ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2024м. ДніпроСправа № 904/9428/21 (904/4970/20)

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Первушина Ю.Ю.

за участю секретаря судового засідання (помічник за дорученням) Рустамової З.Р.

за участю представників учасників справи:

від позивача: Грищенко Віктор Олександрович, ордер АЕ №1262603 від 12.02.2024.

від відповідача: Доненко Владислав Валерійович, ордер серія ДП №2717 від 15.05.2019.

Розглянувши за правилами загального позовного провадження господарську справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (50079, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Двс-Інвест" (50000, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, проспект Поштовий, будинок 1, офіс 431, )

про визнання права власності на майно

в межах справи №904/9428/21

за заявою Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", місто Кривий Ріг

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Двс-Інвест", місто Кривий Ріг

про визнання банкрутом

ПРОЦЕДУРА

Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Двс-Інвест» про визнання права власності на майно - двигуни внутрішнього згорання Cummins КТА-50с у кількості 15 шт.

Відповідно до витягу з автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.09.2020 справу №904/4970/20 передано на розгляд судді Ліпинський О.В.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

01.10.2020 до відділу канцелярії суду відповідач подав відзив на позовну заяву в порядку статті 165 ГПК України (том-1, арк.с. 105-168), за змістом якого просив суд закрити провадження у справі.

09.10.2020 до відділу канцелярії суду від представника відповідача подав письмові пояснення (том-1, арк.с. 169-183), в яких наведено узагальнення преюдиційних фактів, встановлених в інших судових справах, сторонами в яких буди ТОВ "ДВС-Інвест" та ПрАТ "ПІВНГЗК", які мають значення для розгляду справи №904/4970/20.

13.10.2020 до відділу канцелярії суду представник позивача подав відповідь на відзив в порядку статті 166 ГПК України (том-1, арк.с. 184-190).

У засіданні 13.10.2020 встановлено відповідачу семиденний строк з моменту отримання відповіді на відзив для надання заперечень та ухвалено про відкладення підготовчого засідання на 03.11.2020 о 11:30 год.

21.10.2020 до відділу канцелярії суду відповідач подав заперечення в порядку статті 167 ГПК України (том-1, арк.с. 196-212).

У підготовчому засіданні 03.11.2020 оголошено перерву до 12.11.2020 о 14:30 год.

12.11.2020 до відділу канцелярії суду відповідач подав письмові пояснення по справі (том-1, арк.с. 218-227).

Підготовче засідання 12.11.2020 не відбулось через перебування судді Ліпинського О.В. на самоізоляції. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2020 продовжено строк підготовчого провадження до 13.12.2020 та призначено підготовче засідання на 26.11.2020 о 14:00 год.

14.11.2020 до відділу канцелярії суду Відповідач подав заяву про відвід судді Ліпинського О.В. від розгляду справи № 904/4970/20.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.11.2020 заявлений Товариством з обмеженою відповідальністю «ДВС-Інвест» відвід судді Ліпинському О.В. у справі № 904/4870/20 визнано необґрунтованим. Справу передано для вирішення питання про відвід судді Ліпинського О.В. складом суду, який визначається у порядку статті 32 ГПК України.

Розпорядженням щодо призначення повторного автоматизованого розподілу матеріалів справи №904/4970/20 передано судді Кесі Н.Б. для розгляду заяви про відвід.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.11.2020 відмовлено в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Двс-Інвест» про відвід судді Ліпинського О.В.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2020 відкладено підготовче засідання на 10.12.2020 о 11:30 год.

Підготовче засідання 10.12.2020 не відбулось через перебування судді Ліпинського О.В. на лікарняному. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2020 призначено підготовче засідання на 17.12.2020 о 12:00 год.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2020 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 14.01.2021 о 12:30 год.

14.01.2021 представник відповідача до початку розгляду справи по суті подав клопотання про призначення колегіального розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2021 В задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Двс-Інвест» про колегіальний розгляд справи відмовлено. Зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 904/4472/20.

