СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року м. Харків Справа № 922/2541/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Шевель О.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя Фоміна В.О.

за участю секретаря судового засідання Бессонової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укрсиббанк" вх. №2762 на ухвалу Господарського суду Харківської області від 28.11.2023, постановлену суддею Усатим В.О. у приміщенні Господарського суду Харківської області 28.11.2023 о 15 год. 30 хв. (повний текст ухвали складено та підписано 04.12.2023) та апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укрсиббанк" вх. №2765 на ухвалу Господарського суду Харківської області від 24.10.2023, постановлену суддею Усатим В.О. у приміщенні Господарського суду Харківської області 24.10.2023 о 15 год. 45 хв. (повний текст ухвали складено та підписано 30.10.2023) у справі №922/2541/23

за заявою ОСОБА_1 , м.Харків,

про визнання банкрутом ОСОБА_1 , м.Харків,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Харківської області перебувала справа №922/2541/23 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .

Ухвалою господарського суду від 24.10.2023 задоволено заяву ОСОБА_2 з грошовими вимогами до боржника (вх.№27253 від 06.10.2023). Визнано грошові вимоги ОСОБА_2 до боржника в розмірі 608000,00 грн основного боргу, а також 5368,00 грн витрат зі сплати судового збору.

В обґрунтування вказаної ухвали господарський суд зазначив наступне: судом встановлено, що 14.11.2019 ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_2 складено розписку, згідно з якою ОСОБА_1 отримав у ОСОБА_2 в борг грошові кошти в розмірі 608000,00 грн готівкою, що еквівалентно 25000,00 доларів США, які зобов`язався повернути протягом трьох років; позику отримано в національній валюті; доказів, які б свідчили про повернення ОСОБА_1 ОСОБА_3 грошових коштів за розпискою від 14.11.2019, матеріали справи не містять; враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що грошові вимоги ОСОБА_2 визнані керуючим реструктуризацією та не заперечуються боржником, підтверджені належними та допустимими доказами, беручи до уваги надану заявником копію декларації про доходи за 2019 рік на підтвердження походження (наявності) грошових коштів, суд вважає за необхідне заяву ОСОБА_2 з грошовими вимогами до боржника (вх.№27253 від 06.10.2023) задовольнити; визнати грошові вимоги ОСОБА_2 до боржника в розмірі 608000,00 грн основного боргу, а також 5368,00 грн витрат зі сплати судового збору; зобов`язати керуючого реструктуризацією включити визнані вимоги ОСОБА_2 до реєстру вимог кредиторів відповідно до вимог Кодексу України з процедур банкрутства, а також зобов`язати керуючого реструктуризацією включити витрати кредитора зі сплати судового збору за подання заяви з грошовими вимогами до боржника відповідно до ч.2 ст. 133 Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою суду від 28.11.2023 задоволено заяву Акціонерного товариства "Укрсиббанк" з грошовими вимогами до боржника (вх. № 25750 від 22.09.2023). Визнано грошові вимоги Акціонерного товариства "Укрсиббанк" до боржника в розмірі 145272,40 грн основного боргу, а також 5368,00 грн витрат зі сплати судового збору.

Ухвалою від 28.11.2023, постановленою за результатами попереднього засідання у справі №922/2541/23, Господарський суд Харківської області вчинив ряд процесуальних дій. Зокрема, було ухвалено, що до реєстру вимог кредиторів фізичної особи ОСОБА_1 підлягають включенню визнані судом вимоги, а саме: вимоги ОСОБА_2 в розмірі 608000,00 грн основного боргу та 5368,00 грн витрат зі сплати судового збору; вимоги Акціонерного товариства "Укрсиббанк" у розмірі 145272,40 грн основного боргу та 5368,00 грн витрат зі сплати судового збору.

В обґрунтування вказаної ухвали в частині включення до реєстру вимог кредиторів боржника грошових вимог ОСОБА_2 в розмірі 608000,00 грн основного боргу та 5368,00 грн витрат зі сплати судового збору господарський суд послався на ті обставини, що ухвалою від 24.10.2023 у даній справі було задоволено відповідні вимоги ОСОБА_2 .

