ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2024 року м.Дніпро Справа № 904/2603/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Чус О.В. (доповідач),

судді Дармін М.О., Кощеєв І.М.

секретар судового засідання Солодова І.М.

Представники сторін:

від позивача: Кузьміна І.С., довіреність №01Др-319-1223 від 26.12.2023, адвокат;

від відповідача: Добровольський А.Т., довіреність №14-4016 від 13.01.2023, адвокат;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2023 (суддя Мілєва І.В..) у справі №904/2603/23

за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз", Дніпропетровська область, м. Дніпро

до Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів", Дніпропетровська область, м. Нікополь

про стягнення 501 310,16 грн

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" звернулося до господарського суду з позовною заявою до Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" про стягнення 501 310,16 грн, з яких: 478 800,00 грн основний борг, 20 332,60 грн пеня, 1219,96 грн 3% річних, 957,60 грн інфляційні втрати.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору розподілу природного газу.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2023, у даній справі, позов задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" 501 310,16 грн, з яких: 478 800,00 грн основний борг, 20 332,60 грн пеня, 1219,96 грн 3% річних, 957,60 грн інфляційні втрати, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 7519,65 грн.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване невиконанням відповідачем обов`язку зі сплати наданих позивачем послуг з розподілу природного газу.

Не погодившись із зазначеним рішенням Господарського суду Дніпропетровської області, Акціонерне товариство "Нікопольський завод феросплавів", звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно погодився з твердженнями Позивача, що заборгованість АТ НЗФ за березень 2023 року становить 478 800,00 грн.. Також суд першої інстанції дійшов помилкового та безпідставного висновку про те, що доказів оплати наданих послуг в сумі 478 800,00 грн. відповідач не надав, оскільки це спростовується наданими до матеріалів справи доказами.

Як зазначив відповідач у відзиві на позовну заяву, позивачем неправомірно не була врахована передплата за перший квартал 2023 року, відповідно до місячної заявленої потужності, за платіжними дорученнями № 267947 від 29.12.2022 на суму 478 800 грн. (передплата за січень 2023 року), № 268499 від 30.01.2023 на суму 478 799 грн. (передплата за лютий 2023 року), № 269264 від 28.02.2023 на суму 478 800 грн. (передплата за березень 2023 року).

Відповідно до довідки про розрахунки між відповідачем та позивачем за 2022 рік та січень-березень 2023 року, Відповідачем оплачені всі надані послуги з розподілу позивачем природного газу за договором від 01.01.2016 №09420056EGBP016 та у строки передбачені, як Типовим договором, так і кодексом ГРС. Що також підтверджується відповідними платіжними документами, які також надані до матеріалів справи разом з відзивом на позовну заяву.

Отже, оплата за надані послуги у спірному періоді підтверджується належними та достовірними доказами, що спростовує висновки суду, викладені у оскаржуваному рішенні, та доводить, що вони не відповідають дійсним обставинам, оскільки прийняті внаслідок неповного встановлення всіх обставин справи, неповного дослідження та невідповідної оцінки доказів, які мають значення для справи.

Таким чином, заборгованість відповідача за вказаний період перед позивачем або факт прострочення сплати за надані послуги відсутні, тому з боку позивача безпідставно пред`явлені вимоги про стягнення заборгованості, чим порушуються права та законні інтереси АТ НЗФ, грубо ігноруються вимоги п.п. 6.2, 6.4 та 6.6 Договору, ст. 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 526, 629 Цивільного кодексу України.

Однак місцевий господарський суд такі докази не прийняв до уваги, не повно та не всебічно з`ясував всі обставини, що мають значення для справи, тому дійшов помилкового висновку про задоволення позову.

Також до апеляційної скарги додано клопотання відповідача про зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили рішенням у справі № 904/375/23.

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.07.2023 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді Орєшкіна Е.В, Дармін М.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.07.2023 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи №904/2603/23. Доручено Господарському суду Дніпропетровської області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи №904/2603/23.

26.07.2023 матеріали справ № 904/2603/23 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.07.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2023 у справі №904/2603/23. Розгляд апеляційної скарги призначено у судовому засіданні на 12.10.2023 о 12 год. 00 хв.

04.08.2023 від позивача до Центрального апеляційного господарського суду надійшлов відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначено про те, що Відповідач має заборгованість перед позивачем за надані в березні 2023 року послуги розподілу природного газу в сумі 478 800, 00 грн.

АТ «Дніпропетровськгаз» вважає, що оскаржуване рішення ґрунтується на засадах верховенства права є законним та обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а апеляційну скаргу є необґрунтованою, та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.09.2023, у зв`язку з рішення ВРП від 29.08.2023 р. про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Центрального апеляційного господарського суду у зв`язку з поданням заяви про відставку, у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Кощеєв І.М., Дармін М.О.