20.05.2021 до відділу канцелярії суду Відповідач подав клопотання про поновлення провадження у справі у зв`язку з усуненням обставин, що зумовили його зупинення.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 19.04.2021 рішення суду першої інстанції у справі №904/4472/20 в частині вимог скасовано, прийнято нове рішення.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.05.2021 поновлено провадження у справі та призначено судове засідання на 01.07.2021 о 11:00 год.

У судовому засіданні 01.07.2021 оголошено перерву до 22.07.2021 о 12:30 год.

У судовому засіданні 22.07.2021 оголошено перерву до 03.08.2021 о 14:30 год.

03.08.2021 до канцелярії суду Позивач подав клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №904/4472/20.

03.08.2021 до відділу канцелярії суду представник відповідача подав клопотання про повернення до стадії підготовчого засідання та зупинення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.08.2021 суд ухвалив повторно провести підготовче провадження; задоволено клопотання сторін про зупинення провадження у справі; зупинено провадження у справі №904/4970/20 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №904/4472/20.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2023 вирішено матеріали справи №904/4970/20 передати для розгляду в межах справи №904/9428/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВС-Інвест".

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Дніпропетровської області від 23.10.2023 №595 матеріали справи №904/4970/20 передано на повторний автоматизований розподіл.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 23.10.2023 справу №904/4970/20 передано на розгляд судді Первушина Ю.Ю.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.10.2023 поновлено провадження у справі №904/9428/21(904/4970/20). Прийнято до свого провадження справу №904/9428/21(904/4970/20) за позовом Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" () до Товариства з обмеженою відповідальністю "Двс-Інвест" () про визнання права власності на майно, для розгляду у межах справи про банкрутство №904/9428/21. Призначено до розгляду в засіданні на 27.11.23 о 15:00 год.

15.11.2023 через систему "Електронний суд" представник Позивача надіслав заяву про зменшення розміру позовних вимог (вх. суду №58588/23, том-2, арк.с. 146-147).

Позивач у судове засідання не з`явився, проте 27.11.2023 через систему "Електронний суд" представник Позивача надіслав клопотання про відкладення судового засідання на іншу дату, у зв`язку зі складними погодними умовами (вх. суду №60718/23).

У судовому засіданні 27.11.2023 заслухано пояснення представника відповідача щодо заявлених позовних вимог та заяви про зменшення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та заяву Позивача про зменшення позовних вимог, суд встановив, що Позивачем у заяві про зменшення позовних вимог не визначено ціну позову (вартість двигуна), у зв`язку з чим, питання щодо прийняття даної заяви буде вирішено судом в наступному судовому засіданні.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.11.2023 відкладено розгляд справи на 09.01.2024 о 11:00 год. Запропоновано позивачу подати до суду пояснення щодо остаточної ціни позову з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог. Запропоновано відповідачу подати письмові пояснення або заперечення (у разі наявності) щодо заяви позивача про зменшення позовних вимог. Встановлено учасникам справи строк до 18.12.2023 для подання письмових пояснень або заперечень (у разі наявності).

04.12.2023 через систему "Електронний суд" Позивач надіслав пояснення щодо остаточної ціни позову з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог (вх. суду №62156/23), за змістом яких позивач вказує на те, що остаточна/ціна позову становить 4 494 457, 11 грн.

15.12.2023 через систему "Електронний суд" Відповідач надіслав додаткові письмові пояснення по суті спору (вх. суду №64399/23).

У підготовчому засіданні суду 09.01.2024 заслухано пояснення представника позивача та відповідача.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.01.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.02.2024 о 12:00 год.

В судовому засіданні 12.02.2024 судом було заслухано представників учасників справи, досліджено подані учасниками сторін докази. Після виходу з нарадчої кімнати судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення по суті справи.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача, викладена у позовній заяві (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог - том-2, аркс. 146-147).

