ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.02.2024 Справа №905/1161/23

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.

при секретарі судового засідання Лавриш О.В.,

розглянувши матеріали справи

за позовом: Фізичної особи-підприємця Волкогон Олександра Васильовича, м.Краматорськ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», м. Київ

про стягнення 190759,10 грн.

Представники сторін:

від позивача (в режимі відеоконференції): Макаров А.А. адвокат, на підставі ордеру;

від відповідача (в режимі відеоконференції): Шкаленко Є.В. в порядку самопредставництва

Суть спору: Позивач, Фізична особа-підприємець Волкогон Олександр Васильович, м.Краматорськ, звернувся до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», м.Київ про стягнення 190759,10 грн, з яких 153067,00 грн заборгованість зі сплати орендної плати, 37692,10 грн заборгованість з компенсації експлуатаційних витрат (вартість спожитих комунальних послуг).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору оренди нежитлових приміщень від 04.01.2021 в частині повного виконання зобов`язань зі сплати орендної плати за період з березня 2022 року по квітень 2023 року та з компенсації витрат по комунальним послугам за період з лютого 2022 року по березень 2023 року.

Ухвалою суду від 04.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1161/23; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

27.09.2023 від відповідача на електронну адресу суду надійшов відзив на позовну заяву б/н від 26.09.2023 з додатками за змістом якого відповідач просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі (скріплено ЕЦП). Останній зазначає наступне: об`єкт оренди не використовувався ним з 24.02.2022 через обставини, за які орендар не відповідає; відповідно до п.4 Акту приймання-передачі приміщення від 21.04.2023, сторони підтвердили, що припинені і відсутні грошові зобов`язання сторін за даним договором, сторони не мають взаємних вимог та претензій одна до одної; згідно договору оренди орендодавцю компенсуються лише понесені ним витрати на оплату комунальних послуг, які були спожиті орендарем згідно зафіксованих сторонами показників, починаючи з 24.02.2022 орендар ніяких послуг у об`єкті оренди не споживав, оскільки ним не користувався; позивачем також не було надано суду ні доказів на підтвердження розмірів таких витрат, ні доказів виставлення (направлення) відповідачу рахунків, які додані до позовної заяви.

Також, 27.09.2023 від відповідача на електронну адресу суду надійшло клопотання про витребування доказів б/н від 26.09.2023 з додатками (скріплено ЕЦП).

Ухвалою суду від 02.10.2023 призначено справу №905/1161/23 до розгляду за правилами загального позовного провадження; розгляд справи почато зі стадії відкриття провадження у справі; призначено підготовче засідання на 24.10.2023 о 12:30 год; витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» у строк до 23.10.2023 документи з інформацією про факт відсутності електроенергії за об`єктом починаючи з 24.02.2022 або зазначити період коли була відсутня електроенергія на об`єкті починаючи з 24.02.2022 (об`єкт нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: Донецька область, м.Краматорськ, вул.Комерційна, буд.5-33Н).

17.10.2023 через підсистему «Електронний суд» від відповідача надійшло клопотання б/н від 17.10.2023 про відкладення (перенесення) розгляду справи.

17.10.2023 на адресу суду від ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» надійшов лист №28/8367 від 10.10.2023 за змістом якого повідомлено суд, що запитувана інформація відноситься до компетенції оператора системи розподілу (ОСР) АТ «ДТЕК Донецькі електромережі».

18.10.2023 через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву б/н від 18.10.2023, в якій зазначено наступне: про існування у відповідача обставин, за яких він не відповідає та за яких він не міг користуватися об`єктом оренди, відповідач офіційно не повідомляв позивача; відповідач не доводить наявність обставин за яких він не міг користуватися об`єктом оренди; позивач не погоджується із твердженням відповідача, що він не отримував від позивача рахунків за договором, оскільки позивач направляв їх одночасно з вимогою про сплату заборгованості; відповідач посилаючись на настання обставин, що унеможливили користування об`єктом оренди, навмисно здійснює підміну поняття «неможливості користування об`єктом» на «відсутність бажання користуватися об`єктом оренди».

Ухвалою суду від 24.10.2023 задоволено клопотання відповідача про відкладення (перенесення) розгляду справи та відкладено підготовче засідання на 14.11.2023 о 12:30 год.

08.11.2023 від відповідача через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання б/н від 07.11.2023 про витребування доказів.