Кредитор, АТ "Укрсиббанк", через систему "Електронний суд" подав до Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу на ухвалу від 28.11.2023 (попереднє засідання), в якій просить скасувати вказану ухвалу в частині включення до реєстру вимог кредиторів фізичної особи ОСОБА_1 визнаних вимог ОСОБА_2 в розмірі 608000,00 грн основного боргу та 5368,00 грн витрат зі сплати судового збору; ухвалити в цій частині нове рішення, яким виключити вимоги ОСОБА_2 в розмірі 608000,00 грн основного боргу та 5368,00 грн витрат зі сплати судового збору з реєстру вимог кредиторів фізичної особи ОСОБА_1 .

В обґрунтування вимог скарги заявник зазначає наступне: до матеріалів справи кредитором ОСОБА_2 подано податкову декларацію за 2019 рік, в якій ОСОБА_2 зазначив обсяг доходу за звітній податковий період, що оподатковується за ставкою 5% - 2502294,60 грн, однак дана сума задекларованого доходу не підтверджує наявність у ОСОБА_2 фінансової можливості в наданні позики в сумі 608000,00 грн, адже ця сума включає в себе витрати, тобто є оборотними коштами, на які нараховується податок; сума чистого доходу прибутку у ФОП Воловика К.Ф. за 2019 рік не підтверджена. Апелянт також зазначає, що ОСОБА_2 є боржником за 14 актуальними виконавчими провадженнями про стягнення з нього грошових коштів, тобто має власні не виконані грошові зобов`язання, що беззаперечно свідчить про відсутність грошових коштів на виконання особистих грошових зобов`язань, а тому наданням ним безвідсоткової позики ОСОБА_1 строком на 3 роки, на думку апелянта, є сумнівним. Заявник скарги також звертає увагу на те, що із матеріалів справи вбачається та підтверджується звітом керуючого реструктуризації Волторніста С.І. від 23.10.2023 про перевірку майнових декларацій боржника, що будь-якого майна у боржника не виявлено, крім того, в своїй заяві від 28.07.2023 боржник ОСОБА_1 зазначає, що майнові та грошові активи у нього відсутні, тому, з огляду на відсутність майнових активів у боржника, відсутність майнового та фінансового підтвердження реального укладання між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 безвідсоткової, незабезпеченої грошової позики в сумі 608000,00 грн строком повернення протягом 3 років, АТ "Укрсиббанк" як кредитор за дійсними вимогами згідно Кредитного договору ставиться критично до грошових зобов`язань, які підтверджується виключно однією борговою розпискою боржника, вказуючи також на те, що строк повернення грошової позики у Боржника сплинув 14.12.2022, при цьому ОСОБА_2 не здійснив процесуальних заходів по стягненню боргу з ОСОБА_1 , при тому, що Боржник ОСОБА_1 протягом 3 років не здійснив повернення частини позики. Апелянт зазначає, що в процедурі неплатоспроможності фізичних осіб задля унеможливлення загрози визнання господарським судом фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, на кредитора-фізичну особу, як заявника грошових вимог на підставі боргової розписки, покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування у разі виникнення вмотивованих сумнівів сторін у справі про неплатоспроможність фізичної особи щодо обґрунтованості вимог такого кредитора. Із посиланням на висновки, викладені в постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 01.03.2023 у справі №902/221/22, в постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 14.09.2023 у справі № 922/2884/21 тощо, заявник скарги наполягає на тому, що в даній справі відсутні необхідні докази, що підтверджують виникнення та існування реальних грошових зобов`язань між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за договором позики; матеріалами справи не підтверджуються наявність майнової та фінансової можливості кредитора ОСОБА_2 по реальному наданню позики в сумі 608000,00 грн ОСОБА_1 , натомість, матеріали справи підтверджують відсутність майнової спроможності у ОСОБА_1 на отримання та реальне повернення вказаної грошової позики.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.12.2023 відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою та призначено її до розгляду на 23.01.2024 о 14:45 год.

Також Східним апеляційним господарським судом було витребувано у суду першої інстанції матеріали даної справи. 29.12.2023 на запит до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи у трьох томах (№1, 2, 5).

