ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"19" лютого 2024 р.м. Одеса Справа № 916/5445/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Погребна К.Ф. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи №916/5445/23

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий Дім Ерідон Тех (08156, Київська область, Бучанський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Мала Кільцева, буд. 4А, оф. 24, )

до відповідача Селянського (фермерського) господарства Задум (66442, Одеська область, Ананіївський район, с. Долинське, )

про стягнення 950 981,13грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Торговий Дім Ерідон Тех звернулось до Господарського суду Одеської області до Селянського (фермерського) господарства Задум про стягнення 950 981,13грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 20.12.2023р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №916/5445/23. Справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Вказаною ухвалою суду було запропоновано сторонам надати у відповідні строки заяви по суті спору, а також роз`яснено сторонам про можливість звернення до суду з клопотанням про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч.7 ст. 252 ГПК України.

Відповідачу по справі ухвала про відкриття провадження у справі була надіслана в межах строку, встановленого Господарським процесуальним кодексом України, на його адресу реєстрації та отримана останнім 10.01.2024р., що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням.

Згідно з ч.ч.5, 7 ст. 252 ГПК України ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учассуд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило.

Водночас, суд зауважує, що відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Зі змісту ст. 165 ГПК України вбачається, що свої заперечення проти позову відповідач може викласти у відзиві на позовну заяву. При цьому, згідно ч. 4 ст. 165 ГПК України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористався, жодних заперечень проти позову не надав, з огляду на що суд вважає за можливе відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Згідно положень ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи суд встановив.

02.08.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю Торговий Дім Ерідон Тех (Постачальник) та Селянським (фермерським) господарством Задум (Покупець) було укладено договір № 020823/УС поставки сільськогосподарської техніки, за умовами якого Постачальник зобов`язався поставити та передати, а покупець зобов`язався оплатити і прийняти сільськогосподарську техніку (далі - Товар) в такій кількості, по такій ціні та на умовах, що є зазначеними у Додатку № 1, який є невід`ємною частиною даного договору (п.1.1 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору покупець купує товар в кількості і по цінах згідно додатку № 1 до даного договору та п. 2.2 даного договору.

Згідно п. 2.2 договору та додатку № 1 до нього вартість товару, що поставляється за цим договором, складає 1 292 550 грн., в т.ч. ПДВ 215 425 грн., що є еквівалентом 35 000 доларів США, згідно курсу продажу долара США до гривні по даним ПАТ "Креді Агріколь Банк" станом на 02.08.2023 року, що дорівнює 36,93 грн.

За умовами п. 2.3 договору сторони погоджуються відповідно до ст. 533 ЦК України застосовувати при проведенні розрахунків за товар курс продажу долара США до гривні, що встановлений ПАТ "Креді Агріколь Банк" на час закриття торгів (далі курс Банку) на дату здійснення розрахунків (перерахування коштів) покупцем постачальнику.

Сторони погоджуються, що вартість товару остаточно визначається та сплачується покупцем в наступному порядку: для остаточного розрахунку за Товар приймається вартість Товару, зазначена в Договорі у гривнях на дату підписання Договору, або вартість, зазначена у видатковій накладній. У випадку, коли Договором передбачена відстрочка платежу і якщо на день здійснення Покупцем оплати курс Банку є вищим від зазначеного в п.2.2 Договору, то Покупець сплачує Постачальнику за Товар згідно курсу Банку на день оплати (п. 2.4, 2.4.1 договору).

Пунктом 2.7 договору сторони погодили здійснення платежів покупцем на наступних умовах:

- покупець оплачує 30% від загальної вартості товару, що складає 387 765грн., що є еквівалентом 10 500 доларів США в строк до 10.08.2023 року шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника на підставі виставленого рахунку-фактури, направленого з використанням факсимільного зв`язку (електронної пошти) (п. 2.7.1);

- покупець оплачує 70% від загальної вартості товару, що складає 904 785 грн., що є еквівалентом 24 500 доларів США в строк до 15.11.2023 року шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника на підставі виставленого рахунку-фактури, направленого з використанням факсимільного зв`язку (електронної пошти) (п. 2.7.2);

Постачальник поставляє товар на умовах та в термін вказаний в додатку № 1, при виконанні Покупцем п. 2.7.1 даного договору, а у разі порушення термінів оплати, сторони додатково погоджують терміни поставки (п. 3.1 договору).

