ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2024 р. Справа№ 911/1020/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Тищенко О.В.

Яковлєва М.Л.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Євросклад логістик"

на рішення Господарського суду Київської області від 05.06.2023 у справі №911/1020/22 (суддя Щоткіна О.В., повний текст рішення складено та підписано 31.07.2023)

за первісним позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Листван"

про стягнення 1 675 429,00 грн

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Листван"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Євросклад логістик"

про стягнення 341 409,57 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Євросклад логістик» звернулося до Господарського суду Київської області із позовною заявою від 29.06.2022 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Листван», у якій просило суд (у редакції заяви від 22.07.2022 про усунення недоліків) стягнути з відповідача заборгованість:

- за договором про надання цільової поворотної фінансової допомоги № ЦПФД-05/07/18 від 05.07.2018 у загальному розмірі 183726,68 грн, з яких: 130000,00 грн сума основної заборгованості; 11710,68 грн сума 3% річних; 42016,00 грн сума інфляційних збитків;

- за договором про надання цільової поворотної фінансової допомоги № ЦПФД-12/07/18 від 12.07.2018 у загальному розмірі 225967,34 грн, з яких: 160000,00 грн сума основної заборгованості; 14255,34 грн сума 3% річних; 51712,00 грн сума інфляційних збитків;

- за договором про надання цільової поворотної фінансової допомоги № ЦПФД-20/09/18 від 20.09.2018 у загальному розмірі 422772,74 грн, з яких: 300000,00 грн сума основної заборгованості; 25002,74 грн сума 3% річних; 97770,00 грн сума інфляційних збитків;

- за договором про надання цільової поворотної фінансової допомоги № ЦПФД-06/11/18 від 06.11.2018 у загальному розмірі 279235,89 грн, з яких: 200000,00 грн сума основної заборгованості; 15895,89 грн сума 3% річних; 63340,00 грн сума інфляційних збитків;

- за договором про надання цільової поворотної фінансової допомоги № ЦПФД-11/12/18 від 11.12.2018 у загальному розмірі 459817,03 грн, з яких: 330000,00 грн сума основної заборгованості; 25306,03 грн сума 3% річних; 104511,00 грн сума інфляційних збитків;

- за договором про надання цільової поворотної фінансової допомоги № ЦПФД-29/01/19 від 29.01.2019 у загальному розмірі 103909,32 грн, з яких: 75000,00 грн сума основної заборгованості; 5449,32 грн сума 3% річних; 23460,00 грн сума інфляційних збитків.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ «Листван» не повернуло у встановлені строки цільову поворотну фінансову допомогу ТОВ «Євросклад логістик» (строк повернення якої визначений кожним окремим договором про надання цільової поворотної фінансової допомоги та рішенням загальних зборів учасників чи учасника ТОВ «Євросклад логістик»), а тому відповідач повинен сплатити на користь позивача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, нарахованих на підставі статті 625 Цивільного кодексу України.

У подальшому, від ТОВ «Листван» 29.08.2022 надійшла зустрічна позовна заява від 25.08.2022, у якій відповідач просить суд:

- стягнути з ТОВ «Євросклад логістик» на користь ТОВ «Листван» заборгованість з компенсації комунальних послуг у розмірі 338913,00 грн, з яких: 223989,41 грн основного боргу, 91156,17 грн інфляційних втрат та 23767,42 грн 3% річних;

- стягнути з ТОВ «Євросклад логістик» на користь ТОВ «Листван» заборгованість зі сплати орендної плати за договором оренди № 2 від 27.12.2017 у розмірі 2496,57 грн, з яких: 1650,00 грн основного боргу, 671,49 грн інфляційних втрат та 175,08 грн 3% річних.

Позовні вимоги за зустрічним позовом обґрунтовані тим, що на думку відповідача, ТОВ «Листван» є кредитором ТОВ «Євросклад логістик» як за основними зобов`язаннями зі сплати компенсації вартості послуг газопостачання та сплати орендної плати, так і за додатковими до них, у тому числі щодо сплати 3% річних та інфляційних втрат.

Вказану зустрічну позовну заяву було повернуто ухвалою Господарського суду Київської області від 02.09.2022, яка залишена без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.11.2022, однак у подальшому Постановою Верховного Суду від 03.03.2023 ухвалу Господарського суду Київської області від 02.09.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.11.2022 у справі № 911/1020/22 скасовано, постановлено направити справу № 911/1020/22 до Господарського суду Київської області для продовження розгляду.

У зв`язку з вказаним, судом прийнято зустрічний позов ТОВ «Листван» від 25.08.2022 до ТОВ «Євросклад логістик» про стягнення 341409,57 грн до спільного розгляду з первісним позовом.

Рішенням Господарського суду Київської області від 05.06.2023 у справі №911/1020/22 закрито провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Листван» про стягнення 1675429,00 грн.

Задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Листван» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євросклад логістик» про стягнення 341409,57 грн частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євросклад логістик» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Листван» 223989 грн 41 коп. заборгованості з компенсації вартості комунальних послуг, 1650 грн 00 коп. заборгованості з орендної плати, 671 грн 49 коп. інфляційних втрат, 175 грн 08 коп. 3% річних та 3397 грн 29 коп. судового збору.

Відмовлено у задоволенні решти позовних вимог.

Щодо первісного позову суд дійшов висновку про закриття провадження у справі за первісним позовом на підставі пункту 1 частини першої статті 231 ГПК України, оскільки з моменту заміни позивача у справі за первісним позовом із суб`єкта господарювання на фізичну особу, що не є підприємцем, цей спір не належить до юрисдикції господарських судів, а відноситься до юрисдикції місцевого загального суду.