Окрім того, АТ "Укрсиббанк", не погоджуючись із визнанням господарським судом грошових вимог ОСОБА_2 до боржника, через систему "Електронний суд" направило до Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 24.10.2023 у справі №922/2541/23 про неплатоспроможність ОСОБА_1 , якою визнано вимоги ОСОБА_2 в розмірі 608000,00 грн основного боргу та 5368,00 грн витрат зі сплати судового збору; ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у визнанні грошових вимог згідно заяви (вх. № 27253) до боржника, ОСОБА_1 , в розмірі 608000,00 грн основного боргу та 5368,00 грн витрат зі сплати судового збору; вирішити питання про розподіл судових витрат АТ "Укрсиббанк", понесених за подання апеляційної скарги.

В обґрунтування вказаної скарги заявник наводить ті ж доводи, що і в апеляційній скарзі на ухвалу від 28.11.2023.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.12.2023, з урахуванням приписів ст.45, ч.2 ст.47 Кодексу України з процедур банкрутства, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укрсиббанк" на ухвалу Господарського суду Харківської області від 24.10.2023 у справі №922/2541/23 та призначено вказану апеляційну скаргу до спільного розгляду з апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укрсиббанк" на ухвалу Господарського суду Харківської області від 28.11.2023 у справі №922/2541/23 - на 23.01.2024 о 14:45 год.

До Східного апеляційного господарського суду надійшла заява керуючого реструктуризацією боргів фізичної особи ОСОБА_1 , арбітражного керуючого Волторніста Сергія Івановича про участь у судовому засіданні 23.01.2024 о 14:45 годині в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Ухвалою суду від 08.01.2024 вказану заяву було задоволено.

18.01.2024, тобто у межах установленого законом строку, кредитор боржника, ОСОБА_2 , надав відзив на апеляційні скарги АТ "Укрсиббанк", в якому, посилаючись на безпідставність доводів апелянта, просить залишити апеляційні скарги без задоволення.

В обґрунтування своїх заперечень кредитор зазначає наступне: згідно з Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, ОСОБА_2 перебував підприємцем (ФОП) з 20.03.2003 по 30.12.2021; поданою ОСОБА_2 у 2020 році податковою декларацією про доходи за 2019 рік, копія якої подана до господарського суду у судовому засіданні 24.10.2023, задекларовано загальну суму доходу в розмірі 2502294,60 грн, що засвідчує фінансову спроможність кредитора надати 608000,00 грн (майже 1/5 свого річного доходу) в борг, що спростовує твердження апелянта; дослідження питання джерел виникнення у кредитора грошових коштів виходить за межі розгляду кредиторських вимог, однак апелянт вдався до вирішення питання існування та правомірності правовідносин між кредитором ОСОБА_2 і боржником ОСОБА_1 , а також походження грошових коштів у правовідносинах стороною яких АТ "Укрсиббанк" не є, гарантом не виступав, операцій з грошовими коштами підчас передачі за борговою розпискою не здійснював; щодо наявності виконавчих проваджень стосовно ОСОБА_2 (на які посилається АТ "Укрсиббанк") ОСОБА_2 зазначає, що перші відкриті виконавчі провадження обліковуються станом тільки на кінець 2020 року (16 грудня 2020 року), тоді як грошові кошти передані в борг у 2019 році.

22.01.2024 апелянт подав відповідь на відзив, у якій наполягає на задоволенні апеляційних скарг, а також просить провести судове засідання за відсутності представника АТ "Укрсиббанк".

У відповіді на відзив АТ "Укрсиббанк" зазначає наступне: декларація за 2019 рік не є підтвердженням джерела походження грошових коштів в сумі 608000,00 грн, наданих ОСОБА_2 боржнику ОСОБА_1 за борговою розпискою від 14.11.2019; за основним видом діяльності ОСОБА_2 посередництво в торгівлі, його чистим доходом була комісія (винагорода) від продажу товарів; загальний оподатковуваний дохід, задекларований ОСОБА_2 за 2019 рік в сумі 2502294,60 грн включає в себе усі затрати, які ОСОБА_2 поніс при наданні посередницьких послуг з торгівлі іншими товарами (вартість товару, переданого на реалізацію, акциз, затрати з розмитнення, затрати з транспортування, оренда, зберігання, тощо), тобто 2502294,60 грн не є чистим доходом ОСОБА_2 , отриманим за 2019 рік від здійснення посередницьких послуг в торгівлі, також ОСОБА_2 має несплачений до бюджету податковий борг, який виник на підставі поданої ним декларації за 2020 рік в сумі 42770,99 грн, за яким відкрито відповідне виконавче провадження; посилання ОСОБА_2 на те, що виконавчі провадження були відкриті з 2020 року, тоді як договір позики був укладений 14.11.2019, на думку АТ "Укрсиббанк", спростовується тим, що відповідні виконавчі провадження стосуються стягнення заборгованості за договорами позик, отриманих ОСОБА_2 від фізичних осіб та банківських установ у 2018, 2019, 2020 роках, тобто виконавчі провадження, які були відкриті відносно ОСОБА_2 у 2020 році та в наступні роки, не свідчать про погіршення його фінансового стану саме з 2020 року.