За змістом позовної заяви Позивач просить суд визнати за Приватним акціонерним товариством "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" право власності з 24.07.2018 на двигун внутрішнього згорання Cummins КТА-50с заводський №33152740. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі укладеного між сторонами договору оренди майна №912 від 01.11.2016, Відповідач передав, а Позивач прийняв в строкове платне користування спірне майно. За твердженням Позивача, умовами пункту 5.9. Договору оренди від 01.11.2016, в редакції Додаткової угоди №1 від 30.12.2016, фактично було закріплено право Орендаря (Позивача) на викуп об`єкта оренди, яке він може реалізувати шляхом неповернення відповідного об`єкта Орендодавцю (Відповідачу) та сплатити останньому у встановленому Договором порядку погоджену вартість такого об`єкту. Позивач у позові вказує, що означене право було реалізовано шляхом сплати на користь Відповідача вартості спірного майна - двигуна внутрішнього згорання, у зв`язку із чим, Позивач набув право власності на спірне майно. Зважаючи на те, що Відповідач не визнає право власності Позивача на спірне майно, останній вимагає визнання його права в судовому порядку, у відповідності до статті 392 Цивільного кодексу України.

Позиція відповідача, викладена у відзиві на позовну заяву

Відповідач не визнає позовні вимоги, у поданому відзиві вказує на те, що Договір оренди майна №912 від 01.11.2016 містить Розділ 2 «Умови передачі та повернення орендованого майна» (і не містить жодного положення про викуп орендованого майна). Вказаний Розділ 2 Договору, в свою чергу, містить пункт 2.3., відповідно до змісту якого «передача майна в оренду не тягне за собою перехід права власності на вказане майно до Орендаря... Власником орендованого майна, деталей, вузлів, агрегатів, паливно-мастильних матеріалів є ТОВ «ДВС-ІНВЕСТ», а Орендар користується ним на протязі строку оренди». Відповідно до п. 2.4. Договору Орендар протягом 7 календарних днів після закінчення дії цього Договору, його припинення, розірвання або відмови від Договору. повертає, а Орендодавець приймає майно, визначене в пункті 1.1. даного Договору. Обов`язок ПРАТ «ПІВНГЗК» щодо повернення орендованого майна закріплено в 4.1.4. Договору в редакції додаткової угоди №1 до Договору, (дані пункти Договору дослідженні Верховним судом у справі № 904/3315/18 в пп.75-76 постанови від 24.10.2019). При цьому, пункт 5.9 Договору, зміст якого і покладається Позивачем в основу його твердження про набуття права власності на орендовані двигуни, міститься в розділі «Відповідальність сторін», що повністю відповідає правовим висновкам Верховного Суду у справі №904/3315/18, який відніс передбачене сторонами в п.5.9. Договору грошове відшкодування до штрафних санкцій. В Договорі Оренди майна №912 від 01.11.2016 відсутній розділ/пункт з умовами викупу майна. Відповідач підкреслює, що сторонами в Договорі оренди №912 від 01.11.2016, в тому числі, в пункті 5.9, не було прописано та погоджено жодної з істотних умов викупу двигунів, які були передані Відповідачем в оренду Позивачу, а саме - ціна, порядок, строки та засоби платежу. Окремо Відповідач підкреслює, що всі фактичні обставини взаємовідносин між ПРАТ «ПІВНГЗК» та ТОВ «ДВС-ІНВЕСТ» в рамках Договору оренди №912 від 01.11.2016 були встановлені, досліджені та підтверджені Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду в постанові від 24.10.2019 у справі №904/3315/18, в тому числі, і обставини щодо правової природи стягнення з ПРАТ «ПІВНГЗК» на користь ТОВ «ДВС-ІНВЕСТ» грошового відшкодування за пунктом 5.9. Договору за несвоєчасне повернення двигунів з оренди. Та в силу положень частини 4 статті 75 ГПК України, встановлені Верховним Судом у справі №904/3315/18 обставини та факти мають силу преюдиційних та не підлягають новому доказуванню в рамках даної позовної заяви.