Розглянувши зустрічний позов, суд дійшов висновку про наявність підстав для його часткового задоволення, виходячи з того, що в матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження сплати відповідачем грошових коштів на користь ТОВ «Листван» у сумі 225639,41 грн, а заявлені вимоги щодо 3% річних та інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню, а саме:

вимоги ТОВ «Листван» про стягнення з ТОВ «Євросклад логістик» 91156,17 грн інфляційних втрат та 23767,42 грн 3% річних не підлягають задоволенню, оскільки ТОВ «Листван» належним чином не обґрунтувало обставини, за яких ТОВ «Євросклад логістик» є таким, що прострочило виконання спірного грошового зобов`язання з компенсації вартості комунальних послуг, пов`язаних із газопостачанням, у сумі 223989,41 грн;

вимоги ТОВ «Листван» про стягнення з ТОВ «Євросклад логістик» 671,49 грн інфляційних втрат і 175,08 грн 3% річних, нараховані у зв`язку із простроченням сплати відповідачем орендної плати в сумі 1650,00 грн за січень 2019 року за договором оренди № 2, ТОВ «Листван», підлягають задоволенню повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Товариства з обмеженою відповідальністю «Євросклад логістик» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 05.06.2023 у справі №911/1020/22 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євросклад логістик» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Листван» 223 989,41 грн заборгованості з компенсації вартості комунальних послуг та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Листван» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євросклад логістик» про стягнення заборгованості з компенсації вартості комунальних послуг у розмірі 223 989,41 грн. залишити без задоволення.

Узагальнені доводи апеляційної скарги:

- позивачем не доведено наявності у відповідача будь-яких заборгованостей перед ним, підстав виникнення таких заборгованостей, а також не надано доказів звернень ТОВ «ХОТ-СТОК» чи ТОВ «ЛИСТВАН» до ТОВ «ЄВРОСКЛАД ЛОГІСТИК» з листами, у яких би містилося повідомлення про наявність заборгованості чи претензії щодо компенсації заборгованостей протягом більш ніж трьох років з дня розірвання відповідних договорів оренди;

- відповідач не заперечує того, що ним повинні були сплачуватись грошові кошти у якості компенсації за послуги з постачання та розподілу природного газу, однак сторонами було погоджено, що вартість таких послуг входила до орендної плати.

18.08.2023 безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Євросклад логістик» на рішення Господарського суду Київської області від 05.06.2023 у справі №911/1020/22.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.08.2023 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у наступному складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Тищенко О.В., Станік С.Р.

На час надходження апеляційної скарги матеріали справи №911/1020/22 на адресу Північного апеляційного господарського суду не надходили, у зв`язку з чим ухвалою від 23.08.2023 відкладено вирішення питання щодо апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Євросклад логістик» на рішення Господарського суду Київської області від 05.06.2023 у справі №911/1020/22 до надходження матеріалів справи на адресу Північного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду Київської області надіслати матеріали справи №911/1020/22 на адресу Північного апеляційного господарського суду.

14.09.2023 до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали вказаної справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.09.2023 у справі №911/1020/22 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Євросклад логістик» на рішення Господарського суду Київської області від 05.06.2023 залишено без руху та надано скаржникові строк для усунення недоліків, допущених останнім при поданні апеляційної скарги.

Через канцелярію Північного апеляційного господарського суду 25.09.2023 від скаржника надійшла заява про усунення недоліків.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/3972/23 від 02.10.2023, у зв`язку з перебуванням судді Станіка С.Р. у відряджені, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 26.09.2023 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Тищенко О.В., Гончаров С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Євросклад логістик» на рішення Господарського суду Київської області від 05.06.2023 у справі №911/1020/22 прийнято до свого провадження колегією суддів у визначеному складі. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Євросклад логістик» на рішення Господарського суду Київської області від 05.06.2023 у справі №911/1020/22, розгляд якої здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

18.10.2023 до канцелярії суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Листван» надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач заперечує проти доводів апеляційної скарги, яку просить залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу:

- твердження відповідача про домовленість щодо сплати комунальних послуг без виставлення рахунків та включення їх до орендної плати в добровільному розмірі є суперечливими та недоведеними;

- у відповідача наявний обов`язок сплатити вартість комунальних послуг, спожитих під час користування об`єктом оренди у січні 2019 у повному обсязі;

- договором оренди було передбачено обов`язок відповідача укласти договори про надання комунальних послуг та оплачувати їх самостійно, що не було виконано відповідачем, а тому зобов`язання щодо сплати комунальних послуг є позадоговірним та виникло на підставі закону.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/5019/23 від 21.12.2023, у зв`язку з перебуванням судді Гончарова С.А. у відрядженні, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2023 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Тищенко О.В., Яковлєв М.Л

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2023 Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Євросклад логістик» на рішення Господарського суду Київської області від 05.06.2023 у справі №911/1020/22 прийнято до свого провадження колегією суддів у визначеному складі.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Так, згідно з ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ГПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Колегія суддів дійшла висновку про необхідність вийти за межі граничного процесуального строку розгляду даної справи, здійснивши її розгляд у розумний строк, застосувавши ст.ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст.ст. 2, 11 ГПК України.

Суд апеляційної інстанції, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Щодо первісного позову.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Частиною першою статті 45 ГПК України передбачено, що сторонами в судовому процесі позивачами і відповідачами можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу (частини третя і четверта вказаної статті).

Відповідно до частини другої статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Виходячи з аналізу викладених норм, спір підвідомчий господарському суду, якщо склад його учасників відповідає нормам статей 4, 45 ГПК України, а спірне правовідношення носить господарський характер.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи (частина друга статті 231 ГПК України).

Зміст первісної позовної заяви ТОВ «Євросклад логістик» до ТОВ «Листван» свідчить про те, що спір у справі виник між двома господарюючими суб`єктами щодо порушення, на думку ТОВ «Євросклад логістик», ТОВ «Листван» грошових зобов`язань за договорами про надання цільової поворотної фінансової допомоги: № ЦПФД-05/07/18 від 05.07.2018, № ЦПФД-12/07/18 від 12.07.2018, № ЦПФД-20/09/18 від 20.09.2018, № ЦПФД-06/11/18 від 06.11.2018, № ЦПФД-11/12/18 від 11.12.2018, № ЦПФД-29/01/19 від 29.01.2019, укладеними між ТОВ «Євросклад логістик» і ТОВ «Листван», в частині повного і своєчасного повернення суми наданої цільової поворотної фінансової допомоги.