У судовому засіданні 23.01.2024 взяли участь: представник кредитора, ОСОБА_2 , а також арбітражний керуючий Волторніст С.І.

Арбітражний керуючий Волторніст С.І. звернувся до суду з усним клопотанням про відкладення розгляду справи (яке було підтримане представником кредитора, ОСОБА_2 ), посилаючись на те, що після відкриття даного апеляційного провадження кредитор, АТ "Укрсиббанк", звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про закриття провадження у справі № 922/2541/23 про неплатоспроможність ОСОБА_1 з підстав, передбачених п.1 ч. 7 ст. 123 КУзПБ - боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та/або недостовірна інформація про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї.

Розглянувши клопотання арбітражного про відкладення розгляду справи, колегія суддів відмовила в його задоволенні, оскільки заявником не обґрунтовано яким чином подання АТ "Укрсиббанк" клопотання про закриття провадження у справі, яке станом на 23.01.2024 не розглянуто господарським судом, впливає на розгляд апеляційних скарг АТ "Укрсиббанк" у даній справі, враховуючи, що банк не заявляв про відмову від цих скарг і наполягав на їх задоволенні.

Разом з тим, дослідивши матеріали справи та заслухавши присутніх у судовому засіданні учасників справи, колегія суддів дійшла висновку про неможливість закінчення розгляду апеляційних скарг АТ "Укрсиббанк" у вказаному судовому засіданні та про оголошення у зв`язку з цим перерви до 13.02.2024 о 16:15 год., про що було постановлено відповідну ухвалу від 23.01.2024. Іншою ухвалою від цієї ж дати задоволено клопотання арбітражного керуючого Волторніста Сергія Івановича про участь у судовому засіданні 13.02.2024 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

23.01.2024, після судового засідання, до суду надійшла заява боржника, ОСОБА_1 , про розгляд апеляційних скарг у даній справі за його відсутністю. У вказаній заяві боржник також зазначає, що вимоги обох кредиторів ОСОБА_2 та АТ "Укрсиббанк" визнано ним у повному обсязі і що місцевий господарський суд дотримався норм процесуального права під час розгляду цих вимог, тому, на думку ОСОБА_1 , апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

12.02.2024 апелянт, АТ "Укрсиббанк", подав заяву про розгляд справи без участі його представника. Заявник також повідомляє суд, що ухвалою від 25.01.2024 Господарський суд Харківської області закрив провадження у справі № 922/2541/23; на думку заявника, зазначене не впливає на апеляційне оскарження ухвал Господарського суду Харківської області від 24.10.2023 та від 28.11.2023 у даній справі, тому АТ "Укрсиббанк" підтримує вимоги апеляційних скарг у повному обсязі.

12.02.2024 представник кредитора, ОСОБА_2 , адвокат Гордієнко А.Г., надала копію відповіді ГУ ДПС у Харківській області від 30.01.2024 на адвокатський запит, а також копію доданої до вказаної відповіді податкової декларації ОСОБА_2 за 2019 рік.

У судовому засіданні 13.02.2024 вказаним представником було надано для долучення до матеріалів справи оригінал вказаної відповіді від 30.01.2024 з додатком.

За твердженням адвоката Гордієнко А.Г. та арбітражного керуючого Волторніста С.І. (який взяв участь у судовому засіданні 13.02.2024 у режимі відеоконференції), відповідна податкова декларація ОСОБА_2 за 2019 рік, надана податковим органом на запит адвоката, не є новим доказом, оскільки в ній дублюються відомості, зазначені у податковій декларації, копія якої надавалася ОСОБА_2 до суду першої інстанції (т.5, а.с.16) на підтвердження розміру його доходів у 2019 році тобто фактично це одна і та ж декларація.