Пунктом 8.2 договору сторони погодили, що він набуває чинності з дня його підписання представниками обох сторін і діє до моменту повного його виконання.

Як вказує позивач, взяті на себе зобов`язання за договором №020823/УС від 02.08.2023р. він виконав у повному обсязі, а саме: поставив відповідачу, а останній прийняв у експлуатацію товар - Жатку суцільного зрізу для збирання соняшника FRANCO FABRIL 14-70, 9.8 метра вартістю 1 292 550,00 грн. в т.ч. ПДВ 215 425,00 грн. (еквівалент 35000,00 доларів США, курс 36,93 грн. за долар США станом на 02.08.2023 року), що підтверджується Актом доставки товару від 29.08.2023р. який підписано та скріплено печатками підприємств.

Проте, відповідач свої зобов`язання за договором щодо оплати вартості товару виконав лише частково, а саме 22.08.2023 р. сплатив 300 000 грн. та 25.08.2023 р. сплатив 87 765 грн., що підтверджується платіжними інструкціями №68 від 22.08.2023р. та №69 від 25.08.2023р.

Позивач наголошує, що Покупець згідно умов Договору зобов`язався оплатити повну вартість товару в термін до 15.11.2023 р., але не виконав свої грошові зобов`язання у повному обсязі, тому станом на 06.12.2023 р. прострочена заборгованість відповідача згідно Договору №020823/УС поставки сільськогосподарської техніки від 02.08.2023 року за Товар складає 907 235 грн.

Пунктом 6.2 договору передбачено, що покупець у випадку прострочення платежів зазначених у п.2.7. цього Договору зобов`язаний оплатити Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу.

Згідно п.6.3 договору, відповідно до умов ч. 6 ст. 232 ГК України та ст. 259 ЦК України, сторони домовились про те, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань та строк позовної давності щодо вимог про стягнення неустойки, пені за цим Договором здійснюється протягом трьох років

Відповідно до п.8.4 договору, у випадку порушення грошових зобов`язань Покупець, у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України, сплачує суму боргу з врахуванням індексу інфляції та 48 % річних від суми невиконаного грошового зобов`язання за весь період прострочення.

У зв`язку з порушенням Відповідачем зобов`язань за договором Позивачем було нараховано Відповідачу пеню у розмірі 17 498,45 грн. та 48% річних у розмірі 26 247,68 грн.

Отже посилаючись на вищенаведені обставини Товариство з обмеженою відповідальністю Торговий Дім Ерідон Тех звернулось до Господарського суду Одеської області з відповідним позовом за захистом свого порушеного права.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: припинення правовідношення.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного кодексу України).

За приписами ст. 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст.627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться в ч.ч.1,7 ст.193 ГК України, в яких визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з частиною першою статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини другої статті 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина перша статті 692 Цивільного кодексу України).

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Судом встановлено, що 02.08.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю Торговий Дім Ерідон Тех (Постачальник) та Селянським (фермерським) господарством Задум (Покупець) було укладено договір № 020823/УС поставки сільськогосподарської техніки, за умовами якого Постачальник зобов`язався поставити та передати, а покупець зобов`язався оплатити і прийняти сільськогосподарську техніку (далі - Товар) в такій кількості, по такій ціні та на умовах, що є зазначеними у Додатку № 1, який є невід`ємною частиною даного договору (п.1.1 договору).

Статтею 655 Цивільного Кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Позивач свої зобов`язання, щодо поставки товару обумовленого в Договорі та Додатку №1 до договору виконав належним чим, поставив відповідачу, а останній прийняв в експлуатацію товар - Жатку суцільного зрізу для збирання соняшника FRANCO FABRIL 14-70, 9.8 метра вартістю 1 292 550,00 грн. в т.ч. ПДВ 215 425,00 грн. (еквівалент 35000,00 доларів США, курс 36,93 грн. за долар США станом на 02.08.2023 року), що підтверджується Актом доставки товару від 29.08.2023р. який підписано та скріплено печатками підприємств.