13.11.2023 від відповідача через підсистему «Електронний суд» надійшли заперечення на відповідь на відзив б/н від 13.11.2023 з додатками. За змістом цих заперечень відповідач наголошує, що з 24.02.2022 об`єкт оренди не міг бути використаний через обставини, за які він не відповідає, а саме через початок широкомасштабного вторгнення Росії на територію України; працівники відповідача виїхали за межі м.Краматорськ та Донецької області; відповідач звертає увагу на заяву свідка, яку додано до матеріалів справи; рахунки на оплату відповідачем були отримані разом із вимогою позивача про погашення заборгованості лише 16.03.2023, однак вони відрізняються від тих, що додані до матеріалів справи; позивачем не було надано суду ні доказів на підтвердження понесення ним витрат по сплаті комунальних послуг, ні доказів на підтвердження розмірів таких витрат, ні доказів виставлення (направлення) відповідачу рахунків, які додані до позовної заяви; повторно наголошується на тому, що згідно п. 4 акту приймання-передачі приміщення від 21.04.2023 сторони підтверджують, що припинені і відсутні грошові зобов`язання сторін за договором.

14.11.2023 на адресу суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив б/н від 10.11.2023 з додатками, аналогічні за змістом запереченням на відповідь на відзив, які надійшли до суду 13.11.2023 через підсистему «Електронний суд».

14.11.2023 на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про витребування доказів б/н від 10.11.2023, аналогічне за своїм змістом клопотанню про витребування доказів б/н від 07.11.2023, яке надійшло до суду 08.11.2023 через підсистему «Електронний суд».

Ухвалою суду від 14.11.2023 задоволено клопотання відповідача від 07.11.2023 про витребування в АТ "ДТЕК Донецькі електромережі" документів; витребувано у Акціонерного товариства "ДТЕК Донецькі електромережі" у строк до 10.12.2023 документи з інформацією про факт відсутності електроенергії за об`єктом починаючи з 24.02.2022 або зазначити період коли була відсутня електроенергія на об`єкті починаючи з 24.02.2022 (об`єкт - нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: Донецька область, м.Краматорськ, вул.Комерційна, буд.5-33Н); продовжено підготовче провадження у справі на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 19.12.2023 об 11:00 год.

01.12.2023 через підсистему «Електронний суд» від відповідача надійшло клопотання б/н від 01.12.2023 про долучення доказів.

14.12.2023 через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшла заява на заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву та на клопотання про долучення доказів у справі. Позивач наполягає, що про існування таких обставин та фактів, що напряму впливають на можливість/неможливість використання об`єкту оренди в умовах воєнного стану відповідач позивача офіційно не повідомляв. Будь-якого листа з відповідним підтвердження компетентним органом настання таких обставин від відповідача позивач не отримував. Існування таких обставин, що стали причиною неможливості користуватися відповідачем об`єктом оренди - це лише твердження відповідача не доведене відповідними доказами. На теперішній час відповідач так і не забрав своє майно з орендованого приміщення, отже відповідач продовжує використовувати об`єкт оренди за призначенням зберігаючи там своє майно.

Ухвалою в протокольній формі суд задовольнив клопотання відповідача б/н про долучення доказів від 01.12.2023.

Ухвалою суду від 19.12.2023 закрито підготовче провадження у справі №905/1161/23, призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 17.01.2024 об 11:40 год.

Ухвалою від 17.01.2024 оголошено перерву в судовому засіданні до 13.02.2024.

В судовому засіданні 13.02.2024 представник позивача в режимі відеоконференції наполягав на задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні 13.02.2024 представник відповідача в режимі відеоконференції просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

За приписами статті 129 Конституції України, статті 2 Господарського процесуального кодексу України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку «розумності строку» розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття «розумного строку» не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах «Савенкова проти України» від 02.05.2013, «Папазова та інші проти України» від 15.03.2012).

Європейський суд щодо тлумачення положення «розумний строк» в рішенні у справі «Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства» роз`яснив, що строк, який можна визначити «розумним», не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Разом з цим, на підставі Указів Президента України починаючи з 24.02.2022 і по теперішній час на території України діє режим воєнного стану.

У зв`язку із введенням на території України воєнного стану, з метою недопущення випадків загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів і працівників суду, у відповідності до розпорядження голови суду, доступ до приміщення суду був тимчасово обмежений, а наразі запроваджено роботу суду в змішаному режимі (в приміщенні суду та дистанційно).

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

З`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, суд встановив.

04.01.2021 між позивачем, Фізичною особою-підприємцем Волкогоном Олександром Васильовичем (орендодавець) та відповідачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (орендар) укладено договір оренди нежилих приміщень (договір).

Орендодавець передає орендареві за плату на певний строк у користування нежитлове приміщення загальною площею 48,2 кв.м., що розташоване за адресою: Донецька обл., м.Краматорськ, вул.Комерційна, буд.5, яке належить на праві користування орендодавцю на підставі договору позички, на праві власності на підставі Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № АА 504744, виданого Приватним нотаріусом Задорожнім Д.В. від 01.04.2013, номер запису про право власності: 515481 (п. 1.1 договору).

Об`єкт оренди надається орендареві виключно для розміщення відділення ТОВ «Споживчий центр» (п. 2.1 договору).