Однак після відкриття провадження у справі за позовом ТОВ «Євросклад логістик» право вимоги до ТОВ «Листван» за вказаними договорами перейшло за шістьма договорами про відступлення прав вимоги від 07.02.2023 від ТОВ «Євросклад логістик» до ОСОБА_1 , у зв`язку з чим суд на підставі статті 52 ГПК України здійснив заміну позивача у справі ТОВ «Євросклад логістик» на його процесуального правонаступника ОСОБА_1 , який не є суб`єктом господарювання.

Отже, з моменту заміни позивача у справі за первісним позовом із суб`єкта господарювання на фізичну особу, що не є підприємцем, цей спір не належить до юрисдикції господарських судів, а відноситься до юрисдикції місцевого загального суду.

Та обставина, що за договорами про відступлення прав вимоги ОСОБА_1 набув право вимоги до ТОВ «Листван» стосовно договорів про надання цільової поворотної фінансової допомоги, які, за твердженнями ТОВ «Євросклад логістик», укладені між ним і ТОВ «Листван», не є підставою для того, що такий позов підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, оскільки майновий спір за первісним позовом у цій справі вже безпосередньо не стосується прав та обов`язків юридичної особи (ТОВ «Євросклад логістик»), а стосується прав та обов`язків ОСОБА_1 , який є фізичною особою, що не є підприємцем.

Тобто, як правильно зазначив суд першої інстанції, у цьому випадку позовні вимоги за первісним позовом спрямовані на захист фізичною особою її майнових прав, які їй було відступлено юридичною особою за відповідними договорами. При цьому між ОСОБА_1 і ТОВ «Листван» відсутні господарські відносини, а тому спір у частині первісного позову має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Відтак, оскільки позивачем у цій справі стала фізична особа, що не є підприємцем, суд першої інстанції дійшов висновку про закриття провадження у справі за первісним позовом на підставі пункту 1 частини першої статті 231 ГПК України.

Наведені обставини сторонами на стадії апеляційного перегляду оскаржуваного рішення не оспорюються.

Розглянувши зустрічний позов, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для його часткового задоволення.

Доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Євросклад логістик» зводяться до заперечень щодо висновків суду в частині зустрічного позову, а тому перевіривши доводи скаржника та висновки суду першої інстанції, судова колегія зазначає наступне.

ТОВ «Хот-Сток» (орендодавець) і ТОВ «Євросклад логістик» (орендар) уклали 01.07.2016 договір оренди № 1 (далі договір оренди № 1), відповідно до пункту 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає для здійснення діяльності, передбаченої пунктом 2.1 договору, у строкове платне користування на умовах, визначених цим договором, частину нежитлових будівель, загальною площею 7989,1 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , які складаються з: нежитлових будівель літ. «А», площею 7810,0 кв. м, літ. «Б», площею 57,0 кв. м, літ. «В», площею 122,1 кв. м, № І (надалі «Об`єкт оренди»), а також обладнання, перелік якого наведений у пункті 1.2 цього договору (надалі «Обладнання»),

Згідно з пунктом 3.3 договору оренди № 1 при передачі об`єкта оренди та обладнання складається акт приймання-передачі, який підписується представниками сторін. Після підписання акт приймання-передачі стає невід`ємною частиною цього договору.

Підпунктом 4.1.3 договору оренди № 1 передбачено обов`язок орендодавця надати орендарю право та можливість користування комунальними послугами в об`єкті оренди.

За умовами підпункту 5.1.17 договору оренди № 1 орендар зобов`язаний самостійно від власного імені укласти відповідні договори з обслуговуючими організаціями щодо користування електроенергією, водопостачанням, водовідведенням (каналізацією), газопостачанням у об`єкті оренди.

Сторони дійшли згоди, що орендар самостійно від власного імені укладає відповідні договори з обслуговуючими організаціями щодо користування електроенергією, водопостачанням, водовідведенням (каналізацією), газопостачанням у об`єкті оренди та оплачує їх у відповідності до умов таких договорів (пункт 6.8 договору оренди № 1).

Відповідно до пункту 11.1 договору оренди № 1 останній набуває чинності з моменту його підписання і діє по 31.05.2019.

Сторони 01.07.2016 підписали акт приймання-передачі об`єкта оренди до договору оренди № 1.

Орендодавець і орендар уклали 01.08.2016 додаткову угоду № 1 до договору оренди № 1, у пункті 1 якої домовилися, що додатково до об`єкта оренди за договором оренди № 1 орендодавець передає, а орендар приймає для здійснення діяльності, передбаченої пунктом 2.1 договору, у строкове платне користування на умовах та у порядку, встановлених договором, частину нежитлових будівель літ. «А», площею 1200,0 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , які разом із частиною нежитлових будівель, загальною площею 7989,1 кв. м, становлять об`єкт оренди (частина нежитлових будівель, загальною площею 9189,1 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , які складаються з: нежитлових будівель літ. «А», площею 9010,0 кв. м, літ. «Б», площею 57,0 кв. м, літ. «В», площею 122,1 кв. м, № І).

Також 01.07.2016 сторони підписали акт приймання-передачі договору оренди № 1 з урахуванням додаткової угоди № 1 від 01.08.2016.

