УХВАЛА

м. Київ

20.02.2024Справа № 910/10904/23

За заявою Політичної партії «Європейська Солідарність»

про відстрочення виконання рішення суду

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство «Київ»

до Політичної партії «Європейська Солідарність»

про виселення з орендованого майна

Суддя Сівакова В.В.

секретар судового засідання Ключерова В.С.

за участю представників сторін

від позивача Невмержицький В.П., ордер серії АІ № 1374283 від 04.04.2023

Левченко В.В., ордера серії АР № 1152757 від 11.12.2023

від відповідача Корж В.М., адвокат за довіреністю б/н від 01.11.2023

СУТЬ СПОРУ:

Рішенням Господарського суду міста Києва № 910/10904/23 від 03.10.2023 позов задоволено повністю; виселено Політичну партію «Європейська Солідарність» з нежитлових приміщень, загальною площею 1674,27 кв. м, що розташовані на першому поверсі будівлі (літ. «Н»), яка знаходиться за адресою: 01015, м. Київ, вул. Лаврська, 16; стягнуто з Політичної партії «Європейська Солідарність» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство «Київ» 2.684,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Постановою Північного апеляційного господарського суду № 910/10904/23 від 22.01.2024 рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2023 у справі № 910/10904/23 залишено без змін.

08.02.2024 на виконання рішення Господарським судом міста Києва видано відповідні накази.

09.02.2024 відповідачем до суду подано заяву про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2023 у справі № 910/10904/23 до 09.02.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/10904/23 від 12.02.2024 розгляд заяви призначено на 20.02.2024.

20.02.2024 у судовому засіданні позивачем подано заяву про відвід судді Сівакової В.В. від розгляду справи № 910/10904/23.

Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

З огляду на те, що позивачем заяву про відвід подано пізніше ніж за три робочі дні до засідання питання про відвід вирішується судом, що розглядає справу.

Розглянувши матеріали вищевказаної заяви, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

В обґрунтування заяви про відвід судді позивач посилається на те, що ухвалою Верховного Суду від 13.02.2024, яка отримана судом першої інстанції 15.02.2024, відкрито касаційне провадження за скаргою Політичної партії «Європейська Солідарність» на судові рішення у справі № 910/10904/23 та витребувано матеріали справи № 910/10904/23 у суду першої інстанції. Однак, даний запит станом на 20.02.2024 виконаний не був. Також вказує на те, що судом відмовлено в задоволенні клопотання позивача про трансляцію вказаного засідання в мережі Інтернет, чим порушено принципи гласності та відкритості судового розгляду справи. Зазначає, що аналогічна ситуація відбувалась під час розгляду заяви Політичної партії «Європейська Солідарність» про відстрочення виконання рішення у справі № 910/13719/21 (крім відмови в трансляції судового засідання) між тими самими сторонами.

За приписами статті 38 Господарського процесуального кодексу України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 35 цього Кодексу, статі 36 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Підстави для відводу (самовідводу) судді встановлені положеннями ст. 35 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 4 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність (ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Кожен суддя об`єктивно, безсторонньо, неупереджено, незалежно, справедливо та кваліфіковано здійснює правосуддя, керуючись принципом верховенства права, підкоряючись лише закону, чесно і сумлінно здійснює повноваження та виконує обов`язки судді, дотримуючись етичних принципів і правил поведінки судді, підвищує свій професійний рівень, не вчиняє дій, що порочать звання судді або підривають авторитет правосуддя.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою впливу на безсторонність суду забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 № 475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Незважаючи на те, що безсторонність, зазвичай, означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції. В цьому контексті можна провести розмежування між суб`єктним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу.

Таким чином, правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться, тому будь-який суддя, щодо якого є обґрунтовані підстави побоюватися браку безсторонності, має отримати відвід. Йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві судді мають викликати в громадськості.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» (Заява № 7577/02) від 03.05.2007, суд нагадує, що «безсторонність», в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (рішення у справах «Морель проти Франції», пункти 45-50; «Пескадор Валеро проти Іспанії», пункт 23) або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (рішення у справі «Лука проти Румунії», пункт 40), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (рішення у справах «Ветштайн проти Швейцарії», пункт 44; «Пабла Кю проти Фінляндії», пункт 30; «Мікалефф проти Мальти», пункт 96).