Сторони підтверджують, що з моменту підписання даного договору обов`язок орендаря з повернення об`єкту оренди за попереднім договором оренди, зазначеним в п.12.3 даного договору, та обов`язок орендодавця з передачі об`єкту оренди за даним договором оренди вважаються виконаними належним чином, про що сторони домовились не укладати окремі акти приймання-передачі об`єкту оренди (п. 3.1 договору).

Даний договір набирає чинності з 01.02.2021 та діє до 01.12.2023 (п. 4.1 договору).

Відповідно до п. 5.1 договору орендна плата нараховується та сплачується за кожен місяць протягом строку оренди, починаючи з моменту підписання даного договору, у термін, передбачений договором.

Згідно з п. 5.2 орендна плата за цим договором за місяць оренди складає 12391,00грн, ПДВ не передбачено, за об`єкт оренди в цілому.

Орендна плата за кожний наступний місяць користування об`єктом оренди здійснюється шляхом оплати на поточний рахунок орендодавця не пізніше п`ятого робочого дня місяця, що підлягає оплаті. Орендодавець до п`ятого числа місяця, наступного за звітним, надає орендарю підписаний та скріплений печаткою (за її наявності) акт наданих послуг у двох екземплярах (п. 5.4 договору).

Пунктом 5.6 договору встановлено, що вартість комунальних послуг, які отримав орендар, не входить до орендної плати та компенсується орендодавцю відповідно до зафіксованих сторонами показників споживання за цінами виробника (виконавця) таких послуг з урахуванням 5% від вартості послуг (компенсація орендодавцю нарахованого податку). Для отримання оплати орендодавець до останнього дня місяця отримання послуг надає орендарю рахунок на компенсацію їх вартості.

Орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату та компенсацію вартості спожитих комунальних послуг (п. 7.1 договору).

В день закінчення терміну дії договору оренди або в день дострокового розірвання договору орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди за актом прийому-передачі (п. 8.1 договору).

До настання терміну, зазначеного у п. 8.1 даного договору, орендар зобов`язаний звільнити об`єкт оренди від свого майна та підготовити його до передачі орендодавцю (п. 8.2 договору).

Договір не підлягає розірванню в односторонньому порядку протягом шести місяців з дати його укладання (п. 10.2 договору).

У пункті 10.3 договору зазначено, що після спливу терміну зазначеного в п.10.2 договору сторона має право достроково розірвати даний договір, письмово повідомивши про це іншу сторону не пізніше, ніж за 1 календарний місяць до дати розірвання договору.

Сторони мають право достроково припинити дію даного договору в будь-який час за їх обопільною згодою, уклавши угоду про розірвання (п. 10.4 договору).

Договір складений та підписаний сторонами, скріплений печаткою орендаря без будь-яких зауважень та виправлень.

25.06.2021 між сторонами було укладено додаткову угоду до договору оренди нежитлових приміщень від 04.01.2021, якою узгоджено, що з 01.07.2021 орендна плата складає 11200,00 грн, ПДВ - не передбачено (п. 1 додаткової угоди). Інші умови договору залишені без змін.

Додаткова угода підписана сторонами без зауважень та виправлень та набрала чинності з моменту її підписання.

В матеріалах справи наявні рахунки на оплату оренди нежитлового приміщення за відповідний період, а саме:

№ 215 від 01.03.2022 за березень 2022 року на суму 11200,00 грн;

№ 216 від 01.04.2022 за квітень 2022 року на суму 11200,00 грн;

№ 217 від 01.05.2022 за травень 2022 року на суму 11200,00 грн;

№ 218 від 01.06.2022 за червень 2022 року на суму 11200,00 грн;

№ 219 від 01.07.2022 за липень 2022 року на суму 11200,00 грн;

№ 220 від 01.08.2022 за серпень 2022 року на суму 11200,00 грн;

№ 221 від 01.09.2022 за вересень 2022 року на суму 11200,00 грн;

№ 222 від 01.10.2022 за жовтень 2022 року на суму 11200,00 грн;

№ 223 від 01.11.2022 за листопад 2022 року на суму 11200,00 грн;

№ 224 від 01.12.2022 за грудень 2022 року на суму 11200,00 грн;

№ 225 від 01.01.2023 за січень 2023 року на суму 11200,00 грн;

№ 226 від 01.02.2023 за лютий 2023 року на суму 11200,00 грн;

№ 227 від 01.03.2023 за березень 2023 року на суму 11200,00 грн;

№ 228 від 01.04.2023 за квітень 2023 року на суму 7467,00 грн.