12.10.2023 судове засідання не відбулось, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді-члена колегії Кощеєва І.М. про що на офіційному веб-сайті Центрального апеляційного господарського суду було розміщено повідомлення для учасників судового процесу.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.10.2023 розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2023 у справі №904/2603/23 призначено у судовому засіданні на 13.12.2023 о 11:40 год.

13.12.2023 судове засідання не відбулось у зв`язку з перебуванням у відпустці судді-члена колегії Кощеєва І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.12.2023 розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2023 у справі №904/2603/23 призначено у судовому засіданні на 14.02.2024 о 09:40 год.

08.01.2024 від представника відповідача/скаржника до Центрального апеляційного господарського суду надійшли додаткові пояснення в яких зазначено про те, що після перерахунку позивачем, у лютому 2023 АТ НЗФ отримало послуг на суму 277 200 грн з ПДВ. З урахування поточних оплат за 2023 у відповідача відсутня заборгованість за спірний період. До того ж, після подання апеляційної скарги у цій справі відповідачем було проведено ще дві оплати за надані 2023 році послуги розподілу природного газу, а саме 31.07.2023 та 29.09.2023 в розмірі 478 800 грн кожна. Та долучає до матеріалів справи довідку щодо заборгованості АТ «Нікпольський завод феросплавів» сформовану станом на 15.12.2023.

09.01.2024 від представника позивача до Центрального апеляційного господарського суду надійшли заперечення на додаткові пояснення, в яких зазначено про те, що Відповідачем додано новий доказ, який не було подано до суду першої інстанції, однак не заявлено відповідачем клопотання про визнання поважними причин пропуску процесуального строку для подання доказів з обґрунтуванням відповідних підстав.

02.02.2024 від представника відповідача/скаржника до Центрального апеляційного господарського суду надійшла заява про закриття провадження у справі, через відсутність боргу у відповідача, що підтверджується позивачем, Акціонерне товариство «Нікопольський завод феросплавів» просить: приєднати до матеріалів справи докази, а саме: платіжну інструкцію від 31.07.2023, платіжну інструкцію від 29.09.2023 та довідку позивача про відсутність боргу за спірний період; що засвідчують відсутність спору, які не могли бути подані до суду першої інстанції або разом з апеляційною скаргою, оскільки вони виникли та отримані відповідачем вже після подання апеляційної скарги у цій справі, а порядок закриття заборгованості позивачем поточними платежами відповідача залежав тільки від поведінки самого позивача; закрити провадження в частині стягнення основного боргу в розмірі 478 800,00 грн. у справі №904/2603/23.

Щодо клопотання скаржника про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі № 904/375/23 колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі. Суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Предметом спору у даній справі є вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за укладеними між сторонами господарським договором.

Заявником жодним чином не обґрунтовано, а колегією суддів не встановлено обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі та які б унеможливлювали розгляд даної справи до розгляду справи №904/375/23.

За таких обставин, враховуючи, що заявником не доведено обставин об`єктивної неможливості розгляду даної справи до розгляду справи 904/375/23, колегія суддів дійшла висновку про відмову у зупиненні провадження.

14.02.2024 в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, вислухавши присутніх представників сторін, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що 01.01.2016 відповідач підписав заяву-приєднання № 09420056EGBP016 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) (а.с. 12).

Вказаною заявою Публічне акціонерне товариство "Нікопольський завод феросплавів" (споживач) приєдналось до Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498 (далі - договір), умови якого розміщені на сайті НКРЕКП, сайті Оператора ГРМ в мережі Інтернет за адресою dp.104.ua та в друкованому виданні, що публікується в межах території ліцензованої діяльності газета Зоря Області № 101 (21731) від 30.12.2015.

Цей типовий договір розподілу природного газу (далі - договір) є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. (п. 1.1. договору).

Умови цього договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України Про ринок природного газу і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2494 (далі - Кодекс газорозподільних систем) (п. 1.2. договору).

Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. (п. 1.3. договору).

За цим договором Оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором (п. 2.1. договору).

Обов`язковою умовою надання Споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у Споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ (п. 2.2. договору).

Після визначення загального об`єму розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу, приведеного до стандартних умов, Оператор ГРМ в установленому порядку здійснює переведення величини об`єму природного газу в обсяг розподіленої (спожитої) енергії, що має визначатись за трьома одиницями виміру: в - кВтгод, в - Гкал, в - МДж. Дані про об`єм (м куб.) та обсяг (кВтгод, Гкал, МДж) розподіленого Споживачу (спожитого ним) природного газу за розрахунковий період (місяць) зазначаються Оператором ГРМ в особистому кабінеті Споживача (після його запровадження) та/або в рахунку про сплату послуги за цим договором. Оператор ГРМ зобов`язується в установленому порядку передавати інформацію про загальний об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період Оператору ГТС для можливості її використання суб`єктами ринку природного газу, у тому числі постачальником споживача. Споживач (крім побутового) зобов`язується довести інформацію про загальний об`єм та обсяг розподіленого та спожитого природного газу за відповідний період своєму постачальнику. Визначені за умовами цього договору об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між споживачем та його постачальником. За наявності розбіжностей у частині визначення об`єму та/або обсягу розподіленого та спожитого природного газу вони підлягають урегулюванню відповідно до умов цього Договору або в судовому порядку. До вирішення цього питання величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ (п. 5.6. договору).

Оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем (п. 6.1. договору).

Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення. До встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу, виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача відповідно до Кодексу газорозподільних систем, оплата послуг здійснюється за тарифами, встановленими Регулятором для Оператора ГРМ, за фізичний обсяг розподілу природного газу (п. 6.2. договору).

Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п. 6.4. договору).

Відповідно до п. 6.6. договору оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством споживач має сплачувати Оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку зі спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку зі спеціальним режимом використання споживача на поточний рахунок Оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів. Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок Оператора ГРМ. У разі переплати сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу у строк, що не перевищує 10 робочих днів з дня отримання письмової вимоги. Споживач має право здійснювати оплату за договором розподілу природного газу через банківську платіжну систему, онлайн-переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу Оператора ГРМ та в інший не заборонений законодавством спосіб. Надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем (п. 6.8. договору).

Споживач зобов`язується здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені цим договором (пп. 1 п. 7.4. договору).

У разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п. 8.2. договору).

Цей договір укладається на невизначений строк (п. 12.1. договору).

Додатком 4 до Типового договору розподілу природного газу, який додається до заяви-приєднання № 09420056EGBP016 від 01.01.2016 (а.с. 13-26) визначено розрахунок втрат і витрат природного газу та перелік точок комерційного обліку споживача.

Позивач зазначає, що згідно з Постановою НКРЕКП від 22.12.2021 № 2745 для клієнтів Дніпропетровськгазу затверджено тариф на послуги розподілу природного газу - у розмірі 1,26 грн. за 1 куб. м на місяць (без урахування ПДВ).

За твердженням позивача, він на виконання умов договору надав відповідачу послуги з розподілу природного газу (потужності) у березні 2023 року в обсязі 316 666,67 м3 на суму 478 800,00 грн з ПДВ, на підтвердження чого надав підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт наданих послуг № ДГП83005818 від 31.03.2023 (а.с. 47).

Позивач виставив відповідачу рахунок № 63007543 від 31.03.2023 (а.с. 49) на оплату послуг з розподілу природного газу (потужності) у березні 2023 року на суму 478 800,00 грн з ПДВ.

Позивач зазначає, що 11.04.2023 направив на адресу відповідача лист, до якого долучив спірний акт наданих послуг та рахунок. В якості доказу направлення на адресу відповідача вказаного листа разом із спірним актом наданих послуг та рахунком позивач надав до суду копію опису вкладення та накладної Укрпошти (а.с. 51-52).

Позивач зауважує, що відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відповідач отримав вказане вище поштове відправлення 12.04.2023 (а.с. 52).

Відповідно до п. 6.6. договору остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів

Однак, як зазначає позивач, відповідач в порушення умов договору за надані послуги не сплатив, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 478 800,00 грн, що і стало причиною звернення до суду.

За наслідками розгляду позову господарським судом прийнято оскаржуване рішення у даній справі.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги, судова колегія враховує наступні положення діючого законодавства України.

Правовідносини щодо розподілу природного газу, які виникли між сторонами врегульовані Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30.09.2015 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 1379/27824 06.11.2015 р. (надалі - Кодекс ГРМ), постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2498 від 30.09.2015 р. «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу».

Частинами 1 - 2 ст. 40 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним.

Згідно з пунктом 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу - правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким забезпечується фізична доставка природного газу, належного споживачу, та/або цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи.

Відповідно до пунктів 3, 4 глави 3 розділу VI Кодексу договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу. Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. На письмову вимогу споживача Оператор ГРМ зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дати отримання такого письмового звернення надати споживачу підписану уповноваженою особою Оператора ГРМ письмову форму договору розподілу природного газу.

Відповідно до частини 2 ст. 633 ЦК України умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина 1 ст. 634 ЦК України).

Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 7 глави 3 розділу VI Кодексу).

Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України).

Відповідно до частини 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.01.2016 відповідач підписав заяву-приєднання № 09420056EGBP016 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) (а.с. 12).

Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Аналіз вищезазначених положень законодавства дає підстави вважати, що договір розподілу природного газу є самостійним видом договору про надання послуг, поняття якого визначено спеціальним законодавством, зокрема, Кодексом газорозподільних системи, Законом України "Про ринок природного газу", та зміст якого визначений на основі типового договору, затвердженого органом державної влади. Правовідносини між оператором ГРМ і споживачами природного газу також врегульовано нормами Цивільного кодексу України та Господарського Кодексу України, які застосовуються до спірних правовідносин у взаємозв`язку із спеціальним законодавством.

Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Позивач на виконання умов договору надав відповідачу послуги з розподілу природного газу (потужності) у березні 2023 року в обсязі 316 666,67 м3 на суму 478 800,00 грн з ПДВ, що підтверджує акт наданих послуг № ДГП83005818 від 31.03.2023 (а.с. 47).

Позивач виставив відповідачу рахунок № 63007543 від 31.03.2023 (а.с. 49) на оплату послуг з розподілу природного газу (потужності) у березні 2023 року на суму 478 800,00 грн з ПДВ.

На час прийняття рішення у справі заборгованість за спірний період складала 478 800,00 грн тому господарський суд правомірно дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимоги Позивача в частині стягнення основної заборгованості в сумі 478 800,00 грн та нарахування на вказану суму пені ( відповідно до умов договору ) та 3% річних і інфляційних втрат ( на підставі ст. 625 ЦК України ).

Станом на час розгляду справи в суді першої інстанції та ухвалення судом рішення, доказів сплати заборгованості у повному обсязі від представників сторін не надходило, заборгованість за надані послуги складала: 478 800,00 грн основний борг, 20 332,60 грн пеня, 1219,96 грн 3% річних, 957,60 грн інфляційні втрати.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 8.2. договору у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підтвердження понесення інфляційних втрат та в обґрунтування здійснених нарахувань 3% річних і пені у зв`язку із простроченням Відповідачем строку оплати наданих послуг Позивачем надані до матеріалів справи відповідні розрахунки.

На підставі викладеного, враховуючи розрахунок Позивача (межі зазначеного ним періоду), дні фактичної сплати Відповідачем суми боргу, положення частини п`ятої ст. 254 ЦК України, колегія суддів відповідно до ст. 86 ГПК України, перевіривши правильність нарахування 3% річних та пені прийшла до висновку, що місцевим господарським судом правомірно задоволені позовні вимоги про стягнення з Відповідача на користь Позивача: 20 332,60 грн пені; 1219,96 грн 3% річних та 957,60 грн інфляційних втрат, нарахованих у відповідності із ч. 2 ст. 625 ЦК України на суму основної заборгованості, оскільки прострочення виконання грошового зобов`язання з боку Відповідача мало місце.

Разом з цим, Скаржником було повідомлено суд апеляційної інстанції, що у Відповідача на сьогоднішній день відсутня заборгованість за надані Позивачем у межах спірного договору за січень, лютий та березень 2023, що що підтверджується платіжною інструкцією № 273295 від 29.09.2023; платіжною інструкцією № 269817 від 31.07.2023.

Представник Позивача у судовому засіданні підтвердив факт погашення Відповідачем після ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення суми основного боргу у розмірі 478 800,00 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога Позивача до Відповідача, стосовно якої Позивач просить прийняти судове рішення ( п. 4.16 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 р. у справі №13/51-04).

Водночас закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе також у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина зумовлює відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 ГПК судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Відповідачем сплачено на користь Позивача основний борг в сумі 478 800,00 коп. заборгованості за отримані послуги, що підтверджується долученими Скаржником до апеляційної скарги доказами та визнається Позивачем. Тобто, Скаржником сплачено суми, які були присудженні оскаржуваним судовим рішенням, до моменту набрання ним чинності.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» ( пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Апеляційний господарський суд зазначає, що згідно зі ст. 278 ГПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу, а згідно з частиною 2 ст. 241 ГПК України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Отже, враховуючи оплату Відповідачем на користь Позивача суми основного боргу у розмірі 478 800,00 грн., провадження у справі щодо суми основного боргу підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю предмета спору, а рішення суду першої інстанції підлягає зміні у відповідній частині.

Доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення підлягає зміні, оскільки провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу, у сумі 478 800,00 грн. підлягає закриттю.

Згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

У позивача наявне право на повернення з державного бюджету судового збору в сумі 4 835,65 грн. (7519,65-2684,00=4835,65) на підставі п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір».

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями п. 2 ч. 1 ст. 231, 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2023 у справі №904/2603/23 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2023 у справі №904/2603/23 змінити, виклавши резолютивну частину в наступній редакції:

"Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" (53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, буд. 310, ідентифікаційний код 00186520) на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" (49044, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Шевченка, 2, ідентифікаційний код 03340920) 20 332,60 грн пені, 1219,96 грн 3% річних, 957,60 грн інфляційніх втрат, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн, про що видати наказ.

Провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу, у сумі 478 800,00 коп. - закрити."

Видачу відповідного наказу, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 16.02.2024.

Головуючий суддя О.В.Чус

Суддя М.О. Дармін

Суддя І.М. Кощеєв