ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2024 р. Справа №914/2947/23

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя О.В. Зварич

судді В.М. Гриців

І.Б. Малех,

розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Заступника Генерального прокурора за № 11/3/1-23вих-24 від 18.01.2024 року (вх. № 01-05/253/24 від 22.01.2024 року)

на ухвалу господарського суду Львівської області від 02.01.2024 року про зупинення провадження

у справі № 914/2947/23

за позовом: Заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі Міністерства оборони України

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ОККО-Бізнес Партнер (надалі ТзОВ ОККО-Бізнес Партнер)

про визнання недійсними пунктів 1.1 та 3.1 договору № 268/1/22/58 про постачання для державних потреб нафти і дистилятів(09130000-9)(авіаційний гас) для техніки спеціального призначення від 22.09.2022 та стягнення 54455649,62 грн безпідставно сплачених коштів та штрафних санкцій,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

03.10.2023 року Заступник Генерального прокурора звернувся до господарського суду Львівської області в інтересах держави в особі Міністерства оборони України з позовом до ТзОВ ОККО-Бізнес Партнер про визнання недійсним п.п. 1.1, 3.1 договору про постачання для державних потреб нафти і дистилятів (09130000-9) (авіаційний газ) для техніки спеціального призначення від 22.09.2022 № 286/1/22/58, укладеного між Міністерством оборони України та ТзОВ ОККО-Бізнес Партнер, в частині включення до договірної ціни податку на додану вартість, та стягнення з ТзОВ ОККО-Бізнес Партнер на користь Міністерства оборони України 54455649,62 грн., з яких: 51141875,00 грн. безпідставно сплачені кошти, 1973290,39 грн. інфляційні втрати за період з листопада 2022 року по серпень 2023 року, 1340484,23 грн. 3% річних за період з 30.10.2022 року по 20.09.2023 року.

Позовні вимоги огрунтовані безпідставністю включення ПДВ до договірної ціни, передбаченої п.п. 1.1, 3.1 договору від 22.09.2022 № 286/1/22/58. Прокурор покликається на положення постанови КМУ від 02.03.2022 № 178 «Деякі питання обкладення податком на додану вартість за нульовою ставкою у період воєнного стану».

Короткий зміст клопотання про зупинення провадження у справі

02.11.2023 року позивач - Міністерство оборони України звернулось до суду першої інстанції з клопотанням (вх. № 4388/23) про зупинення провадження у справі №914/2947/23 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №320/20717/23 за позовом Міністерства оборони України до Державної аудиторської служби України про визнаня протиправними дій та скасування вимоги, зокрема щодо вжиття заходів реагування з приводу надмірно сплаченого податку на додану вартість по укладених договорах.

Вказане клопотання заявник мотивує об`єктивною неможливістю розгляду справи №914/2947/23 до вирішення Харківським окружним адміністративним судом справи №320/20717/23, предметом розгляду у якій є правомірність застосування ПДВ до операцій з постачання пально-мастильних матеріалів, що має істотне значення для вирішення спору у даній справі № 914/2947/23. На переконання заявника, вказані справи є взаємопов`язаними, тому до вирішеня справи № 320/20717/23 неможливо повно і всебічно розглянути справу №914/2947/23.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою господарського суду Львівської області від 02.01.2024 року (суддя Ділай У.І.) задоволено клопотання Міністерства оборони України (вх. №4388/23 від 02.11.2023) та зупинено провадження у справі №914/2947/23 до набрання законної сили судовим рішенням Харківського окружного адміністративного суду у справі №320/20717/23.