Також за кожний місяць оренди позивачем складались акти надання послуг (надання в оренду нежитлового приміщення), а саме:

№ 82К від 31.03.2022 за березень 2022 року на суму 11200,00 грн;

№ 83К від 30.04.2022 за квітень 2022 року на суму 11200,00 грн;

№ 84К від 31.05.2022 за травень 2022 року на суму 11200,00 грн;

№ 85К від 30.06.2022 за червень 2022 року на суму 11200,00 грн;

№ 86К від 31.07.2022 за липень 2022 року суму 11200,00 грн;

№ 87К від 31.08.2022 за серпень 2022 року на суму 11200,00 грн;

№ 88К від 30.09.2022 за вересень 2022 року на суму 11200,00 грн;

№ 89К від 31.10.2022 за жовтень 2022 року на суму 11200,00 грн;

№ 90К від 30.11.2022 за листопад 2022 року на суму 11200,00 грн;

№ 91К від 31.12.2022 за грудень 2022 року на суму 11200,00 грн;

№ 92К від 31.01.2023 за січень 2023 року на суму 11200,00 грн;

№ 93К від 28.02.2023 за лютий 2023 року на суму 11200,00 грн;

№ 92К від 31.03.2023 за березень 2023 року на суму 11200,00 грн;

№ 93К від 21.04.2023 за квітень 2023 року на суму 7467,00 грн.

Акти підписані тільки з боку позивача.

Окрім того, в матеріалах справи наявні рахунки на компенсацію витрат на комунальні послуги за відповідний період, а саме:

№ 200 від 17.03.2022 за лютий 2022 року на суму 7883,16 грн;

№ 202/1 від 14.12.2022 за березень 2022 року на суму 4467,62 грн;

№ 203 від 14.12.2022 за квітень (зазначено пункти з компенсації витрат за квітень, листопад та травень 2022 року) на суму 1809,90 грн;

№ 203/1 від 14.12.2022 за травень 2022 року на суму 278,16 грн;

№ 203/2 від 14.12.2022 за червень 2022 року на суму 278,16 грн;

№ 203/3 від 14.12.2022 за липень 2022 року на суму 278,16 грн;

№ 203/4 від 14.12.2022 за серпень 2022 року на суму 278,16 грн;

№ 203/5 від 14.12.2022 за вересень 2022 року на суму 278,16 грн;

№ 203/6 від 14.12.2022 за жовтень 2022 року на суму 278,16 грн;

№ 209 від 14.12.2022 за листопад 2022 року на суму 2514,52 грн;

№ 211 від 08.01.2023 за грудень 2022 року на суму 4542,22 грн;

№ 212 від 20.02.2023 за січень 2023 року на суму 5535,08 грн;

№ 213 від 13.03.2023 за лютий 2023 року на суму 5000,61 грн;

№ 214 від 11.04.2023 за березень 2023 року на суму 4270,03 грн.

Також позивач складав акти надання послуг (компенсація витрат на комунальні послуги) за відповідний період оренди, а саме:

№ 689-К від 28.02.2022 за лютий 2022 року на суму 7883,16 грн;

№ 690-К від 31.03.2022 за березень 2022 року на суму 4467,62 грн;

№ 691-К від 30.04.2022 за квітень 2022 року на суму 1809,90 грн;

№ 692-К від 31.05.2022 за травень 2022 року на суму 278,16 грн;

№ 693-К від 30.06.2022 за червень 2022 року на суму 278,16 грн;

№ 694-К від 31.07.2022 за липень 2022 року на суму 278,16 грн;

№ 695-К від 31.08.2022 за серпень 2022 року на суму 278,16 грн;

№ 696-К від 30.09.2022 за вересень 2022 року на суму 278,16 грн;

№ 697-К від 31.10.2022 за жовтень 2022 року на суму 278,16 грн;

№ 698-К від 30.11.2022 за листопад 2022 року на суму 2514,52 грн;

№ 699-К від 31.12.2022 за грудень 2022 року на суму 4542,22 грн;

№ 700-К від 31.01.2023 за січень 2023 року на суму 5535,08 грн;

№ 701-К від 28.02.2023 за лютий 2023 року на суму 5000,61 грн;

№ 702-К від 31.03.2023 за березень 2023 року на суму 4270,03 грн.

Акти підписані тільки з боку позивача.

З матеріалів справи вбачається, що зазначені вище рахунки та акти були направлені 29.05.2023 відповідачу на його юридичну адресу рекомендованим листом з описом вкладення з повідомленням про вручення. Відповідні докази отримання рахунків та актів містяться в матеріалах справи.

Позивачем направлялась відповідачу вимога № 01/03-2023 від 16.03.2023 про виконання грошового зобов`язання за договором оренди нежилих приміщень б/н від 04.01.2021, відповідно до якої позивач вимагав відповідача протягом семи днів з дати отримання цієї вимоги сплатити заборгованість за договором, суму простроченого грошового зобов`язання 180346,12 грн, з яких 146445,00 грн борг зі сплати орендної плати за період березень 2022 року - березень 2023 року, 33901,12 грн борг з компенсації спожитих комунальних послуг за період з лютого 2022 року по лютий 2023 року.

