ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2024 р. Справа№ 925/1445/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Скрипки І.М.

Тищенко А.І.

секретар судового засідання: Смаголь А.О.

за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 08.02.2024,

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Соколовського Олександра Володимировича

на рішення Господарського суду Черкаської області від 22.08.2023 (повний текст складено 28.08.2023)

у справі №925/1445/22 (суддя К.І. Довгань)

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях

до Фізичної особи - підприємця Соколовського Олександра Володимировича

за участю третьої особи, яка заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Головного управління статистики у Черкаській області

про виселення з нежитлового приміщення та стягнення 814 944,81 грн,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (далі, позивач або РВ ФДМУ) звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовною заявою до Фізичної особи - підприємця Соколовського Олександра Володимировича (далі, відповідач або ФОП Соколовський О.В.), в якій просило суд:

- стягнути з ФОП Соколовського О.В. 71 257,75 грн заборгованості по орендній платі за оренду індивідуального визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, 13 485,10 грн пені та 730 201,96 грн неустойки за неповернення майна, а всього 814 944,81 грн;

- виселити ФОП Соколовського О.В. з нежитлових приміщень першого поверху, площею 364,10 кв.м. та підвалу площею 191 кв.м., що передані в користування за Договором оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності від 26.09.2008 №670 та з частини підвальних приміщень, площею 168,45 кв.м., що передані в користування за Договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності від 24.04.2008 №634, які знаходяться в адмінбудівлі за адресою: вул. Остафія Дашковича, 39, м.Черкаси.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протягом періоду дії договорів оренди №670 та №634 систематично порушував їх умови, зокрема, невчасно сплачував орендну плату та не поновлював у визначені строки договір страхування об`єкта оренди. Позивач зазначав, що через невиконання відповідачем умов договорів оренди РВ ФДМУ на адресу ФОП Соколовського О.В. постійно направлялися листи з вимогами належним чином виконувати договірні зобов`язання та претензії. Крім того, як вказував позивач, господарськими судами розглядалися спори за позовними заявами про стягнення з відповідача заборгованості та розірвання договорів оренди. У ході судових проваджень між сторонами були укладені мирові угоди, умови яких в подальшому були також порушені відповідачем.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 09.02.2023 залучено до участі у справі Головне управління статистики у Черкаській області як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача (далі, третя особа).

Короткий зміст оскарженого рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 22.08.2023 у справі №925/1445/22 позов задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з Фізичної особи-підприємця Соколовського Олександра Володимировича на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях з наступним зарахуванням до Державного бюджету України заборгованість зі сплати орендної плати в сумі 71 257,75 грн, пені в сумі 13 485,10 та неустойки за неповернення майна в сумі 730 201,96 грн.

Вирішено виселити Фізичну особу-підприємця Соколовського Олександра Володимировича з нежитлових приміщень першого поверху, площею 364,10 кв.м, та підвалу, площею 191 кв.м, що передані в користування за Договором оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності від 26.09.2008 №670 та з частини підвальних приміщень, площею 168,45 кв.м, що передані в користування за Договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності від 24.04.2008 №634, які знаходяться в адмінбудівлі за адресою: вул. Остафія Дашковича, 39, м. Черкаси.

Присуджено до стягнення з Фізичної особи-підприємця Соколовського Олександра Володимировича на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях судовий збір за подання позовної заяви в сумі 14 705,17 грн.

Приймаючи оскаржуване судове рішення, суд встановив, що через систематичне порушення відповідачем умов договорів №634 та №670, а також заперечення позивача щодо продовження терміну дії договорів оренди названі договори припинили свою дію 14.04.2020 та 21.09.2020 відповідно, правові підстави для подальшого користування відповідачем нерухомим майном відсутні, а таке майно підлягає поверненню позивачу, а відповідач виселенню з нього. Однак, відповідач вказане майно позивачу не повертає, у зв`язку з чим наявні підстави для стягнення неустойки на підставі частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України.