Арбітражний керуючий Волторніст С.І. та представник кредитора, ОСОБА_2 , просили суд апеляційної інстанції залишити апеляційні скарги без задоволення, а оскаржувані ухвали господарського суду без змін.

В ході апеляційного розгляду даної справи апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, у межах встановленого строку.

Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 ГПК України.

Присутні в судовому засіданні учасники справи не висловлювали заперечень щодо повноти дослідження доказів, які надано до справи у відповідності до ст.74 ГПК України та які стосуються меж апеляційного розгляду справи.

За таких обставин, колегія суддів, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення арбітражного керуючого та представника кредитора, дійшла висновку про закінчення розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

У відповідності до вимог ст.282 ГПК України, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 07.09.2023 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника та мораторій на задоволення вимог кредиторів, керуючим реструктуризацією боржника призначено арбітражного керуючого Волторніста С.І., призначено попереднє засідання суду на 24.10.2023.

08.09.2023 здійснено офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 № 71359.

Після оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 у строк, встановлений ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, до суду надійшли заяви з грошовими вимогами до боржника від ОСОБА_2 (вх. № 27253 від 06.10.2023) та Акціонерного товариства "Укрсиббанк" (вх. № 25750 від 22.09.2023).

А саме, 06.10.2023 від ОСОБА_2 надійшла заява (вх. № 27253, т.5, а.с.2) з грошовими вимогами до боржника, в якій заявник просить суд розглянути та визнати його грошові вимоги на суму 608000,00 грн основного боргу та 5368,00 грн витрат зі сплати судового збору.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_2 посилається на неналежне виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за борговою розпискою від 14.11.2019.

Судом першої інстанції встановлено, що 14.11.2019 ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_2 складено розписку (т.5, а.с.7), згідно з якою ОСОБА_1 отримав у ОСОБА_2 в борг грошові кошти в розмірі 608000,00 грн готівкою, що еквівалентно 25000,00 доларів США, які зобов`язався повернути протягом трьох років; позику отримано в національній валюті.

На підтвердження наявності у ОСОБА_2 грошових коштів, які були передані у позику ОСОБА_1 , заявник також надав копію першого аркуша податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця Воловика К.Ф. за 2019 рік (т.5, а.с.16), відповідно до якої загальний оподатковуваний дохід від діяльності за КВЕД 46.18 (Діяльність посередників, що спеціалізуються в торгівлі іншими товарами), задекларований ФОП Воловиком К.Ф. за 2019 рік, становить 2502294,60 грн.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено її учасниками в ході апеляційного провадження, вищевказані грошові вимоги ОСОБА_2 визнані керуючим реструктуризацією та не заперечуються боржником.

Ухвалою суду від 24.10.2023 задоволено заяву ОСОБА_2 з грошовими вимогами до боржника (вх. № 27253 від 06.10.2023) з наведених вище підстав. Визнано грошові вимоги ОСОБА_2 до боржника в розмірі 608000,00 грн основного боргу, а також 5368,00 грн витрат зі сплати судового збору. Зобов`язано керуючого реструктуризацією включити визнані вимоги ОСОБА_2 до реєстру вимог кредиторів відповідно до вимог Кодексу України з процедур банкрутства. Зобов`язано керуючого реструктуризацією включити витрати кредитора зі сплати судового збору за подання заяви з грошовими вимогами до боржника відповідно до ч. 2 ст. 133 Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою суду від 28.11.2023 задоволено заяву Акціонерного товариства "Укрсиббанк" з грошовими вимогами до боржника (вх. № 25750 від 22.09.2023). Визнано грошові вимоги Акціонерного товариства "Укрсиббанк" до боржника в розмірі 145272,40 грн основного боргу, а також 5368,00 грн витрат зі сплати судового збору.