Згідно опису вкладення разом з вимогою № 01/03-2023 від 16.03.2023 про виконання грошового зобов`язання за договором оренди нежилих приміщень б/н від 04.01.2021 відповідачу направлялись рахунок №200/1 від 20.12.2022 на оплату компенсації комунальних послуг лютий 2022 року листопад 2022 року (рахунок відсутній в матеріалах справи), рахунок № 211 від 08.01.2023 на оплату компенсації комунальних послуг грудень 2022 року, рахунок № 212 від 20.02.2023 на оплату компенсації комунальних послуг січень 2023 року, рахунок № 213 від 13.03.2023 на оплату компенсації комунальних послуг лютий 2023 року, рахунок №214 від 15.03.2023 на оплату оренди нежитлового приміщення березень 2022 року березень 2023 року (рахунок відсутній в матеріалах справи).

Дана вимога разом з додатками була направлена відповідачу 16.03.2023 на його юридичну адресу рекомендованим листом з описом вкладення з повідомленням про вручення, з якого вбачається, що вимога з додатками була отримана представником відповідача.

Листом № 171 від 21.03.2023 відповідач повідомив позивача про одностороннє розірвання договору оренди з 21.04.2023 у зв`язку з повномасштабним вторгненням Російської Федерації на територію України. Відповідач зазначив, що згідно ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

В подальшому сторонами без зауважень та виправлень було підписано акт прийому-передачі об`єкту оренди від 21.04.2023, згідно якого відповідач передав, а позивач прийняв об`єкт оренди, а саме нежитлове приміщення загальною площею 48,2 кв.м., що розташоване за адресою: Донецька обл., м.Краматорськ, вул.Комерційна, буд.5. При поверненні об`єкт оренди знаходився в задовільному стані. Сторони підтвердили, що припинені і відсутні грошові зобов`язання сторін за даним договором. Сторони не мають взаємних вимог та претензій одна до одної.

До матеріалів справи відповідачем надано заяву свідка від 23.10.2023 робітника Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» - фахівця з обслуговування клієнтів ОСОБА_1 . У вказаній заяві зазначено, що ця особа підтверджує, що до жовтня 2022 року позивач не звертався до ТОВ «Споживчий центр» щодо необхідності сплати орендної плати чи комунальних платежів, жодних рахунків та актів від позивача не отримували. Сторонами велись переговори щодо встановлення розміру оренди за березень-листопад 2022 року в розмірі 0 грн. Разом з тим, свідком зазначалося, що починаючи з 24.02.2022 всі працівники ТОВ «Споживчий центр» виїхали за межі міста Краматорськ та Донецької області, оскільки на той час та і до тепер, це місто знаходиться на лінії зіткнення. В заяві зафіксовано інформацію про відмову позивача від повернення відповідачу його майна з орендованого приміщення. Заяву свідка посвідчено приватним нотаріусом Розсохою Сергієм Сергійовичем, зареєстровано в реєстрі за №3116.

Вимогою № 1050 від 27.10.2023 відповідач просив позивача повернути майно (меблі, комп`ютерну техніку, обладнання, документація), яке йому належить, що знаходиться в приміщенні, яке перебувало в оренді у відповідача або відшкодувати вартість цього майна. Вимога направлена позивачу засобами поштового зв`язку 27.10.2023.

Відповідачем до матеріалів справи було надано виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 22.09.2022 щодо відділення №125 Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», що знаходиться за адресою: 84302, Донецька обл., м.Краматорськ, вул.Комерційна, б.5, у якій зазначено відомості про закриття відокремленого підрозділу.

Також, в матеріалах справи наявний наказ №21/4/О від 24.02.2022 Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» "Про припинення діяльності відокремлених підрозділів Товариства" згідно якого припинено з 25.02.2022 діяльність відокремлених підрозділів Товариства, зокрема, відділення №125, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 38980204, місцезнаходження відокремленого підрозділу: 84331, Донецька обл., м.Краматорськ, вул.Комерційна, буд.5.

Вважаючи своє право за договором оренди нежитлових приміщень від 04.01.2021 порушеним, позивач звернувся з позовом до Господарського суду Донецької області про стягнення з відповідача 190759,10 грн, з яких 153067,00 грн заборгованість зі сплати орендної плати, 37692,10 грн заборгованість з компенсації експлуатаційних витрат (вартість спожитих комунальних послуг).

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає наступне.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно із ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вже було встановлено судом та не заперечується сторонами, між позивачем і відповідачем було укладено договір оренди нежитлових приміщень від 04.01.2021, який набрав чинності з 01.02.2021.

Правовідносини оренди (найму) врегульовані положеннями Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України.