Орендодавець і орендар уклали 22.08.2016 додаткову угоду № 2 до договору оренди № 1, у пункті 1 якої домовилися, що додатково до об`єкта оренди за договором оренди № 1 орендодавець передає, а орендар приймає для здійснення діяльності, передбаченої пунктом 2.1 договору, у строкове платне користування на умовах та у порядку, встановлених договором, частину нежитлових будівель літ. «А», площею 1000,0 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , які разом із частиною нежитлових будівель, загальною площею 9189,1 кв. м, становлять об`єкт оренди (частина нежитлових будівель, загальною площею 10189,1 кв. м, що знаходяться за адресою. АДРЕСА_1 , які складаються з: нежитлових будівель літ. «А», площею 10010,0 кв. м, літ. «Б», площею 57,0 кв. м, літ. «В», площею 122,1 кв. м, № 1).

Сторони 22.08.2016 підписали акт приймання-передачі договору оренди № 1 з урахуванням додаткової угоди № 2 від 22.08.2016.

Орендодавець і орендар уклали 30.12.2016 додаткову угоду № 5 до договору оренди № 1, у пункті 1 якої домовилися, що з 01.01.2017 додатково до об`єкта оренди за договором оренди № 1 орендодавець передає, а орендар приймає для здійснення діяльності, передбаченої пунктом 2.1 договору, у строкове платне користування на умовах та у порядку, встановлених договором, частину нежитлових будівель літ. «А», площею 755,70 кв. м, що знаходяться за адресою; Київська область, Києво-Святошинський район, село Хотів, вулиця Промислова, 3-Б, які разом із частиною нежитлових будівель, загальною площею 10189,1 кв. м, становлять об`єкт оренди (частина нежитлових будівель, загальною площею 10944,8 кв. м, що знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Хотів, вулиця Промислова, 3-Б, які складаються з: нежитлових будівель літ. «А», площею 10765,7 кв. м, літ. «Б», площею 57,0 кв. м, літ. «В», площею 122,1 кв. м, № І).

Також 03.01.2017 сторони підписали акт приймання-передачі договору оренди № 1 з урахуванням додаткової угоди № 5 від 30.12.2016.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (інформаційна довідка № 308319702, сформована 26.08.2022) нежитлові будівлі літ. «А», площею 10765,7 кв. м, літ. «Б», площею 57,0 кв. м, літ. «В», площею 122,1 кв. м, № І, які знаходяться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Хотів, вул. Промислова, буд. 3Б, зареєстровані 01.07.2016 на праві власності за ТОВ «Хот-Сток».

Товариство з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз збут» (постачальник, ТОВ «Київоблгаз збут») і ТОВ «Хот-Сток», ЕІС код 56XO00014EZMQ00A, (споживач) 21.11.2018 уклали договір на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів № 41FPKVz785-18 (далі договір постачання), відповідно до пункту 1.1 якого постачальник зобов`язався передати у власність споживачу у 2018 році природний газ (далі газ), а споживач зобов`язався прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

Відповідно до пункту 11.1 договору постачання останній набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін і діє в частині постачання газу з 01.12.2018 до 31.12.2018, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії або про перегляд його умов (пункт 11.2 договору постачання).

В рамках виконання вказаного договору постачання 31.01.2019 ТОВ «Київоблгаз збут» і ТОВ «Хот-Сток» підписали акт № КОЗ89002038 приймання-передачі природного газу обсягом 23,094 тис. куб. м всього на суму 293270,71 грн, а також акт № ОГЯ89002132 наданих послуг з розподілу у січні 2019 року зазначеного обсягу природного газу, вартість яких склала 15718,70 грн.

Відповідно до акта приймання-передачі природного газу № ОГ00061108, підписаного 31.01.2019 між ТОВ «Київоблгаз збут» і ТОВ «Хот-Сток», адреса об`єкта газоспоживання: Хотів, вул. Промислова, 3б; ЕІС код 56XO00014EZMQ00A.

ТОВ «Хот-Сток» і ТОВ «Євросклад логістик» уклали 31.01.2019 договір про розірвання договору оренди № 1, який набув чинності з моменту підписання його сторонами.

За актом прийому-передачі (повернення) майна від 31.01.2019 у зв`язку із розірванням договору оренди № 1 орендар передав (повернув), а орендодавець прийняв об`єкт оренди.

ТОВ «Євросклад логістик» трьома платежами перерахувало на рахунок ТОВ «Хот-Сток суму коштів у загальній сумі 85000,00 грн, а саме: 01.02.2019 20000,00 грн; 11.02.2019 20000,00 грн; 01.10.2019 45000,00 грн. Перерахування коштів здійснено з призначенням платежу в якості часткової плати за компенсацію комунальних послуг за січень 2019 року згідно з договором № 1 від 01.07.2016.

ТОВ «Хот-Сток» (орендодавець) і ТОВ «Євросклад логістик» (орендар) уклали 27.12.2017 договір оренди № 2 (далі договір оренди № 2) відповідно до пункту 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в оренду офісні машини, устаткування (комп`ютери) та меблі згідно з наведеним у цьому пункті переліком (далі за текстом все разом іменується рухоме майно).

За умовами пунктів 1.3, 1.4 договору оренди № 2 рухоме майно здається в оренду на строк до 31.05.2019. Рухоме майно передається у володіння і користування орендаря за актом приймання-передачі, який є невід`ємною частиною даного договору.

Розділом 3 договору оренди № 2 обумовлено, що загальна сума місячної орендної плати становить 1650,00 грн в місяць без ПДВ, з яких 1200,00 грн орендна плата за користування офісними машинами і устаткуванням (комп`ютерами), а 450,00 грн плата за користування іншим устаткуванням та меблями. Орендар зобов`язується сплачувати оренду плату не пізніше 10 числа кожного наступного місяця.

Орендодавець і орендар 27.12.2017 підписали акт прийому-передачі рухомого майна до договору оренди № 2.

Орендодавець і орендар 31.01.2019 уклали договір про розірвання договору оренди № 2, який набув чинності з моменту підписання його сторонами.

За актом прийому-передачі (повернення) рухомого майна від 31.01.2019 у зв`язку із розірванням договору оренди № 2 орендар передав (повернув), а орендодавець прийняв рухоме майно згідно з наведеним в акті переліком.