При прийнятті ухвали суд виходив з того, що, з урахуванням положень постанови КМУ від 02.03.2022 № 178, обставини правомірності застосування ПДВ до операцій з постачання пально-мастильних матеріалів не можуть бути встановлені судом самостійно при вирішенні справи № 914/2947/23. Натомість обставини, установлені у справі №320/20717/23, вплинуть на оцінку доказів, якими сторони обгрунтовують свої доводи у цій справі щодо наявності або відсутності саме юридичних підстав для сплати заборгованості. На переконання суду, за результатами розгляду справи № 320/20717/23 буде встановлено, зокрема, підставність включення ПДВ до договірної ціни за контрактами Міністерства оборони України, укладеними під час дії воєнного стану, що має істотне значення для вирішення спору у справі №914/2947/23 про визнання недійсними п.п.1.1, 3.1 договору від 22.09.2022 №286/1/22/58 в частині включення до договірної ціни податку на додану вартість та стягнення на користь позивача 54455649,62 грн безпідставно сплачених коштів (ПДВ), інфляційних втрат та 3% річних. З огляду на вказане, з метою дотримання принципу юридичної визначеності, суд прийшов до висновку про необхідність зупинення провадження у справі відповідно до п. 5 ст. 227 ГПК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Заступник Генерального прокурора подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з ухвалою суду першої інстанції, вважає її незаконною і необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм процесуального права. Зауважує, що предметом дослідження у даній господарській справі є питання правомірності включення ПДВ до договірної ціни п.п.1.1, 3.1 договору від 22.09.2022 №286/1/22/58. Проте, поза увагою суду першої інстанції залишилося те, що в матеріалах справи № 914/2947/23 відсутні будь-які докази того, що предметом ревізії, проведеної Державною аудиторською службою України був спірний договір №286/1/22/58. Отже, недоведеним є той факт, що обставини правомірності включення ПДВ до договірної ціни договору №286/1/22/58 будуть предметом судового розгяду у справі № 320/20717/23. Незважаючи на це, суд, неповно з`ясувавши обставини пов`язаності справ № 914/2947/23 та № 320/20717/23, помилково визнав установленою вказану недоведену обставину, що призвело до безпідставного висновку про необхідність зупиненя провадження у справі № 914/2947/23. Враховуючи наведене, факт пов`язаності справи №914/2947/23, у якій предметом спору є визнання недійсними п.п. 1.1, 3.1 договору від 22.09.2022 №286/1/22/58 та стягнення на користь МОУ 54455649,62 грн. безпідставно сплачених коштів (ПДВ), інфляційних втрат і 3% річних, зі справою №320/20717/23, у якій предметом спору є законність дій та окремих пунктів вимоги Державної аудиторської служби України під час проведення ревізії МОУ, не може визнаватись з`ясованим. Одночасно прокурор зазначає, що сама по собі взаємопов`язаність двох справ не свідчить про неможливість розгляу та прийняття рішення у справі. Звертає увагу на те, що навіть сама по собі наявність іншої справи, в якій може бути сформовано висновок суду про правомірність чи неправомірність включення ПДВ до договірних цін за договорами замовника, не є беззаперечною підставою для зупиненя провадження у справі № 914/2947/23. Суд, зупиняючи провадження у справі, не встановив і не мотивував, у чому полягає об`єктивна неможливість розгляду цієї справи, та чому зібрані у ній докази не дають можливості суду самостійно встановити та оцінити обставини (факти), що мають суттєве значення для вирішення цього спору. Суд не зазначив, у чому полягає об`єктивна неможливість вирішення ним правового питання про підставність (правомірність) включення ПДВ до договірної ціни договору від 22.09.2022 №286/1/22/58 і сплати заявлених до стягнення коштів. Зауважує, що встановлення обставин правомірності включення умов про сплату ПДВ до положень спірного правочину та підстав для сплати такого податку, є питанням