Позиція позивача, викладена у відповіді на відзив

Позивач вважає, що звернення 24.07.2018 Відповідача до Господарського суду Дніпропетровської області є діями, які свідчать про відмову від права власності на двигуни внутрішнього згорання. Тобто, право власності Відповідача на двигуни внутрішнього згорання було припинено з 24.07.2018. Щодо посилань Відповідача на постанову Верховного Суду у справі №904/3315/18 від 24.10.2019 у контексті визнання правової природи грошового відшкодування за пунктом 5.9 договору, Позивач зазначив, що у даній постанові не має жодного слова про те, що грошове відшкодування за п.5.9 Договору є господарського санкцією. Також позивач вказував на те, що визначення грошове відшкодування за п.5.9 Договору саме як господарської санкції для орендаря за порушення ним договірних зобов`язань призведе до подвійної відповідальності Позивача, що є неможливим з огляду на судову практику Верховного Суду. Щодо тверджень відповідача на рішення Верховного Суду від 24.10.2019 по справі №904/3315/18, як приюдиційне у тлумаченні п. 5.9 Договору, Позивач зазначив про те, що у справі №904/3315/18 Верховним Судом розглядались вимоги щодо наявності або відсутності в нього права на отримання відшкодування передбаченого пунктом 5.9 Договору та суми такого відшкодування. Тлумачення п. 5.9 Договору в контексті переходу права власності на майно у разі реалізації Відповідачем права на отримання відшкодування вартості неповернутих двигунів та наслідків таких дій для сторін Договору Верховним Судом не розглядалось.

Позиція відповідача, викладена у запереченнях

Відповідач у запереченнях зазначив, що Позивачем жодних документів та/або інших фактів, які підтверджують факт набуття 24.07.2018/листопад 2019/ або в іншу дату права власності на двигуни не надав. 24.07.2018 не було зафіксовано ні факту передання орендованих двигунів, ні факту передання будь - яких документів на двигуни від відповідача до позивача. Дані документи не надані позивачем разом з позовною заявою, даних документів не існує. Реалізація будь - яких положень Договору, в тому числі п. 5.9, в тому числі за умови тлумачення цього пункту як такого, що передбачає "право викупу"/ "передача права власності" на орендовані двигуни - була б можливою виключно в межах строку дії даного Договору. 12.02.2018 набрало законної сили рішення суду у справі №904/8521/21 про розірвання Договору №912 від 01.11.2016, а тому станом на 24.07.2018 договір вже не діяв.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

01.11.20216 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДВС-Інвест" (далі-Відповідач) і Приватним акціонерним товариством "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі-Позивач) укладено Договір оренди майна №912 (далі-Договір, том-1, арк.с. 14-18).

Відповідно до умов Договору Відповідач передав, а Позивач прийняв у строкове платне користування майно, а саме двигуни внутрішнього згорання у кількості 15 штук, в тому числі і спірний двигун внутрішнього згорання Cummins KTA-50C заводський № 33152740.

У подальшому, між Позивачем та Відповідачем укладено Додаткову угоду №1 від 30.12.2016 та Додаткову угоду №2 від 01.02.2017 до Договору оренди майна №912 від 01.11.2016 (том-1, арк.с. 19-23).

Відповідно до пункту 2.4 Договору, протягом 7 календарних днів після закінчення строку його дії, його припинення, розірвання або відмови від договору, Позивач зобов`язався повернути, а Відповідач прийняти двигуни внутрішнього згорання.

