ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2024 р. Справа№ 911/1263/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Майданевича А.Г.

Ткаченка Б.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Малєєв І.М. (в залі суду);

від відповідача: не з`явились (в залі суду);

від третьої особи: Малєєв І.М. (в залі суду);

розглянувши заяву ОСОБА_1

про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат

при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_2

на рішення Господарського суду Київської області від 12.07.2023, повний текст рішення складено 15.08.2023

у справі № 911/1263/22 (суддя Колесник Р.М.)

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Мале підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Маркет»

про визнання недійсними договору та акту приймання-передачі

ВСТАНОВИВ:

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.11.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Київської області від 12.07.2023 у справі № 911/1263/22 залишено без задоволення; рішення Господарського суду Київської області від 12.07.2023 у справі № 911/1263/22 залишено без змін; судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат в якій просить ухвалити додаткове рішення у справі № 911/1263/22, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з професійною правовою допомогою адвоката у розмірі 15 000 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.11.2023 прийнято заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі № 911/1263/22 до розгляду. Розгляд заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі № 911/1263/22 призначено у судовому засіданні 19.12.2023.

20.11.2023 ОСОБА_2 подав заперечення на заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, у якій ОСОБА_2 , зазначив, що судами порушено ст. 6 Європейської Конвенції по правам та основним свободам людини, необґрунтовано обмежено його право у справ № 911/1263/22 на доступ до правосуддя по суті судового розгляду, створивши нерівні можливості сторін, що виходячи із вищевказаного, керуючись ст. 123, 126, 129, 244 ГПК України, підлягало задоволенню його апеляційної скарги.

18.12.2023 ОСОБА_2 було подано заперечення на позовну заяву про ухвалення додаткового рішення щодо ухвалення додаткового рішення у справі № 911/1263/23, у якій позивач зазначив про те, що прийняття Північним апеляційним господарським судом ухвали по даному питанню буде суперечити принципу добросовісності при реалізації права, покладеного в основу доктрини Venireconsta factum ptoprium, яка базується ще на римській максимі - poncomcedit venire consta facta factam propriu, який принцип міститься у ч. 3 ст. Цивільного кодексу.

18.12.2023 від ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

У зв`язку з перебуванням судді Ткаченка Б.О. який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, на лікарняному, розгляд справи призначений на 19.12.2023 об 11 год. 20 хв. не відбувся.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.01.2024 призначено розгляд заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі № 911/1263/22 на 16.01.2023.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі № 911/1263/22, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про її часткове задоволення, враховуючи викладене та наступне.

Заява про ухвалення додаткового рішення обґрунтована тим, що керуючись ч. 8 ст. 129 ГПК України, у відзиві на апеляційну скаргу відповідачем було заявлено, що орієнтована сума судових витрат, які відповідач очікує понести у зв`язку із розглядом справи становитиме 15 000 грн.

Так, представником ОСОБА_1 , в якості доказів понесення витрат на професійну правничу (правову) допомогу, надано:

- належним чином засвідчену копію Договору про надання правової допомоги № 23-02/23 від 01.02.2023;

- належним чином засвідчену копію Додатку № 2 від 12.09.2023 до Договору про надання правової допомоги № 23-02/23 від 01.02.2023;

- копію акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 07.11.2023.

Статтею 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2 ст.126 ГПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність").

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Так, у Додатку № 2 до Договору про надання правової допомоги № 23-02/23 від 01.02.2023 зазначено, що сторонами погоджено наступний безпосередній зміст правової допомоги за Договором про надання правової допомоги, а саме: представництво інтересів ОСОБА_1 у справі № 911/1263/22 в Північному апеляційному господарському суді, розмір гонорару адвоката за надання правової допомоги, відповідно до умов Договору визначається за взаємною згодою сторін і становить 15 000,00грн.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

За приписами ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Вирішуючи питання про розподіл витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом, суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Суд не має право втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Процесуальним законодавством передбачено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання. Слід зауважити, що на сторону, яка подає клопотання про зменшення витрат, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

У пункті 4.16 постанови від 30.11.2020 у справі № 922/2869/19 Верховний Суд вказав, що висновки "суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони" та "суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачами відповідне клопотання" не є тотожними за своєю суттю, і фактично другий висновок відповідає викладеному в пункті 6.1 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, що "під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи". За таких обставин, колегія суддів у справі № 922/2869/19 вказала, що висновки судів про частково відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав не пов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчать про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У такому разі, суди мають таке право відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України та висновків об`єднаної палати про те, як саме повинна застосовуватися відповідна норма права.

Метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19 тощо). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції вражає неспівмірною суму у загальному розмірі 15 000, 00 грн із фактично наданим обсягом юридичної допомоги, оскільки, у даній справі правова позиція відповідача не змінювалась і адвокату не потрібно було вивчати додаткові джерела права, законодавства, що регулює спір у справі, документи й доводи, по суті є тотожними твердженнями, викладеними в суді першої інстанції, тому надавши оцінку співмірності суми витрат зі складністю та об`ємом справи, відповідності цієї суми критеріями реальності, розумності розміру витрат, враховуючи наявність заперечення позивача, дійшла висновку про наявність підстав для зменшення суми витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача, на 50%.

Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає підтвердженим обсяг витрат на надану професійну правничу допомогу та оцінивши обґрунтованість заяви відповідача, заперечення позивача щодо витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, вважає, що заявлена відповідачем сума підлягає зменшенню на 50%, у зв`язку із чим, сума витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції, який підлягає відшкодуванню відповідачу за рахунок позивача становить суму у розмірі 7 500,00 грн, а в частині витрат на правничу допомогу у розмірі 7 500,00 грн належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі № 911/1263/22 задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 7 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

3. Доручити Господарському суду Київської області видати відповідний наказ із зазначенням необхідних реквізитів.

4. Справу № 911/1263/22 повернути до місцевого господарського суду.

Додаткова постанова, згідно ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Додаткова постанова складена та підписана 20.02.2024 - у зв`язку із перебуванням Ткаченка Б.О. у відпустці з 22.01.2024 по 09.02.2024 та тимчасовою непрацездатністю судді Гаврилюка О.М. з 13.02.2024 по 19.02.2024.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді А.Г. Майданевич

Б.О. Ткаченко