ТОВ «Хот-Сток» (первісний кредитор) і ТОВ «Листван» (новий кредитор) уклали 24.11.2021 договір № 24-11-21 про відступлення прав вимоги (далі договір про відступлення), відповідно до пункту 1.1 якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває права вимоги, належні первісному кредиторові за договором оренди нерухомості № 1 від 01.07.2016, укладеним між ТОВ «Хот-Сток» та ТОВ «Євросклад логістік», , в частині повернення орендарем ТОВ «Євросклад логістік» дебіторської заборгованості, а саме: комунальних платежів за січень 2019 року у розмірі 223989,41 грн, в т.ч. ПДВ, а також за договором оренди обладнання № 2 від 27.12.2017, укладеним між вищезазначеними сторонами в частині повернення орендарем ТОВ «Євросклад логістік» дебіторської заборгованості, а саме: орендної плати за січень 2019 року в розмірі 1650,00 грн, в т.ч. ПДВ (надалі основні документи).

Згідно з пунктом 1.2 договору про відступлення новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від ТОВ «Євросклад логістік» (Україна, 65020, місто Одеса, провулок Каретний, будинок 17, квартира 101, (надалі боржник) сплати грошових коштів у розмірі, визначеному в пункті 2.1 цього договору.

Пунктом 2.1 договору про відступлення визначено, що загальна вартість прав вимоги, що відступаються за цим договором, складає 225639,41 грн, в т.ч. ПДВ.

За умовами пунктів 3.3, 3.4 договору про відступлення моментом переходу відступлених прав від первісного кредитора до нового кредитора (надалі дата відступлення) вважається дата підписання даного договору. З моменту підписання даного договору новий кредитор набуває право вимоги до боржника та до нового кредитора переходять всі права та обов`язки, що належали первісному кредитору.

Відповідно до пункту 4.1 договору про відступлення первісний кредитор зобов`язаний передати новому кредитору документи, що підтверджують право вимоги до боржника за основним договором протягом 3 (трьох) календарних днів з дня набрання чинності цим договором

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (пункт 6.1 договору про відступлення).

ТОВ «Хот-Сток» і ТОВ «Листван» підписали 24.11.2021 акт приймання-передачі документів до договору про відступлення, відповідно до якого первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв наступні документи: договір оренди № 1 від 01.07.2016, укладений між ТОВ «Хот-Сток» та ТОВ «Євросклад логістик»; договір оренди обладнання № 2 від 27.12.2017, укладений між ТОВ «Хот-Сток» та ТОВ «Євросклад логістик».

ТОВ «Хот-Сток» надіслало на адресу ТОВ «Євросклад логістик» повідомлення від 18.08.2022 про відступлення прав вимоги за договором від 24.11.2021 № 24-11-21 про відступлення прав вимоги. Надіслання вказаного повідомлення підтверджується описом вкладення у цінний лист, поштовою накладною № 880 від 18.08.2022 та фіскальним чеком від 18.08.2022.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 626 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Спірні правовідносини, які виникли між ТОВ «Хот-Сток» і ТОВ «Євросклад логістик» регулюються положеннями законодавства про оренду, чинного на момент їх виникнення.

Відповідно до змісту частин першої та шостої статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами статті 286 Господарського кодексу України орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України (частини третя і четверта статті 291 Господарського кодексу України).

Частина четверта статті 631 Цивільного кодексу України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За приписами статей 598, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як зазначає ТОВ «Листван», за умовами договору оренди № 1 ТОВ «Євросклад логістик» зобов`язувалось від власного імені укласти договори на споживання комунальних послуг та самостійно оплачувати такі послуги. Однак відповідні договори ТОВ «Євросклад логістик» не уклало, натомість вирішено, що вартість комунальних послуг буде сплачувати ТОВ «Хот-Сток», як власник об`єкта оренди, з наступною компенсацією грошових коштів орендарем.

ТОВ «Листван» стверджує, що після припинення договору оренди № 1, внаслідок його розірвання, ТОВ «Євросклад логістик» не компенсувало у повному обсязі орендодавцю вартість спожитих у січні 2019 року послуг з розподілу і постачання природного газу на об`єкт оренди у сумі 223989,41 грн, сплативши лише 85000,00 грн.

Суд зазначає, що обов`язок орендаря (наймача) майна здійснювати оплату (компенсувати орендодавцю) витрат на комунальні послуги в орендованому приміщенні випливає з положень статті 759 Цивільного кодексу України щодо змісту правовідносин, що виникають з договору оренди, а також статті 174 Господарського кодексу України та статті 11 Цивільного кодексу України щодо підстав для виникнення господарських зобов`язань (цивільних прав та обов`язків).

Обов`язок орендаря нерухомого майна оплачувати комунальні послуги незалежно від укладеного договору у сфері комунальних послуг (хоча умова щодо цього узгоджена сторонами у підпункті 5.1.17 та у пункті 6.8 договору оренди № 1) випливає також із положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (статті 19, 20 в редакції, чинній до введення в дію з 01.05.2019 нової редакції цього Закону, стаття 9 чинної з 01.05.2019), відповідно до яких споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними; факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17-ц, а також сформульована Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постановах: від 11.04.2018 у справі № 904/2238/17, від 09.10.2018 у справі № 910/9829/17, від 16.10.2018 у справі № 904/7377/17.

Правова природа цих зобов`язань що виникають з надання/споживання послуг, зумовлює врахування (при вирішенні питання/спору щодо виникнення обов`язку їх оплати, розміру та вартості для їх оплати) загальних положень Закону щодо надання/споживання/підстав для оплати послуг та відповідних особливостей, що регламентовані, зокрема положеннями статей 901, 903 Цивільного кодексу України.