Пунктом 4.1.4 Договору в редакції Додаткової угоди №1 від 30.12.2016 сторонами погоджено, що у разі припинення Договору орендодавець зобов`язаний повернути орендодавцю орендоване майно в належному стані з урахуванням фізичного зносу, в строки встановлені в пункті 2.4 Договору.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2017 у справі №904/8521/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВС-Інвест" до Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" про розірвання укладеного між сторонами договору оренди майна №912 від 01.11.2016 та зобов`язання відповідача повернути позивачу майно, передане в користування за спірним договором, позовні вимоги задоволено в повному обсязі: розірвано договір оренди майна №912 від 01.11.2016, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДВС-Інвест" і Приватним акціонерним товариством "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", та зобов`язано Приватне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "ДВС-Інвест" в порядку визначеному умовами договору (шляхом передачі майна власними силами та за свій рахунок з оформленням акту приймання-передачі, оформленого датою фактичної передачі на території позивача з оформленням товарно-транспортної накладної та акту виводу з експлуатації) укомплектоване технічними приладами для подальшого використання обладнання, яке було передано в оренду відповідно до договору, а саме двигуни внутрішнього згорання Cummins KTA-50C у кількості 15 штук, до переліку якого входить і спірний двигун внутрішнього згорання Cummins KTA-50C заводський № 33152740 (копія рішення - том-1, арк.с. 24-27).

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.05.2018 у справі №904/8521/17, за результатами розгляду касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2017 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.02.2018 у цій справі залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Таким чином, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2017 набрало законної сили 12.02.2018.

Відтак, за результатами розгляду справи №904/8521/17, договір вважається розірваним з 12.02.2018, і Позивач мав повернути Відповідачу двигуни внутрішнього згорання не пізніше 19.02.2018.

Оскільки, Позивач обов`язок по поверненню Відповідачу всіх 15-ти двигунів Cummins КТА-50C, передбачений умовами договору та рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2017 у справі №904/8521/17 Приватним акціонерним товариством "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" не виконаний, у липні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ДВС-ІНВЕСТ" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення 111 519534,98 грн з яких 2006880,00 грн штрафу, 67416856,65 грн відшкодування за неповернуті двигуни, 17146776,16 грн збитків у вигляді упущеної вигоди та 24949022,17 грн неустойки за прострочення повернення орендованого майна за Договором оренди майна №912 від 01.11.2016.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2018 у справі №904/3315/18 (суддя Воронько В.Д.) позов ТОВ "ДВС-ІНВЕСТ" задоволено частково. Стягнуто з ПРАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь ТОВ "ДВС-ІНВЕСТ" 67 416 856, 65 грн вартості неповернутих двигунів, 16 492 224,54 грн неустойки за несвоєчасно повернуті двигуни, 1 429 680,00 грн штрафу та 471 921,03 грн витрат по сплаті судового збору. В решті позовних вимог відмовлено (том-1, арк.с. 28-34).

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 20.03.2019 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2018 у справі №904/3315/18 скасовано. Ухвалено нове рішення. Позов задоволено частково. Стягнуто з АТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь ТОВ "ДВС-ІНВЕСТ" 19 790 669, 45 грн неустойки за несвоєчасно повернуті двигуни та 562 621,77 грн витрат зі сплати судового збору. В решті позовних вимог відмовлено (том-1, арк.с. 35-51).

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.10.19 касаційну скаргу Відповідача було задоволено частково, постанову суду апеляційної інстанції, ухвалену за результатами розгляду справи № 904/3315/18 змінено, стягнуто з Позивача 67 416 856,65 грн. вартості неповернутих двигунів, 1 429 680,00 грн. штрафу, 24 949 022,17 грн неустойки за несвоєчасно повернуті двигуни (том-1, арк.с. 52-57).

На виконання судових рішень, ухвалених за результатами розгляду справи №904/3315/18, у листопаді 2019 Позивачем сплачено на користь Відповідача 67 416 856,65 грн. вартості неповернутих двигунів; 1 429 680,00 грн. штрафу за ненадання двигунів для огляду та діагностування; 24 949 022,17 грн неустойки за несвоєчасно повернуті двигуни, що підтверджується платіжними дорученнями №4 від 29.11.2019 на суму 27 750,86, №6 від 27.11.2019 на суму 57 916 807, 66 грн, №8 від 17.03.2020 на суму 619 202,94 грн, № 4 від 29.11.2019 на суму 25 598 376, 93 грн, №7 від 27.11.2019 на суму 27 750, 86 грн, (том-1, арк.с. 58-62).