дослідження як змісту спірного договору, так і інших доказів, наявних в матеріалах справи. Суд не зазначив, які саме обставини правомірності застосування ПДВ не можуть бути встановлені ним самостійно. Правовий висновок щодо правомірності сплати ПДВ за договором від 22.09.2022 №286/1/22/58 повинен зробити суд шляхом кваліфікації правовідносин у справі № 914/2947/23, вирішення питання застосовності чи незастосовності до них ст. 195 Податкового кодексу України та п. 1 постанови КМУ від 02.03.2022 № 178. У свою чергу, висновок Харківського окружного адміністративного суду щодо обгрунтованості (необгрунтованості) позовних вимог МОУ у справі №320/20717/23 не є обов`язковим для господарського суду у даній справі №914/2947/23. Вважає, що суд безпідставно послався на об`єктивну неможливість розгляу даної справи, позаяк наявні в ній докази дозволяють вирішити даний спір. Зауважує, що господарський суд у справі № 914/2947/23 має змогу і дискрецію самостійно встановити обставини, які мають значення для цієї справи, незалежно від тих обставин, які можуть бути встановлені у справі № 320/20717/23. Просить скасувати ухвалу господарського суду Львівської області від 02.01.2024 року у справі №914/2947/23 та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржену ухвалу суду законною та обгрунтованою. Зазначає, що судом першої інстанції правомірно зроблено висновок про те, що за результатами розгляду справи № 320/20717/23 буде встановлено, зокрема, підставність включення ПДВ до договірної ціни за контрактами Міністерства оборони України, укладеними під час дії воєнного стану, що має істотне значення для вирішення спору у справі №914/2947/23 про визнання недійсними п.п.1.1, 3.1 договору від 22.09.2022 №286/1/22/58 в частині включення до договірної ціни податку на додану вартість та стягнення на користь позивача 54455649,62 грн безпідставно сплачених коштів (ПДВ), інфляційних втрат та 3% річних. Вважає помилковим твердження прокурора про те, що правовий висновок щодо правомірності сплати ПДВ за договором від 22.09.2022 №286/1/22/58 повинен зробити суд шляхом кваліфікації правовідносин у справі №914/2947/23, вирішення питання застосовності чи незастосовності до них ст. 195 Податкового кодексу України та п. 1 постанови КМУ від 02.03.2022 № 178. Зауважує, що винесення судами різних юрисдикцій одночасно двох рішень з різним застосуванням одних і тих самих норм законодавства за однакових (подібних) обставин, різною оцінкою одних і тих же доказів, може вважатись неоднозначним застосуванням норм матеріального права, матиме наслідком порушення принципу повноти, всебічності й об`єктивності з`ясування обставин справи та не гарантує дотримання принципу правової визначеності (подібний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 209/2077/17). Таким чином, розгляд даної справи є об`єктивно неможливим до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 320/20717/23, про що, на його переконання, правомірно зазначив суд першої інстанції. Зазначає, що саме поведінка заявника клопотання (МОУ) у даному випадку спрямована на повне і всебічне з`ясування обставин щодо правомірності застосування ПДВ до операцій з постачання пально-мастильних матеріалів за контрактами, які було укладено МОУ під час дії воєннного стану, які власне і є предметом дослідження адміністративним судом у справі №320/20717/23, у вигляді висновків акту ревізії Державної аудиторської служби України, які стали передумовою заявлення прокурором даного позову, так як листи аудиторської служби є, в тому числі предметом дослідження у даній справі, хоч із інших правових підстав подання позову, але за предметом правового регулювання ідентичних (положення ст. 195 Податкового кодексу України та постанови КМУ № 178). Просить залишити без змін ухвалу господарського суду Львівської області від 02.01.2024 року у справі №914/2947/23, апеляційну скаргу Заступника Генерального прокурора без задоволення.