Ухвалою від 28.11.2023, постановленою за результатами попереднього засідання у справі №922/2541/23, Господарський суд Харківської області вчинив ряд процесуальних дій. Зокрема, було ухвалено, що до реєстру вимог кредиторів фізичної особи ОСОБА_1 підлягають включенню визнані судом вимоги, а саме: вимоги ОСОБА_2 в розмірі 608000,00 грн основного боргу та 5368,00 грн витрат зі сплати судового збору; вимоги Акціонерного товариства "Укрсиббанк" у розмірі 145272,40 грн основного боргу та 5368,00 грн витрат зі сплати судового збору.

Ухвалою суду першої інстанції від 25.01.2024 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на подання виправлених декларацій боржника (вх. № 30 від 01.01.2024). Задоволено клопотання АТ "Укрсиббанк" (вх. № 119 від 03.01.2024) про закриття провадження у справі. Закрито провадження у справі № 922/2541/23 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 7 ст. 123 Кодексу України з процедур банкрутства, відповідно до якої суд приймає рішення про закриття провадження у справі за клопотанням зборів кредиторів, сторони у справі або з власної ініціативи, якщо боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та/або недостовірна інформація про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, якщо боржник упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації не надав суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї. Скасовано мораторій на задоволення вимог кредиторів, введений ухвалою суду від 07.09.2023.

Колегія суддів зазначає, що закриття провадження у справі про банкрутство під час апеляційного провадження з перегляду ухвал суду першої інстанції від 24.10.2023 та від 28.11.2023 у даній справі не перешкоджає подальшому здійсненню вказаного апеляційного провадження. Апелянт, АТ "Укрсиббанк" не відмовився від поданих ним скарг, натомість просив задовольнити їх у повному обсязі.

Отже, апеляційний господарський суд переглядає ухвали суду першої інстанції від 24.10.2023 та від 28.11.2023 у даній справі за апеляційними скаргами АТ "Укрсиббанк" в межах наведених у скаргах доводів та вимог, відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України.

А саме, ухвала від 28.11.2023 (попереднє засідання), переглядається в частині включення до реєстру вимог кредиторів фізичної особи ОСОБА_1 визнаних вимог ОСОБА_2 в розмірі 608000,00 грн основного боргу та 5368,00 грн витрат зі сплати судового збору.

Надаючи оцінку висновкам місцевого господарського суду згідно з підпунктом б) пункту 3 частини 1 статті 282 ГПК України, з урахуванням меж апеляційного перегляду, про які зазначено вище, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 113 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Згідно з абз. 1, 3 ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Як уже зазначалося, ОСОБА_2 у встановлений законом строк подав до господарського суду заяву з грошовими вимогами до боржника, що виникли через неповернення останнім позики в розмірі 608000,00 грн за борговою розпискою від 14.11.2019. Отже, місцевий господарський суд правомірно, із посиланням на норми 1046, 1047, 1049 ЦК України, якими врегульовано правовідносини позики, а також на приписи ст. 526, ч. 1 ст. 629 ЦК України, ст. 193 ГК України щодо обов`язковості виконання умов договору, вказав на обґрунтованість цих вимог.

Апелянт у скаргах стверджує, що боргової розписки недостатньо для такого висновку, наполягаючи на застосуванні підвищеного стандарту доказування, про який зазначається в постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 01.03.2023 у справі №902/221/22, в постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 14.09.2023 у справі № 922/2884/21 тощо.

Колегія суддів погоджується з необхідністю застосування вказаного стандарту. А саме, відповідно до усталеної правової позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, в постановах, на які посилається заявник, задля унеможливлення загрози визнання господарським судом фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, на кредитора-фізичну особу, як заявника грошових вимог на підставі боргової розписки, покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування у разі виникнення вмотивованих сумнівів сторін у справі про неплатоспроможність фізичної особи щодо обґрунтованості вимог такого кредитора. Під час розгляду заяви кредитора з відповідними грошовими вимогами до боржника господарському суду варто враховувати достатність (повноту та всебічність) поданих доказів як взаємозв`язок їх сукупності, що дозволяє суду зробити достовірний висновок про існування заборгованості за борговою розпискою. У разі вмотивованих сумнівів інших кредиторів щодо реальності (дійсності) такої заборгованості, обґрунтування грошових вимог до боржника самим лише договором позики та/або борговою розпискою у справі про неплатоспроможність фізичної особи може бути недостатнім. При цьому, визначена приписами статті 204 ЦК України презумпція правомірності укладеного між сторонами правочину не спростовує відповідного обов`язку заявника-кредитора, вимоги якого підтверджені борговою розпискою, надати сукупність усіх необхідних доказів на обґрунтування своїх вимог. Таким чином, не досліджуючи дійсність відповідного правочину, що виходить за межі предмета розгляду заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника, господарський суд у справі про неплатоспроможність фізичної особи, вирішуючи питання про належне документальне підтвердження кредиторських вимог за борговою розпискою, може надати правову оцінку реальності (дійсності) таких зобов`язань на підставі інших доказів, що підтверджують/спростовують фінансову спроможність цього кредитора щодо надання відповідної позики.

