімдесят одна тисяча п`ятсот сорок вісім) грн 00 коп. плати за користування вагонами та судовий збір у розмірі 58 073 (п`ятдесят вісім тисяч сімдесят три) грн 00 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України подається до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 (двадцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 21.02.2024

Суддя О.В. Мандриченко