Позивач не надавав відзиву на апеляційну скаргу.

Апеляційне провадження у справі

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.01.2024 року головуючим-суддею (суддею-доповідачем) у справі №914/2947/23 визначено суддю О.В. Зварич, суддів: В.М. Гриців, І.Б. Малех.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 23.01.2024 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою у справі №914/2947/23 та ухвалено здійснити перегляд ухвали господарського суду Львівської області від 02.01.2024 року у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи згідно з частиною 2 статті 271 Господарського процесуального кодексу України.

За вимогами частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З`ясовуючи обставини стосовно ознайомлення учасників справи з порядком розгляду даної справи, колегія суддів встановила, що ухвалу суду від 23.01.2024 року про розгляд справи №914/2947/23 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи 24.01.2024 року доставлено до електронних кабінетів учасників справи.

На час винесення даної постанови від учасників справи не надходило жодних заяв чи клопотань щодо порядку розгляду апеляційної скарги Заступника Генерального прокурора на ухвалу господарського суду Львівської області від 02.01.2024 року у справі №914/2947/23.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно із частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Основними засадами господарського судочинства, зокрема, є: верховенство права; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; розумність строків розгляду справи судом (п.п. 1, 4-6, 10 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України).

Порядок та умови зупинення провадження у справі врегульовано положеннями статей 227, 228 Господарського процесуального кодексу України, в яких наведено вичерпний перелік підстав, за яких суд, відповідно, зобов`язаний або ж має право зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках: об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому п.5 ч.1 ст.227 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Зупинення провадження у справі - тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Пов`язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення. Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження в якій зупинено. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, як саме пов`язана справа, що розглядається господарським судом, зі справою, яка розглядається іншим судом, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Зазначені правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 13 березня 2019 року, справа №910/1265/17; від 11 січня 2021 року, справа №904/8122/17.

Відповідно до частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що підставою зупинення провадження у справі № 914/2947/23 було клопотання позивача (вх. № 4388/23) про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням Харківського окружного адміністративного суду у справі №320/20717/23 за позовом Міністерства оборони України до Державної аудиторської служби України про визнання протиправними дій та скасування вимоги, зокрема щодо вжиття заходів реагування з приводу надмірно сплаченого податку на додану вартість по укладених договорах.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, предметом позовних вимог прокурора в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до ТзОВ «Окко-Бізнес Партнер» у даній справі № 914/2947/23 є визнання недійсним п.п. 1.1, 3.1 договору про постачання для державних потреб нафти і дистилятів (09130000-9) (авіаційний газ) для техніки спеціального призначення від 22.09.2022 № 286/1/22/58, укладеного між Міністерством оборони України та ТзОВ ОККО-Бізнес Партнер, в частині включення до договірної ціни податку на додану вартість; стягнення з ТзОВ ОККО-Бізнес Партнер на користь Міністерства оборони України 54455649,62 грн. безпідставно сплачених коштів, інфляційних втрат та 3% річних.

При винесенні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції погодився з аргументами позивача та дійшов висновку про те, що обставини правомірності застосування ПДВ до операцій із постачання паливно-мастильних матеріалів не можуть бути встановлені ним самостійно при вирішенні цієї справи, натомість встановлені у справі №320/20717/23 обставини вплинуть на оцінку доказів, якими сторони обґрунтовують свої доводи у цій справі щодо наявності або відсутності саме юридичних підстав для сплати заборгованості, а за результатами розгляду справи №320/20717/23 буде встановлено, зокрема, підставність включення ПДВ до договірної ціни за контрактами Міністерства оборони України.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду, оскільки встановлення обставин правомірності включення умов про сплату ПДВ до положень оспорюваного правочину та підстав для сплати такого податку напряму пов`язане з обов`язком суду дослідити саме у цій господарській справі як зміст договору, так і інші докази, надані учасниками справи.

Тому є всі підстави погодитись з доводами апелянта про те, що висновок з приводу правомірності сплати ПДВ за спірним договором повинен зробити суд шляхом кваліфікації правовідносин саме у справі №914/2947/23.

При цьому, місцевий господарський суд залишив поза увагою те, що учасники справи № 914/2947/23 не позбавлені процесуальної можливості надати суду всі необхідні докази на підтвердження своїх доводів або заперечень з приводу спірних правовідносин.

Як видно зі змісту позовної заяви, предметом позову у справі № 914/2947/23 є визнання недійсним договору в частині, а також стягнення безпідставно сплачених коштів, інфляційних втрат та 3% річних.

Підставою позову прокурор вказав невідповідність змісту спірних положень договору вимогам пп. «г» пп. 195.1.2 п. 195.1 ст. 195 Податкового кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2022 № 178, а також безпідставність сплати ПДВ у складі ціни товарів, операції з постачанням яких звільнені від оподаткування таким податком.