Позивач у позові стверджує, що сплативши на користь Відповідача 67 416 856,65 грн у вигляді вартості двигунів внутрішнього згорання, набув право власності на спірний двигун внутрішнього згорання Cummins KTA-50C заводський № 33152740 (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог), оскільки на думку Позивача, уклавши Договір оренди майна №912 від 01.11.2016, сторони фактично з самого початку передбачили опцію з передачі права власності на двигуни (відчуження) на користь ПРАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" в обмін на їх вартість у чітко визначених випадках - у разі втрати, знищення, згоряння, зіпсування - не придатності для подальшого використання за призначенням, не повернення, повернення із порушенням строків.

Отже, Позивач підставою набуття права власності зазначає виплату ним на користь Відповідача у листопаді 2019 року грошового відшкодування, передбаченого пунктом 5.9 Договору (в редакції Додаткової угоди№1 від 30.12.2016) в рамках виконання рішення Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №904/3315/18.

Моментом виникнення права власності на орендовані двигуни Позивач визначає 24.07.2018 - дату звернення ТОВ "ДВС-Інвест" до Господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою про стягнення, серед іншого, грошового відшкодування з ПРАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" передбаченого пунктом 5.9 Договору, в рамках судової справи №904/3315/18.

З доданих до позову документів вбачається, що 27.08.2020 Позивачем на адресу Відповідача надіслано вимогу №4247/12 щодо повернення на його адресу 15 двигунів (том-1, арк.с. 63, докази направлення вимоги - арк.с. 64).

Як стверджує позивач, станом на дату звернення Позивача із даною позовною заявою до суду будь-якої відповіді на вимогу Позивачем не отримано.

Вищевказані обставини і стали підставою звернення Позивача до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права.

ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом цього судового розгляду є вимоги позивача про визнання права власності на орендоване майно. Для правильного вирішення цього спору необхідно встановити, чи передбачає зміст пункту 5.9 Договору в редакції змін, внесених Додатковою угодою №1 від 30.12.2016 перехід права власності на орендоване майно. Також суду необхідно вирішити питання про можливість застосування у даному спорі положень статті 392 Цивільного кодексу України.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Відповідно до частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина 1 статті 317 Цивільного кодексу України).

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (частина 1 статті 319 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Судом встановлено, що правовідносини сторін у даній справі виникли з Договору оренди майна №912 від 01.11.2016 (том-1, арк.с. 14-18).

У подальшому, 30.12.2016 між Позивачем та Відповідачем укладено Додаткову угоду №1 (том-1, арк.с. 19-22).

Відповідно до пункту 5.9 Договору, в редакції змін, внесених Додатковою угодою №1 від 30.12.2016 при підписанні цього договору сторони дійшли згоди, що розмір відшкодування за втрачений, знищений, згорілий, зіпсований - не придатний для подальшого використання за призначенням, не повернений, повернений із порушення строків повернення, вказаних у пункті 2.4 Договору, за один двигун становить 170 000 доларів США без ПДВ.

Позивач у позові стверджує, що 24.07.2018 набув право власності на двигун внутрішнього згорання Cummins КТА-50с заводський №33152740 (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог).

Підставою набуття права власності на спірне майно Позивач зазначає виплату ним вартості майна, передбаченого пунктом 5.9 Договору (в редакції Додаткової угоди №1 від 30.12.2016) на користь відповідача - ТОВ "ДВС-Інвест" в рамках виконання рішення Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №904/3315/18.

Отже, Позивач стверджує, що він набув право власності на орендований двигун внутрішнього згорання Cummins КТА-50с заводський №33152740 внаслідок викупу шляхом оплати відповідачу вартості спірного майна за пунктом 5.9 Договору оренди майна.