Додатковими доказами на підтвердження фінансової спроможності кредитора щодо надання відповідної позики є, зокрема, відомості податкового обліку зазначене також відповідає правовій позиції Верховного Суду.

Так, у постанові від 24.01.2024 у справі № 921/333/22 Верховний Суд вказав, що отримані судом відомості від Головного управління ДПС у Тернопільській області про суми виплачених/отриманих доходів та податкова декларація свідчать, що сума доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, становить значно менші суми у порівнянні з тією, яку він надав згідно розписок боржнику; водночас, належних та достовірних доказів про наявність інших джерел доходів та фінансових можливостей заявник суду не надав.

Тобто відповідні документи податкового обліку є належними доказами у розумінні ст. 76 ГПК України, оскільки з них можна встановити обставини, які входять у предмет доказування, а саме розмір доходів кредитора в період виникнення спірної заборгованості.

Як уже зазначалося, згідно з наявною в матеріалах справи податковою декларацією за 2019 рік, ОСОБА_2 , який на той час був зареєстрований та здійснював діяльність як фізична особа підприємець, отримав у 2019 році суму доходу в розмірі 2502294,60 грн. За борговою розпискою від 14.11.2019 ним було надано ОСОБА_1 608000,00 грн, тобто близько 1/5 річного доходу, на що обґрунтовано вказував представник ОСОБА_2 в ході апеляційного провадження.

Та обставина, що ФОП Воловик К.Ф. у 2019 році задекларував дохід у розмірі 2502294,60 грн, додатково підтверджується примірником податкової декларації, наданим представником вказаного учасника справи суду апеляційної інстанції.

АТ "Укрсиббанк" в апеляційних скаргах не заперечує справжність відомостей, зазначених у податковій декларації ФОП Воловика К.Ф., та факт її подання до податкового органу.

Разом з тим, апелянт стверджує, що декларація за 2019 рік не є підтвердженням джерела походження грошових коштів в сумі 608000,00 грн, наданих ОСОБА_2 боржнику ОСОБА_1 за борговою розпискою від 14.11.2019; за основним видом діяльності ОСОБА_2 посередництво в торгівлі, його чистим доходом була комісія (винагорода) від продажу товарів; загальний оподатковуваний дохід, задекларований ОСОБА_2 за 2019 рік в сумі 2502294,60 грн включає в себе усі затрати, які ОСОБА_2 поніс при наданні посередницьких послуг з торгівлі іншими товарами (вартість товару, переданого на реалізацію, акциз, затрати з розмитнення, затрати з транспортування, оренда, зберігання, тощо), тобто 2502294,60 грн не є чистим доходом ОСОБА_2 , отриманим за 2019 рік від здійснення посередницьких послуг в торгівлі.

Стосовно вказаних аргументів, колегія суддів зазначає, що, як вбачається із вказаної декларації, ФОП Воловик К.Ф. у 2019 році був платником єдиного податку. Для фізичної особи підприємця, який використовує спрощену систему оподаткування, законодавством не передбачено обов`язок вести облік витрат, пов`язаних з підприємницькою діяльністю, розраховувати чистий прибуток і звітувати про його розмір.

Тому колегія суддів, погоджуючись з обґрунтованістю припущень апелянта про те, що ФОП Воловик К.Ф. у 2019 році не лише отримував доходи, але і здійснював певні витрати, пов`язані з основним видом його діяльності водночас зазначає, що з матеріалів справи та з апеляційних скарг не вбачається ні розміру цих витрат, ні того, що вони унеможливили надання позики в сумі 608000,00 грн.