Абзацом 1 ч. 1. ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 2.7 договору сторони погодили здійснення платежів покупцем на наступних умовах: покупець оплачує 30% від загальної вартості товару, що складає 387 765грн., що є еквівалентом 10 500 доларів США в строк до 10.08.2023 року шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника на підставі виставленого рахунку-фактури, направленого з використанням факсимільного зв`язку (електронної пошти) (п. 2.7.1); покупець оплачує 70% від загальної вартості товару, що складає 904 785 грн., що є еквівалентом 24 500 доларів США в строк до 15.11.2023 року шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника на підставі виставленого рахунку-фактури, направленого з використанням факсимільного зв`язку (електронної пошти) (п. 2.7.2);

Відповідно до п.2.4, п.п. 2.4.1 договору, сторони погоджуються, що вартість товару остаточно визначається та сплачується покупцем в наступному порядку: для остаточного розрахунку за Товар приймається вартість Товару, зазначена в Договорі у гривнях на дату підписання Договору, або вартість, зазначена у видатковій накладній. У випадку, коли Договором передбачена відстрочка платежу і якщо на день здійснення Покупцем оплати курс Банку є вищим від зазначеного в п.2.2 Договору, то Покупець сплачує Постачальнику за Товар згідно курсу Банку на день оплати (п. 2.4, 2.4.1 договору).

Як встановлено судом, Відповідач вартість отриманого товару оплатив частково в сумі 387 765грн, в наслідок чого у нього утворилась заборгованість, з урахуванням положень п.п. 2.4.1 договору, в сумі 907 235грн., що еквівалентно 24 500 доларів США, станом на 06.12.2023р..

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми отриманого та неоплаченого товару в сумі 907 235грн. є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 17 498,45 пені, та 26 247,68 грн. 48 % річних.

Згідно з ч.2 ст.218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання. Водночас вимогами п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України передбачено, що одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки (штрафу, пені), а відповідно до вимог ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

За правилами ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до приписів ст.1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань від 22.11.1996р. платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Пунктом 6.2 договору передбачено, що покупець у випадку прострочення платежів зазначених у п.2.7. цього Договору зобов`язаний оплатити Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу.

Проаналізувавши здійснений Позивачем розрахунок пені, заявленої до стягнення, господарський суд дійшов висновку про правильність та обґрунтованість здійсненого позивачем розрахунку пені в зв`язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий Дім Ерідон Тех в частині стягнення з Відповідача пені в розмірі 17 498,45грн. підлягають задоволенню.

Згідно ст.625 зазначеного кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.8.4 договору, у випадку порушення грошових зобов`язань Покупець, у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України, сплачує суму боргу з врахуванням індексу інфляції та 48 % річних від суми невиконаного грошового зобов`язання за весь період прострочення.

Враховуючи приписи законодавства та умови договору, встановлення судом заборгованості відповідача та несвоєчасне погашення заборгованості, заявлені позивачем позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 48% річних є обґрунтованими та правомірними.

Проаналізувавши здійснений Позивачем розрахунки 48 відсотків річних, господарський суд дійшов висновку про правильність та обґрунтованість здійсненого Позивачем розрахунку. Наведене має наслідком необхідність задоволення заявлених Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий Дім Ерідон Тех позовних вимог у названій частині шляхом присудження до стягнення на користь Позивача 48 % річних у розмірі 26 247,68грн.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідачем у встановленому законом порядку позовні вимоги позивача не спростовано.

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий Дім Ерідон Тех є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, наявними в матеріалах справи, а тому підлягають задоволенню.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий Дім Ерідон Тех (08156, Київсбка область, Бучанський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Мала Кільцева, буд. 4А, оф. 24, ) до Селянського (фермерського) господарства Задум (66442, Одеська область, Ананіївський район, с. Долинське, ) задовольнити повністю.

2. Стягнути з Селянського (фермерського) господарства Задум (66442, Одеська область, Ананіївський район, с. Долинське, )на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий Дім Ерідон Тех (08156, Київсбка область, Бучанський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Мала Кільцева, буд. 4А, оф. 24, ) основний борг в сумі 907 235 (дев`ятсот сім тисяч двісті тридцять п`ять)грн., пеню в сумі 17 498 (сімнадцять тисяч чотириста дев`яносто вісім)грн. 45коп., 48% річних в розмірі 26 247 (двадцять шість тисяч двісті сорок сім)грн. 68 коп. та судовий збір в розмірі 14 264 (чотирнадцять тисяч двісті шістдесят чотири)грн. 72коп.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписан 19 лютого 2024 р.

Суддя К.Ф. Погребна