Статтею 759 Цивільного кодексу України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Аналіз змісту положень означеного договору свідчить про те, що відповідач зобов`язаний здійснювати оплату орендної плати у встановленому розмірі та компенсувати експлуатаційні витрати відповідно до зафіксованих сторонами показників споживання за цінами виробника таких послуг з урахуванням 5% від вартості послуг.

Відповідач наполягає, що об`єкт оренди, який знаходиться у м.Краматорськ Донецькій області, з 24.02.2022 не використовувався ним через обставини, за які він не відповідає. При припиненні договору оренди сторони домовились про відсутність грошових зобов`язань, що зафіксували в Акті прийому-передачі об`єкту оренди від 21.04.2023. В приміщенні починаючи с 24.02.2022 було відсутнє електропостачання та водопостачання. Згідно договору орендодавцю компенсується лише понесені ним витрати на оплату комунальних послуг, які були спожиті орендарем згідно зафіксованих сторонами показників. Починаючи з 24.02.2022 орендар ніяких комунальних послуг на об`єкті оренди не споживав, оскільки ним не користувався.

Відповідно до положень частини 6 статті 762 Цивільного кодексу України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Вказана норма не містить вичерпного переліку обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин та засобів їх підтвердження, а тому підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством.

Саме такий правовий висновок Великої Палати Верховного Суду викладено в постанові від 08.05.2018 у справі №910/7495/16.

Отже, для застосування частини шостої статті 762 Цивільного кодексу України та звільнення наймача від плати за користування орендованим майном визначальною умовою такого звільнення є наявність обставин, за які орендар не відповідає, тобто позивач повинен довести обставини, які свідчать про те, що майно не використовувалося або не могло бути використане наймачем, і він не відповідає за ці обставини.

При оцінці таких обставин презюмується незмінність умов господарювання (користування майном) чи стану об`єкта оренди, а орендар повинен подати докази наявності тих обставин, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог, а також довести, що ці обставини виникли з незалежних від нього причин, зокрема, внаслідок зміни кон`юнктури на ринку товарів, робіт, послуг, з вини орендодавця, через дію непереборної сили чи у зв`язку з природними властивостями майна, що є об`єктом оренди тощо.

Звільнення від сплати орендної плати є істотним втручанням у правовідносини сторін договору, а тому може застосовуватись за виключних обставин, наприклад, відсутності доступу до найманого приміщення, неможливості орендаря перебування в ньому та зберігання речей тощо.

Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості. Ознаками таких обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за таких умов здійснення господарської діяльності. При цьому сторона зобов`язання, яка його не виконує, повинна довести, що в кожному окремому випадку саме ці конкретні обставини мали непереборний характер саме для цієї конкретної особи при виконання нею конкретних договірних зобов`язань.

Верховний Суд у постанові від 12.04.2023 у справі №910/14244/20 дійшов висновку про те, що саме наймач повинен довести обставини, які свідчать про те, що майно не використовувалося або не могло бути використане, і він не відповідає за ці обставини, при застосуванні ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України.

Так, 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022, який затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому відповідними Указами Президента України було неодноразово продовжено строк дії воєнного стану в Україні, який триває станом по теперішній час.

Згідно Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» Краматорська міська територіальна громада включена до переліку територій можливих бойових дій, починаючи з 24.02.2022.

Кабінет Міністрів України 02 серпня 2022 року виніс розпорядження № 679-р про проведення обов`язкової евакуації населення Донецької області у безпечні райони Вінницької, Волинської, Житомирської, Закарпатської, Івано-Франківської, Кіровоградської, Львівської, Полтавської, Рівненської, Тернопільської, Хмельницької, Черкаської та Чернівецької областей.

Вказані обставини є загальновідомими.

Одночасно, суд зазначає, що територія, на якій розміщене спірне нерухоме майно (м.Краматорськ Донецькій області), не була окупована, не знаходиться та знаходилася на непідконтрольній українській владі території, а відповідне приміщення, надане відповідачеві в оренду, не є пошкодженим або зруйнованим, що не заперечується сторонами.

Розташування орендованого приміщення в місті Краматорськ, без обґрунтування того, яким чином вказане мало вплив на правовідносини між сторонами у розрізі відповідних виниклих правовідносин, відсутності фактичної можливості використання орендованого майна, не може свідчити про неможливість виконання взятих на себе господарських зобов`язань, у тому числі з оплати орендної плати.

Надані відповідачем докази, а саме заява свідка від 23.10.2023 робітника Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» - фахівця з обслуговування клієнтів Ющенко Антоніни Петрівни, виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо відділення №125 ТОВ «Споживчий центр», що знаходиться за адресою: 84302, Донецька обл., м. Краматорськ, вул.Комерційна, б. 5, у якій зазначено відомості про закриття відокремленого підрозділу, наказ №21/4/О від 24.02.2022 ТОВ «Споживчий центр» «Про припинення діяльності відокремлених підрозділів Товариства» підтверджують факт невикористання об`єкту оренди відповідачем, однак не доводить, що орендоване майно не могло бути використане і відповідач не відповідає за ці обставини.