В ході апеляційного провадження АТ "Укрсиббанк" не було зазначено які саме докази, на його думку, могли б належним чином підтвердити реальність заборгованості за борговою розпискою від 14.11.2019.

Натомість, за твердженням самого апелянта, у 2018 та у 2019 роках ОСОБА_2 отримував кошти за договорами позик від фізичних осіб та банківських установ. Відкриття у 2020 році виконавчих проваджень щодо стягнення цих коштів у зв`язку з їх неповерненням (на що посилається апелянт), на думку колегії суддів, не спростовує, а навпаки, додатково підтверджує, що у 2019 році в розпорядженні ОСОБА_2 перебували значні грошові суми що дозволяло йому надати ОСОБА_1 позику в розмірі 608000,00 грн.

Обставини щодо раціональності використання ОСОБА_2 у 2019 році наявних у нього грошових сум, мотивів надання позики ОСОБА_1 та доцільності такого вчинку з урахуванням того, що сам ОСОБА_2 також у цей час брав кошти в борг, так само як і причин, з яких ОСОБА_2 не вживав заходів щодо стягнення боргу з ОСОБА_1 до відкриття провадження в даній справі про неплатоспроможність боржника на думку колегії суддів, не входять до предмету доказування в даному провадженні.

Так само не входить до предмету доказування і дослідження обставин коли та яким чином боржник витратив зазначені кошти. Тому посилання банку на відсутність у ОСОБА_1 майнових та грошових активів також не може бути визнано належним аргументом.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів зазначає, що всі доводи апеляційних скарг ґрунтуються виключно на припущеннях, не підтверджених документально (щодо недостатності у ОСОБА_2 коштів у 2019 році для надання позики ОСОБА_1 ) або ж на обставинах, які не мають відношення до предмету доказування в даному провадженні.

Натомість, за наявності відповідної боргової розписки, заборгованість за якою визнано ОСОБА_1 та керуючим реструктуризацією, а також податкової декларації, яка є належним доказом щодо джерел та розміру доходів ОСОБА_2 у відповідному періоді і яка правомірно була прийнята до уваги судом першої інстанції, колегія суддів вважає, що у місцевого господарського суду були відсутні підстави для обґрунтованої відмови у визнанні кредиторських вимог ОСОБА_2 у розмірі 608000,00 грн.

Щодо 5368,00 грн витрат зі сплати судового збору, як правильно вказав місцевий господарський суд, відповідно до ч. 2 ст. 133 Кодексу України з процедур банкрутства витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору, сплату винагороди і відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним своїх повноважень, оплату послуг спеціалістів для проведення оцінки майнових об`єктів, що підлягають продажу), відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

В ході апеляційного провадження АТ "Укрсиббанк" не наведено жодних обставин, що могли б бути визнані підставою для скасування ухвали від 24.10.2023 про визнання грошових вимог ОСОБА_2 , а також ухвали від 28.11.2023 (попереднє засідання) в оскаржуваній частині щодо включення до реєстру вимог кредиторів фізичної особи ОСОБА_1 визнаних вимог ОСОБА_2 в розмірі 608000,00 грн основного боргу та 5368,00 грн витрат зі сплати судового збору.

Суд апеляційної інстанції в ході даного провадження надав належну оцінку наявним у справі доказам та доводам апелянта, водночас, керуючись Рішенням ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", суд зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції не зобов`язує національні суди надавати детальну відповідь на кожен аргумент заявника (сторони у справі). Суди зобов`язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає із статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

За результатами апеляційного провадження колегією суддів також не було встановлено зазначених у ч.4 ст.269 ГПК України обставин, а саме, наявності неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права в розумінні ч.2 ст.277 ГПК України або порушення норм процесуального права, які згідно з ч.3 цієї ж норми є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 13, 269, п.1 ч.1 ст.275, ст.276, ст.282 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Акціонерного товариства "Укрсиббанк" залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 24.10.2023 у справі №922/2541/23 залишити без змін.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 28.11.2023 у справі №922/2541/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 16.02.2024.

Головуючий суддя О.В. Шевель

Суддя О.О. Крестьянінов

Суддя В.О. Фоміна