У рішенні в справі «Білуха проти України» Європейський суд з прав людини з посиланням на його усталену практику вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49).

Стосовно об`єктивного критерію суд вказує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Білуха проти України», пункт 52).

В рішенні у справі «Білуха проти України» (заява № 33949/02) від 09.11.2006 сказано: «стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

Щодо зазначення заявником, що справу № 910/10904/23 не було надіслано до Верховного Суду суд відзначає наступне.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/10904/23 від 12.02.2024 в мажах встановленого ч. 2 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України десятиденного строку розгляд заяви про відстрочення виконання рішення суду призначено на 20.02.2024.

Ухвалою Верховного Суду від 13.02.2024 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Політичної партії «Європейська Солідарність» на постанову апеляційного господарського суду від 22.01.2024 та рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2023 у справі № 910/10904/23; здійснення розгляду справи ухвалено у судовому засіданні 13.03.2024; витребувано матеріали справи № 910/10904/23 з Господарського суду міста Києва/Північного апеляційного господарського суду.

Дана ухвала Верховного Суду надійшла до Господарського суду міста Києва 14.02.2024.

Відповідно до п. 17.5) Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно положень ст. 109 Господарського процесуального кодексу України, редакція якого була чинною до 15.12.2017, визначено, що суд зобов`язаний невідкладно надіслати справу до суду касаційної інстанції.

З огляду на те, що положеннями Господарського процесуального кодексу України не встановлено вчинення конкретних процесуальних дій суду у разі витребування матеріалів справи під час перебування на розгляді суду заяви про відстрочення виконання рішення суду, з метою дотримання строків розгляду відповідної заяви, а також враховуючи, що розгляд касаційної скарги у Верховному Суді призначений на 13.03.2024, направлення матеріалів справи № 910/10904/23 до Верховного Суду невідкладно після розгляду 20.02.2024 заяви про відстрочення виконання рішення суду не матиме наслідків порушення положень Господарського процесуального кодексу України.

У поданій заяві про відвід судді заявник в частині відмови судом його клопотання про трансляцію судового засідання фактично висловлює свою незгоду з процесуальним рішенням судді, що у відповідності до ч. 4 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України не може бути підставою для відводу.

Посилання заявника на те, що аналогічна ситуація відбувалась під час розгляду справи № 910/13719/21 не відповідають дійсності, оскільки справа № 910/13719/21 не була витребувана судом вищої інстанції під час розгляду у суді заяви про відстрочення виконання рішення суду про що свідчить відомості з бази даних «Діловодства спеціалізованого суду».

Розгляд суддею Сіваковою В.В. заяви про відстрочення виконання рішення суду у справі № 910/13719/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство «Київ» до Політичної партії «Європейська Солідарність» та винесення за результатами розгляду такої заяви ухвали жодним чином не свідчить про упередженість та необ`єктивність судді під час розгляду даної справи, оскільки кожна справа вирішується судом виключно на підставі наявних у матеріалах справи доказів, які не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Заявником не подано жодного доказу на підтвердження наявності обставин, які є підставою для відводу судді в порядку п. 5 ч. 1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України.

Наведені у заяві відповідача про відвід судді Сівакової В.В. підстави для відводу судді не свідчать про наявність підстав, передбачених ст. 35 Господарського процесуального кодексу України для відводу судді, а також не підтверджують упередженість та необ`єктивність судді при розгляді даної справи.

Враховуючи наведені приписи ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, дослідивши заяву про відвід судді Сівакової В.В. від розгляду справи № 910/10904/23, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу з підстав, зазначених у заяві Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство «Київ».

Керуючись ст.ст. 35, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство «Київ» про відвід судді Сівакової В.В. від розгляду справи № 910/10904/23.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 20.02.2024 та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду (в порядку ч. 3 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя В.В.Сівакова