Відповідач наполягає, що в орендованому приміщенні починаючи з 24.02.2022 було відсутнє електропостачання та водопостачання, що підтверджується розрахунком заборгованості з компенсації експлуатаційних витрат позивача, згідно якого з березня 2022 року відсутня заборгованість з компенсації експлуатаційних витрат по водопостачанню та електропостачанню, в свою чергу позивач наполягає, що заборгованість по компенсації експлуатаційних витрат по водопостачанню та електропостачанню відсутня з березня 2022 року оскільки відповідач не користувався означеними комунальними послугами.

Ухвалою суду від 14.11.2023 задоволено клопотання представника відповідача б/н від 07.11.2023 про витребування в АТ "ДТЕК Донецькі електромережі" документів; витребувано у Акціонерного товариства "ДТЕК Донецькі електромережі" у строк до 10.12.2023 документи з інформацією про факт відсутності електроенергії за об`єктом починаючи з 24.02.2022 або зазначити період коли була відсутня електроенергія на об`єкті починаючи з 24.02.2022 (об`єкт - нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: Донецька область, м.Краматорськ, вул.Комерційна, буд.5-33Н), однак АТ "ДТЕК Донецькі електромережі" вимоги ухвали від 14.11.2023 не виконані, відповідна інформація не надана.

Доказів на підтвердження звернень відповідача до орендодавця або ж до інших уповноважених органів з вимогами/скаргами про відсутність та необхідність підключення електропостачання та водопостачання матеріали справи не містять та відповідачем таких доказів суду не надано.

Отже, суду не доведено належними доказами факт відсутності з 24.02.2022 в орендованому приміщенні електропостачання та водопостачання.

Окрім того, факт, що дію обставин непереборної сили необхідно довести, не виключає того, що наявність таких обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом. Зокрема, наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами у відповідності до статей 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" шляхом видачі сертифіката.

Суд не приймає заперечення відповідача щодо наявності форс-мажорних обставин оскільки вказані обставини, в порушення вимог ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", не підтверджено відповідним сертифікатом Торгово-промислової палати України.

Суд звертає увагу, що згідно зі статтею 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Важливим елементом підприємницької діяльності є ризик збитків. Підприємницький ризик - це імовірність виникнення збитків або неодержання доходів порівняно з варіантом, що прогнозується; невизначеність очікуваних доходів.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Обстріли міста Краматорськ могли вплинули на попит населення на послуги, які надаються відповідачем, проте орендар має сплачувати орендну плату незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Поряд з цим, відповідачем не було надано до суду доказів звернення до орендодавця до 21.03.2023 з вимогою щодо дострокового розірвання договору оренди майна, внесення змін до умов договору в частині вирішення питання щодо сплати орендної плати або його використання тощо, повідомлення позивача про звільнення відповідачем орендованого приміщення чи зупинення здійснення господарської діяльності товариством.

Отже, відповідачем не надано належних та допустимих доказів, у розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, існування форс-мажорних обставин у взаємовідносинах із позивачем по договору, як і не надано обґрунтованих причинно-наслідкових зв`язків між введенням 24.02.2022 в Україні воєнного стану та наявністю підстав для відповідача щодо звільнення від сплати орендних платежів з 24.02.2022 на підставі положень ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України.

Разом з тим, згідно п. 5.4 договору орендна плата за кожний наступний місяць користування об`єктом оренди здійснюється шляхом оплати на поточний рахунок орендодавця не пізніше п`ятого робочого дня місяця, що підлягає оплаті. Орендодавець до п`ятого числа місяця, наступного за звітним, надає орендарю підписаний та скріплений печаткою (за її наявності) акт наданих послуг у двох екземплярах.

Таким чином, строк оплати відповідно до умов договору оренди нежитлових приміщень від 04.01.2021 не залежить від факту направлення відповідачу актів наданих послуг або рахунків.

Поряд з цим, пунктом 5.6 договору оренди нежилих приміщень б/н від 04.01.2021 встановлено, що вартість комунальних послуг, які отримав орендар, не входить до орендної плати та компенсується орендодавцю відповідно до зафіксованих сторонами показників споживання за цінами виробника (виконавця) таких послуг з урахуванням 5% від вартості послуг (компенсація орендодавцю нарахованого податку). Для отримання оплати орендодавець до останнього дня місяця отримання послуг надає орендарю рахунок на компенсацію їх вартості.