Предметом доказування у цій справі є наявність (або відсутність) обставин, з якими закон пов`язує недійсність правочину, та наявність (або відсутність) підстав для сплати ПДВ у складі ціни товарів.

Таким чином, у справі № 914/2947/23 суд має змогу і дискрецію самостійно встановити обставини, які мають значення для цієї справи, незалежно від тих обставин, які можуть бути встановлені судом в іншій справі.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 15.06.2021 року у справі № 904/5726/19, у процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus).

У цій постанові Велика Палата Верховного Суду виснувала, що активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Велика Палата Верховного Суду вказала, що при вирішенні спору суд в межах своїх процесуальних функціональних повноважень та в межах позовних вимог встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки ін.) правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин, та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Законодавець указує саме на «норму права», що є значно конкретизованим, аніж закон. Більше того, з огляду на положення ГПК України така функціональність суду носить імперативний характер. Підсумок такої процесуальної діяльності суду знаходять своє відображення в судовому рішенні, зокрема у його мотивувальній і резолютивній частинах.

Зважаючи на наведену правову позицію Великої Палати Верховного Суду, господарський суд у справі № 914/2947/23 наділений повноваженнями і повинен самостійно здійснити правову кваліфікацію спірних правовідносин, зокрема, шляхом вирішення питання застосування чи незастосування пп. «г» пп. 195.1.2 п. 195.1 ст. 195 Податкового кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2022 № 178.

При винесенні ухвали від 02.01.2024 року у справі № 914/2947/23, місцевий господарський суд лише обмежився встановленням факту пов`язаності справи №320/20717/23 зі справою № 914/2947/23 та фактично самоусунувся від здійснення правової кваліфікації спірних правовідносин у справі № 914/2947/23.

Відтак, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що розгляд справи №320/20717/23 не був перешкодою для встановлення суттєвих обставин у справі №914/2947/23 під час її розгляду господарським судом.

З огляду на все вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку щодо правомірності та обгрунтованості заявленого Міністерством оборони України клопотання про зупинення провадження у справі № 914/2947/23 до набрання законної сили судовим рішенням Харківського окружного адміністративного суду у справі №320/20717/23.

Необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05.03.2019 у справі №910/5425/18, від 20.06.2019 у справі №910/12694/18 та від 26.04.2023 у справі №907/294/20.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду ЄСПЛ у справах проти України.

Так, ЄСПЛ в свої рішеннях вказує, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції. Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ.

Відповідно до частини 1 статті 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів важає, що ухвала господодарського суду Львівської області від 02.01.2024 року у цій справі підлягає скасуванню відповідно до пункту 4 частини 1 статті 280 Господарського процесуального кодексу України.

В задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження у справі №914/2947/23 до набрання законної сили судовим рішенням Харківського окружного адміністративного суду у справі №320/20717/23 за позовом Міністерства оборони України до Державної аудиторської служби України про визнання протиправними дій та скасування вимоги необхідно відмовити, справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Судові витрати

З огляду на те, що в цьому випадку справа направляється до місцевого господарського суду для продовження розгляду, розподіл судових витрат апеляційним господарським судом не здійснюється.

Керуючись, ст. ст. 8, 86, 227, 229, 269, 270, 271, 275, 280, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Заступника Генерального прокурора за № 11/3/1-23вих-24 від 18.01.2024 року (вх. № 01-05/253/24 від 22.01.2024 року) задовольнити.

Ухвалу господарського суду Львівської області від 02.01.2024 року про зупинення провадження у справі № 914/2947/23 скасувати.

Відмовити в задоволенні клопотання Міністерства оборони України (вх. №4388/23 від 02.11.2023) про зупинення провадження у справі №914/2947/23 до набрання законної сили судовим рішенням Харківського окружного адміністративного суду у справі №320/20717/23 за позовом Міністерства оборони України до Державної аудиторської служби України про визнання протиправними дій та скасування вимоги.

Справу повернути до господарського суду Львівської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя В.М. Гриців

Суддя І.Б. Малех