Загальні правила надання послуг визначені, зокрема, Цивільним кодексом України, статтею 901 якого передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Частиною першою статті 903 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. При цьому загальне правило статті 903 Цивільного кодексу України передбачає оплатність послуги за договором про надання послуги, якщо договором передбачено надання послуг за плату, у зв`язку з чим правила та вимоги щодо оплатності послуг застосовуються у разі їх надання. Тоді як за відсутності факту та доказів надання відповідних послуг надавач послуг позбавлений права та підстав вимагати їх оплати від отримувача послуг.

Водночас положення статей 901, 903 Цивільного кодексу України, що презюмують виникнення правовідносин щодо надання послуг за договором, не виключають застосування до цих правовідносин у передбачених Законом випадках положень частини третьої статті 11 Цивільного кодексу України, за якими цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідна правова позиція, сформульована Верховним Судом складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського у постанові від 03.06.2022 у справа № 915/104/21.

Отже суд, з урахуванням висновку щодо обов`язку оплатити житлово-комунальні послуги також за відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг у разі, якщо споживачі фактично користувалися ними, зазначає, що до цих правовідносин у передбачених Законом випадках також застосовуються положення пункту 3 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України, за якими цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з інших юридичних фактів, цим фактом у спірних правовідносинах є фактичне споживання комунальних послуг в орендованому приміщенні.

Для встановлення розміру цього обов`язку орендаря нерухомого майна (вартості спожитих послуг) визначальним є не факт оренди конкретного нерухомого майна, а факт споживання відповідної послуги орендарем та її розмір. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.06.2022 у справі № 911/27/21.

Отже, незважаючи на те, що ТОВ «Євросклад логістик» не виконало свій обов`язок, передбачений підпунктом 5.1.17 та пунктом 6.8 договору оренди № 1, і не уклало відповідні договори на споживання комунальних послуг, зазначене не може бути підставою для звільнення орендаря від обов`язку компенсувати вартість відповідних послуг орендодавцю (власнику майна) за умови доведення факту споживання орендарем таких послуг.

За приписами статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) комунальні послуги послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно з визначенням, наведеним у статті 1 цього ж Закону, індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно з актом приймання-передачі природного газу № ОГ00061108 від 31.01.2019 ТОВ «Київоблгаз збут» поставило в січні 2019 року на об`єкт газопостачання за адресою: с. Хотів, вул. Промислова, 3Б, природний газ в обсязі 23,094 тис. куб. м. При цьому відповідно до актів від 31.01.2019 № КОЗ89002038 та № ОГЯ89002132 вартість поставленого природного газу становить 293270,71 грн, а послуг з його розподілу 15718,70 грн.

Матеріали справи свідчать про те, що об`єкт оренди за договором оренди № 1 (у редакції додаткової угоди № 5 від 30.12.2016), який знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Хотів, вулиця Промислова, 3Б, у січні 2019 року перебував у користуванні ТОВ «Євросклад логістик».

У 2019 році ТОВ «Євросклад логістик» перерахувало на рахунок ТОВ «Хот-Сток» грошові кошти в сумі 85000,00 грн із призначеннями платежу в якості часткової плати за компенсацію комунальних послуг за січень 2019 року згідно з договором № 1 від 01.07.2016, що підтверджено долученими до зустрічної позовної заяви копіями банківських виписок по рахунку ТОВ «Хот-Сток».

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 924/233/18).

За приписами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Дослідивши наявні у справі докази з урахуванням критерію їх вірогідності, зокрема зазначені вище первинні документи, які підтверджують факт надання комунальних послуг за місцезнаходженням об`єкта оренди, та їх часткову оплату орендарем, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у даному випадку у ТОВ «Євросклад логістик» обов`язку компенсувати залишок заборгованості в сумі 223989,41 грн за спожиті у січні 2019 року (в період користування ТОВ «Євросклад логістик» об`єктом оренди за договором оренди № 1) комунальні послуги із постачання та розподілу природного газу.

Крім того, за твердженнями ТОВ «Листван», за ТОВ «Євросклад логістик» рахується також заборгованість з орендної плати за січень 2019 року в сумі 1650,00 грн за договором оренди № 2.

Судом встановлено, що 27.12.2017 ТОВ «Хот-Сток» і ТОВ «Євросклад логістик» уклали договір оренди № 2, в рамках виконання якого ТОВ «Хот-Сток» передало в оренду ТОВ «Євросклад логістик» офісні машини і устаткування (комп`ютери), за користування якими орендар зобов`язувався сплачувати орендну плату в розмірі 1650,00 грн не пізніше 10 числа кожного наступного місяця. Вказаний договір припинив свою дію 31.01.2019 у зв`язку із укладенням сторонами договору про розірвання договору оренди № 2.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість вимог щодо стягнення з ТОВ «Євросклад логістик» 1650,00 грн заборгованості з огляду на те, що ТОВ «Євросклад логістик» жодним чином не спростувало тверджень ТОВ «Листван» та не надало доказів відсутності спірної заборгованості з орендної плати за договором оренди № 2.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, судова колегія критично оцінює доводи скаржника щодо недоведеності позивачем своїх позовних вимог з огляду на відсутність належних доказів на спростування таких вимог.

Водночас, судова колегія вважає, що позиція відповідача є суперечливою, оскільки відповідач з одного боку не заперечує факт наявності обов`язку сплачувати грошові кошти в якості компенсації за послуги з постачання та розподілу природного газу, а з іншого боку стверджує про те, що вартість таких послуг була включена до орендної плати, зазначаючи при цьому, що умовами договору оренди та додаткових угод до нього не було визначено обов`язку орендаря сплачувати окремо кошти за комунальні послуги, однак такі кошти за його твердженням частково сплачувались останнім за домовленістю.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують наведені вище висновки суду.

Крім того, ТОВ «Литван» у зв`язку із простроченням ТОВ «Євросклад логістик» грошових зобов`язань з компенсації вартості комунальних послуг у розмірі 223989,41 грн, а також 1650,00 грн орендної плати, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, нарахувало та заявило до стягнення з відповідача 91827,66 грн інфляційних втрат та 23942,50 грн 3% річних.