У позові Позивач посилається на норми статті 392 Цивільного кодексу України, відповідно до якої власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Суд не погоджується з твердженнями позивача, з огляду на наступне.

Позивач у своєму позові стверджує, що пунктом 5.9 Договору (в редакції Додаткової угоди №1 від 30.12.2016) сторони прямо передбачили закріплення за орендарем саме права викупу орендованих двигунів, яке орендар може реалізувати шляхом неповернення вказаних двигунів орендодавцю та сплати у встановленому Договором порядку попередньо погодженої сторонами вартості об`єкту.

Частиною 1 статті 284 Господарського кодексу України встановлено, що істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови йогоповернення або викупу.

Договір оренди майна №912 від 01.11.2016 містить Розділ 2 "Умови передачі та повернення орендованого майна".

Передача майна в оренду та його повернення з оренди здійснюється по акту приймання-передачі майна, який являється невід`ємною частиною договору. Доставка двигунів, при передачі в оренду та при поверненні з оренди, здійснюється силами та за рахунок орендаря. Оформлення товарно-транспортної накладної являється обов`язковим (пункту 2.1 Договору).

Пункт 2.3 Договору передача майна в оренду не тягне за собою перехід права власності на вказане майно до Орендаря ... Власником орендованого майна, деталей, вузлів, агрегатів, паливно-мастильних матеріалів - є ТОВ "ДВС-Інвест", а користується ним на протязі строку оренди.

Згідно із пунктом 2.4 Договору орендар протягом 7 календарних днів після закінчення строку дії договору, його припинення, розірвання або відмову від договору, повертає, а орендодавець приймає майно, визначене у пункті 1.1 Договору.

Відповідно до частини 1 статті 289 Господарського кодексу України Орендар має право на викуп об`єкта оренди, якщо таке право передбачено договором оренди.

Суд дослідивши зміст Договору оренди майна №912 від 01.11.2016 встановив, що сторони в Договорі не погоджували істотні умови викупу двигуна (ціна, порядок, строки та засоби платежу) та даним Договором не передбачено право викупу орендованого майна.

Таким чином, суд вважає твердження Позивача стосовно того, що пункт 5.9 Договору передбачає право викупу орендованого двигуна помилковим.

Щодо твердження Позивача у позові про те, що єдиним можливим тлумаченням пункту 5.9 Договору в частині відшкодування вартості двигуна, яке відповідає принципу розумності, є його кваліфікація в якості умови, що закріплює право орендаря на викуп об`єкта оренди у встановленому цим договором порядку, суд зазначає наступне.

До позовної заяви Позивачем додано копію постанови Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №904/3315/18.

В пункту 78 постанови Верховного Суду зазначено наступне:

Аналіз змісту пункту 5.9 Договору свідчить, що сторонами передбачено ряд випадків недотримання яких зі сторони орендаря має наслідком виникнення у орендодавця права на стягнення вартості двигунів, які є предметом Договору оренди, серед яких - неповернення, повернення двигунів з порушенням строків повернення.

Також у вищевказаній постанові Верховний Суд зазначив, що сторони самостійно врегулювали свої відносини при визначенні такої умови Договору як повернення орендованого майна та узгодили у пункті 5.9 Договору випадки (умови) виникнення у орендодавця права на стягнення вартості неповернутих двигунів, що узгоджується та відповідає змісту свободи договору, яка є основною із засад цивільного законодавства. У даному разі одним із випадків визначених у пункті 5.9 Договору є не повернення орендованого майна (двигунів), повернення цього майна із порушення строків повернення, вказаних у пункті 2.4 Договору.

Відтак умовою виникнення у позивача як орендодавця права на стягнення вартості неповернутих двигунів, погодженого сторонами у пункті 5.9 Договору є наявність обставин щодо неповернення орендарем майна, повернення ним цього майна з порушення строків визначених пунктом 2.4 Договору (пункт 85 Постанови).