Позивачем до матеріалів справи на підтвердження витрат за комунальні послуги по об`єкту оренди надано наведені вище акти та рахунки на компенсацію витрат за спожиті послуги та розрахунок заборгованості з компенсації експлуатаційних витрат за договором оренди приміщень б/н від 04.01.2021 з урахуванням 5% від вартості послуг (компенсація орендодавцю нарахованого податку).

Відповідач наполягав, що починаючи з 24.02.2022 по дату припинення договору товариство не отримувало комунальні послуги, оскільки не користувалося об`єктом оренди, сторони не фіксували показників споживання, докази вручення рахунків позивачем надано не було.

Одночасно, позивач направляв на адресу відповідача рахунки та акти надання послуг (компенсація витрат на комунальні послуги) до подачі позову до суду.

В обґрунтування нарахованих сум на компенсацію витрат за спожиті послуги у спірний період позивачем додано до матеріалів справи первинні рахунки, акти та акти-рахунки від виконавців послуг.

Відповідач посилається на те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач здійснював оплату комунальних послуг, а відповідно у ТОВ «Споживчий центр» відсутні підстави для їх компенсації, однак умовами договору не передбачено, що компенсація комунальних витрат здійснюється відповідачем після здійснення позивачем їх оплати.

Як зазначалось вище, листом №171 від 21.03.2023 відповідач повідомив позивача про одностороннє розірвання договору оренди з 21.04.2023 у зв`язку з повномасштабним вторгненням Російської Федерації на територію України.

Згідно умов договору оренди нежитлових приміщень від 04.01.2021, останній набирає чинності з 01.02.2021 та діє до 01.12.2023.

Положеннями п.10.3 договору оренди нежилих приміщень від 04.01.2021 встановлено, що після спливу терміну зазначеного в п. 10.2 договору сторона має право достроково розірвати даний договір, письмово повідомивши про це іншу сторону не пізніше, ніж за 1 календарний місяць до дати розірвання договору.

Як зазначено, відповідач повідомив позивача за 1 календарний місяць про дострокове одностороннє розірвання договору оренди з 21.04.2023.

У зв`язку з розірванням договору оренди нежитлових приміщень від 04.01.2021 сторони підписали акт прийому-передачі об`єкту оренди від 21.04.2023.

Згідно акту прийому-передачі об`єкту оренди від 21.04.2023, відповідач передав, а позивач прийняв об`єкт оренди, а саме нежитлове приміщення загальною площею 48,2 кв.м., що розташоване за адресою: Донецька обл., м.Краматорськ, вул.Комерційна, буд.5, сторони підтвердили, що припинені і відсутні грошові зобов`язання сторін за даним договором. Сторони не мають взаємних вимог та претензій одна до одної.

Відповідно до ч.2. ст.795 Цивільного кодексу України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Главою 50 Цивільного кодексу України визначено підстави припинення зобов`язання, серед яких відсутня така підстава як закінчення строку дії договору.

Водночас, статтею 598 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 604 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняються за домовленістю сторін.

Приписами ст. ст.11, 202 Цивільного кодексу України унормовано, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 208 Цивільного кодексу України правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі.

Загальними засадами цивільного законодавства є зокрема свобода договору (ст. 3 Цивільного кодексу України).

Надаючи юридичну оцінку акту прийому-передачі об`єкту оренди від 21.04.2023, суд дійшов висновку, що сторони керуючись принципом свободи договору, який є одним з основних принципів зобов`язальних правовідносин, ч. 1 ст. 604 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зобов`язання припиняється за домовленістю сторін, припинили існуючі між ними грошові зобов`язання та підтвердили факт відсутності грошових зобов`язань сторін за договором оренди нежитлових приміщень від 04.01.2021.

При цьому суд звертає увагу, що згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Добросовісність це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується на римській максимі «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium принцип добросовісності.

Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона розумно покладається на них.

Судом при ухваленні рішення враховано суперечливу поведінку позивача, яка полягає в тому що ним в акті прийому-передачі об`єкту оренди від 21.04.2023 було погоджено домовленість про припинення та відсутність грошових зобов`язань за договором оренди нежитлових приміщень від 04.01.2021, після чого позивачем був поданий позов до суду про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованості за вказаним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності з урахуванням їх належності, допустимості, достовірності та вірогідності, суд дійшов висновку про відсутність заборгованості відповідача перед позивачем зі сплати орендної плати в розмірі 153067,00 грн, з компенсації експлуатаційних витрат в розмірі 37692,10грн у зв`язку з припиненням зобов`язання за домовленістю сторін, та про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Суд зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010).

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303-А, п.29).

За таких обставин решту аргументів сторін суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують висновку суду про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 73-79, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця Волкогона Олександра Васильовича, м.Краматорськ про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», м. Київ заборгованості в розмірі 190759,10 грн відмовити.

Згідно із ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

В судовому засіданні 13.02.2024 оголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст рішення складено та підписано 19.02.2024.

Суддя Г.Є. Курило