Судом встановлено, що 24.11.2021 між ТОВ «Хот-Сток» та ТОВ «Листван» укладено договір № 24-11-21 про відступлення права вимоги, відповідно до пункту 1.1 якого ТОВ «Хот-Сток» відступило на користь ТОВ «Листван» права вимоги за договором оренди № 1 в частині повернення орендарем дебіторської заборгованості, а саме компенсації вартості комунальних послуг за січень 2019 року у розмірі 223989,41 грн, а також за договором оренди № 2 в частині повернення орендарем дебіторської заборгованості, а саме орендної плати за січень 2019 року в розмірі 1650,00 грн.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Частиною першою статті 513 Цивільного кодексу України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до статті 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 516 Цивільного кодексу України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином ТОВ «Листван», як новий кредитор, внаслідок укладення договору про відступлення права вимоги від 24.11.2021 та відповідно до статей 512, 513 Цивільного кодексу України, отримав право вимагати від ТОВ «Євросклад логістик» сплати грошових коштів у розмірі 223989,41 грн, що є залишком заборгованості з компенсації вартості комунальних послуг, спожитих у січні 2019 року під час користування орендарем об`єктом оренди на підставі договору оренди № 1, а також 1650,00 грн заборгованості з орендної плати за січень 2019 року за договором оренди № 2.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів, відповідно до статей 76, 77 ГПК України, на підтвердження сплати відповідачем грошових коштів на користь ТОВ «Листван» у сумі 225639,41 грн (225639,41 грн + 1650,00 грн), з огляду на що позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню повністю.

Щодо вимог ТОВ «Листван» про стягнення з ТОВ «Євросклад логістик» 3% річних та інфляційних втрат суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У пункті 43 постанови від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19, а також у пункті 7.53 постанови від 09.02.2021 у справі № 520/17342/18 Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок, що інфляційні втрати та 3% річні нараховуються на суму простроченого основного зобов`язання, а тому зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю. Відповідно й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги.

ТОВ «Листван», як новий кредитор, просить стягнути з ТОВ «Євросклад логістик» інфляційні втрати та 3% річні, нараховані на суми прострочених основних зобов`язань, які виникли за договором оренди № 1 і договором оренди № 2, право вимоги за якими ТОВ «Листван» набуло внаслідок відступлення права вимоги від ТОВ «Хот-Сток» на користь ТОВ «Листван».

Правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання (аналогічний висновок міститься у пункті 37 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.03.2021 у справі № 906/1174/18).

Пунктом 3.4 договору про відступлення обумовлено, що з моменту підписання даного договору новий кредитор набуває право вимоги до боржника (ТОВ «Євросклад логістик») та до нового кредитора переходять всі права та обов`язки, що належали первісному кредитору.

Отже аналіз умов договору та вказані вище норми матеріального права свідчать про те, що внаслідок укладення договору про відступлення прав вимоги від 24.11.2021 відбулася заміна первісного кредитора з ТОВ «Хот-Сток» на нового ТОВ «Листван» у зобов`язанні зі сплати заборгованості з компенсації вартості комунальних послуг у сумі 223989,41 грн на підставі договору оренди № 1, а також у зобов`язанні по сплаті боргу з орендної плати в розмірі 1650,00 грн за договором оренди № 2.

Тобто з укладенням договору про відступлення до нового кредитора перейшли як право вимоги на стягнення основного боргу за договором оренди № 1 і договором оренди № 2, так і вимога щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат, які є акцесорними, додатковими до основних зобов`язань, відповідно до вимог частини другої статті 625 Цивільного кодексу України.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, з укладенням договору про відступлення ТОВ «Хот-Сток» вже не є кредитором зі сплати заборгованості за договорами оренди і не вправі нараховувати відповідачу на суму основного боргу в загальному розмірі 225639,41 грн інфляційні втрати та 3% річних відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, а у відповідача, зі свого боку, відсутнє прострочення з виконання вказаного зобов`язання саме перед первісним кредитором у цій сумі.

Відтак, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що ТОВ «Листван» є кредитором ТОВ «Євросклад логістик» як за основними зобов`язаннями зі сплати компенсації вартості послуг газопостачання і сплати орендної плати, так і за додатковими до них, у тому числі щодо сплати 3% річних та інфляційних втрат.

За прострочення відповідачем сплати компенсації вартості комунальних послуг із газопостачання у сумі 223989,41 грн позивач нарахував 91156,17 грн інфляційних втрат за період з лютого 2019 року по липень 2022 року, а також 23767,42 грн 3% річних за період з 11.02.2019 по 25.08.2022.

Зазначений розрахунок ТОВ «Листван» обґрунтувало із посиланням на підпункт 4.2.3 договору на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів № 41FPKVz785-18 від 21.11.2018, укладеного між ТОВ «Київоблгаз збут» і ТОВ «Хот-Сток», де передбачено, що остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Однак суд не вбачає за можливе погодитись із такою позицією позивача та звертає увагу на те, що за приписами статей 510, 526, 530 Цивільного кодексу України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 Цивільного кодексу України).

Виходячи із викладеного суд зазначає, що відповідач не є боржником за зобов`язаннями, які виникли із договору на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів № 41FPKVz785-18 від 21.11.2018, зокрема, ТОВ «Євросклад логістик» не брало на себе обов`язок перед ТОВ «Київоблгаз збут» сплатити вартість поставленого газу у визначений підпунктом 4.2.3 договору постачання строк. Натомість такий обов`язок встановлений для ТОВ «Хот-Сток», який, у розумінні наведених вище норм права, є боржником перед ТОВ «Київоблгаз збут» за укладеним договором № 41FPKVz785-18 від 21.11.2018.