Отже, Верховний Суд у справі №904/3315/18 встановив, що у випадку настання обставин передбачених пунктом 5.9 Договору - не повернення орендованого майна/або повернення майна із порушенням строків повернення, визначених у пункті 2.4 Договору, у Орендодавця виникає право на стягнення відшкодування, якому кореспондує обов`язок орендаря оплатити відшкодування.

Таким чином, Верховним Судом було визначено правову природу грошового відшкодування за пунктом 5.9 Договору саме як господарської санкції для орендаря за порушення ним договірних зобов`язань.

Відтак, твердження Позивача, стосовно того, що відповідно до п. 5.9 Договору за Позивачем закріплюється право викупити об`єкт (двигун внутрішнього згорання Cummins КТА-50с заводський №33152740), яке він може реалізувати шляхом неповернення об`єкта оренди Відповідачу та сплатити у встановленому Договором порядку попередньо погодженої сторонами вартості такого об`єкта спростовується постановою Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №904/3315/18.

Статтею 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Вказана стаття знаходиться в розділі 29 Цивільного кодексу України «Захист права власності», тобто, стосується випадків, коли існуюче, належно набуте від попереднього власника та належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності в особи документів, що засвідчують належність їй такого права, у зв`язку з їх втратою.

Отже, відповідний позов пред`являється на захист вже існуючого, наявного права, що виникло у позивача за передбачених законодавством підстав та підтверджується належними та допустимими доказами.

Згідно частини 1 статті 393 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відтак, підставою для звернення до суду з позовом про визнання права власності відповідно до статті 392 ЦК України є оспорювання або невизнання існуючого права, а не намір набути вказане право за рішенням суду.

Частинами 1-2 статті 334 Цивільного кодексу України визначено момент набуття права власності за договором - момент передання майна або передання товарно-розпорядчого документа на майно.

Матеріали справи не містять доказів передання Відповідачем ні орендованого двигуна ні будь - яких документів на двигун.

Позивач до позову не надав жодних документів, які б підтверджували набуття ним права власності на спірний двигун внутрішнього згорання Cummins КТА-50с заводський №33152740, що унеможливлює застосування статті 392 Цивільного кодексу України.

Враховуючи вищевказані обставини, суд не знаходить правових підстав для задоволення позову.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Згідно частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно пункту 2 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.

У відповідності до вимог статті 129 ГПК України судові втрати суд покладає на позивача.

Щодо розміру судового збору, який підлягає поверненню.

Як вбачається з матеріалів справи, при розрахунку ціни позову, Позивачем визначена вартість двигунів внутрішнього згорання у кількості 15 штук у сумі 67 416 856, 65 грн, а тому звертаючись до суду Позивач сплатив судовий збір у сумі 735700,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № від 08.09.2020 (том-1, арк.с. 13).

Проте, в подальшому у зв`язку з прийняттям заяви Позивача про зменшення розміру позовних вимог, розгляд справи здійснювався з урахуванням зменшеної ціни позову, а саме 4 494 457, 11 грн, яка підлягає оплаті судовим збором в сумі 67 416, 86 грн.

Згідно з пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду у разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Згідно з частиною 2 статті 7 Закону України "Про судовий збір" у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

За таких обставин, враховуючи переплату Позивачем суми судового збору при подачі позову з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, суд приходить до висновку, що Позивачу необхідно повернути надмірно сплачений судовий збір за платіжним дорученням № від 08.09.2020 в сумі 668 283 грн. 14 коп.

Статтею 7 Закону України "Про судовий збір" унормовано, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Суд не вирішує питання щодо повернення сплаченої суми судового збору під час прийняття рішення у справі, оскільки клопотання про повернення цієї суми з Державного бюджету до суду не надходило.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (50079, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Двс-Інвест" (50000, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, проспект Поштовий, будинок 1, офіс 431, ) про визнання права власності на майно - відмовити.

Сплачений судовий збір залишити за Позивачем.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано - 21.02.2024.

Суддя Ю.Ю. Первушин