При цьому, як зазначалось вище, ТОВ «Євросклад логістик» в силу законодавчих приписів зобов`язане було компенсувати вартість відповідних послуг на користь орендодавця у зв`язку із користуванням об`єктом оренди на підставі договору оренди № 1, однак у договорі оренди № 1 сторони не обумовили порядок і строки компенсації вартості комунальних послуг у зв`язку із користуванням орендарем об`єктом оренди.

Частиною другою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У матеріалах справи відсутні докази звернення як ТОВ «Хот-Сток», так і ТОВ «Листван» до ТОВ «Євросклад логістик» із претензією про сплату заборгованості з компенсації вартості комунальних послуг, пов`язаних із газопостачанням, у сумі 223989,41 грн, з огляду на що ТОВ «Листван» належним чином не обґрунтувало обставини, за яких ТОВ «Євросклад логістик» є таким, що прострочило виконання спірного грошового зобов`язання, а отже підстави для нарахування на вказану суму 3% річних та інфляційних втрат відсутні.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що вимоги ТОВ «Листван» про стягнення з ТОВ «Євросклад логістик» 91156,17 грн інфляційних втрат та 23767,42 грн 3% річних не підлягають задоволенню.

У зв`язку із простроченням сплати відповідачем орендної плати в сумі 1650,00 грн за січень 2019 року за договором оренди № 2, ТОВ «Листван» просив суд стягнути з ТОВ «Євросклад логістик» 671,49 грн інфляційних втрат, нарахованих за період прострочення з лютого 2019 року по липень 2019 року, та 175,08 грн 3% річних, нарахованих за період з 11.02.2019 по 25.08.2022.

Судом встановлено, що за договором оренди № 2 орендар зобов`язувався сплачувати оренду плату не пізніше 10 числа кожного наступного місяця. Таким чином, заборгованість ТОВ «Євросклад логістик» за січень 2019 року є простроченою з 11.02.2019.

Колегія суддів, перевіривши розрахунки позивача, вважає їх арифметично правильними, а тому за обгрунтованим висновком суду першої інстанції, вимоги ТОВ «Листван» про стягнення з ТОВ «Євросклад логістик» 671,49 грн інфляційних втрат і 175,08 грн 3% річних підлягають задоволенню повністю.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач порушував питання щодо пропуску ТОВ «Листван» строку позовної давності.

Статтею 257 Цивільного кодексу України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За приписами статті 262 Цивільного кодексу України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Зважаючи на те, що договір оренди № 1, укладений між ТОВ «Хот-Сток» і ТОВ «Євросклад логістик», розірвано 31.01.2019, суд вважає, що про порушення свого права щодо компенсації орендарем вартості комунальних послуг за січень 2019 року первісний кредитор був обізнаний щонайбільше у лютому 2019 року, а щодо сплати заборгованості з орендної плати за січень 2019 року за договором оренди № 2 з 11.02.2019.

Таким чином, закінчення трирічного строку позовної давності за вказаними вимогами припадає на лютий 2022 року.

ТОВ «Листван» звернулось до суду із позовною заявою до ТОВ «Євросклад логістик» 29.08.2022, що підтверджується відміткою канцелярії суду про її прийняття.

Суд враховує, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-Cov-19» на всій території України установлено карантин з 12.03.2020 по 22.05.2020.

Дію карантину, встановленого цією постановою, продовжено з 22 травня до 31 липня 2020 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392, враховуючи зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 № 500.

Дію карантину, встановленого цією постановою, продовжено з 1 серпня до 19 грудня 2020 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 641, враховуючи зміни, внесені постановами Кабінету Міністрів України від 26.08.2020 № 760, від 13.10.2020 № 956, від 09.12.2020 № 1236.

Дію карантину, встановленого цією постановою, продовжено з 19.12.2020 до 31.08.2022 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236, враховуючи зміни, внесені постановами Кабінету Міністрів України від 17.02.2021 № 104, від 21.04.2021 № 405, від 16.06.2021 № 611, від 11.08.2021 № 855, від 22.09.2021 № 981, від 15.12.2021 № 1336, від 23.02.2022 № 229, від 27.05.2022 № 630.

Відповідно до пункту 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Враховуючи викладене, закінчення строку позовної давності щодо спірних вимог припало на період дії карантину, а отже строк позовної давності, відповідно до пункту 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, продовжено і такий строк не сплинув на момент звернення ТОВ «Листван» із позовом до суду.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заявлені ТОВ «Литсван» вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з ТОВ «Євросклад логістик» 223989,41 грн заборгованості з компенсації вартості комунальних послуг, 1650,00 грн заборгованості з орендної плати, 671,49 грн інфляційних втрат та 175,08 грн 3% річних., а в решті позовних вимог слід відмовити з викладених вище підстав.

Усі інші доводи та міркування учасників справи, окрім зазначених в мотивувальній частині, судом апеляційної інстанції враховано, однак вони не спростовують наведених вище висновків суду та не можуть бути достатньою підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення повно та всебічно досліджено обставини справи, дано їм належну правову оцінку на підставі наявних у справі доказів у їх сукупності, висновки суду є вмотивованими.

За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши вищенаведені обставини, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Київської області від 05.06.2023 у справі №911/1020/22.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 р. N 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 р. N3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду Київської області від 05.06.2023 у справі №911/1020/22 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Колегія суддів зазначає про те, що при апеляційному перегляді не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права щодо винесення судом першої інстанції рішення.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Євросклад логістик» на рішення Господарського суду Київської області від 05.06.2023 у справі №911/1020/22 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 86, 123, 126, 129, 269, 270, 275, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Євросклад логістик» на рішення Господарського суду Київської області від 05.06.2023 у справі №911/1020/22 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 05.06.2023 у справі №911/1020/22 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за скаржником.

4. Матеріали справи № 911/1020/22 повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Головуючий суддя Є.Ю. Шаптала

Судді О.В. Тищенко

М.Л. Яковлєв