Водночас, з огляду на наявність у відповідача станом на дату подання позову заборгованості перед позивачем з орендної плати за договором №634, прострочення її оплати, суд визнав обґрунтованими та задовольнив позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача орендної плати в сумі 71 257,75 грн та пені в сумі 13 485,10 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням, 15.09.2023 (про що свідчить поштовий ідентифікатор Укрпошти на конверті) Фізична особа-підприємець Соколовський Олександр Володимирович звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні вимог щодо стягнення орендної плати, пені та зменшити розмір неустойки за неповернення майна.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до наступного:

- суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати та пені по договору оренди, строк дії якого закінчився, не врахував, що обов`язок орендаря сплачувати оренду плату за користування орендованим майном зберігається до припинення договору (до спливу строку дії договору оренди), оскільки орендна плата є платою орендаря за користування належним орендодавцю майном та відповідає суті орендних правовідносин, неустойка ж, стягнення якої передбачено частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України, є самостійною формою майнової відповідальності у сфері орендних правовідносин, яка застосовується у разі (після) припинення договору - якщо наймач не виконує обов`язку щодо негайного повернення речі, і є належним способом захисту прав та інтересів орендодавця після припинення договору, коли користування майном стає неправомірним;

- суд помилково стягнув неустойку за неповернення майна за весь заявлений позивачем період, не врахувавши положення частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України, оскільки відповідач виконав обов`язок щодо повернення об`єктів оренди (лист відповідача від 13.01.2021 про направлення актів про повернення майна), але внаслідок бездіяльності третьої особи акти про повернення майна з оренди не були повернуті відповідачу. Отже, позивач помилково нараховує неустойку, починаючи з 14.01.2021 по день звернення позивача до суду з позовом;

- відповідач не користувався орендованим майном у період дії карантину (COVID 19);

- не відповідає дійсності інформація позивача про закінчення 14.04.2020 строку дії договору оренди №634, оскільки даний договір був продовжений позивачем на один рік, тобто до 14.04.2021, про що позивач дізнався з Переліку діючих договорів оренди, що був опублікований ФДМУ на офіційному веб-сайті;

- суд не врахував посилання відповідача на положення частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України та частини 1 статті 233 Господарського кодексу України.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

02.11.2023 від позивача через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача з проханням залишити її без задоволення, а оскаржене рішення суду без змін.

У відзиві позивач наголосив на тому, що умовами договорів оренди передбачено, що закінчення строку їх дії не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи санкції до державного бюджету та балансоутримувачу. Відповідач до цього часу не повернув орендоване ним майно балансоутримувачу та продовжує використовувати його у господарській діяльності.

Доводи відповідача щодо виконання ним обов`язку повернення майна не знаходять свого підтвердження, оскільки відповідний акт повернення майна з оренди сторонами не підписано, доказів на підтвердження протилежного відповідач суду не надав. Лист відповідача від 13.01.2021, на який посилається скаржник, до третьої особи не надходив.

Твердження скаржника щодо продовження договору №634 позивачем не відповідає дійсності, рішення про продовження цього договору РВ ФДМУ не приймалося.

Вимоги скаржника про зменшення розміру неустойки не можуть бути задоволені, оскільки ним не наведено жодних доказів, які б свідчили про наявність підстав для відповідного зменшення. Пославшись на постанову Верховного Суду від 07.04.2020 у справі № 924/599/19, позивач зазначив, що неустойка, стягнення якої передбачене частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин за порушення наймачем обов`язку з повернення речі. Така неустойка є подвійною платою за користування річчю за час прострочення з її повернення, а не штрафною санкцією у розумінні статті 549 Цивільного кодексу України та статті 230 Господарського кодексу України.

02.11.2023 третя особа через систему «Електронний суд» подала до Північного апеляційного господарського суду пояснення щодо апеляційної скарги відповідача з проханням залишити її без задоволення, а оскаржене рішення суду без змін.

Третя особа зазначила, що твердження відповідача про направлення на її адресу акту повернення майна листом від 13.01.2021 не відповідають дійсності.

Посилання скаржника на те, що він не користувався орендованим майном в період дії карантину (COVID 19) є неправдивими, спростовуються актами комісійного огляду балансоутримувачем місця здійснення господарської діяльності орендарем, постановами Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.06.2021 у справі №712/3043/21 та від 01.06.2021 у справі №712/4490/21 про притягнення до адміністративної відповідальності працівника відповідача - громадянина Прокопенка В.В. (адміністратора нічного клубу) за порушення, які полягали в здійсненні діяльності нічного розважального клубу в період карантинних обмежень після 24 години, а саме 14.03.2021 та 21.03.2021.

Щодо клопотання скаржника про зменшення розміру неустойки, то таке задоволенню не підлягає, оскільки неустойка, стягнення якої передбачене частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України, є подвійною платою за користування річчю за час прострочення з її повернення, а не штрафною санкцією у розумінні статті 549 Цивільного кодексу України та статті 230 Господарського кодексу України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.09.2023 апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Соколовського Олександра Володимировича на рішення Господарського суду Черкаської області від 22.08.2023 у справі №925/1445/22 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Скрипка І.М.

Колегією суддів встановлено, що апеляційна скарга була подана скаржником безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.09.2023 витребувано у Господарського суду Черкаської області матеріали справи №925/1445/22, відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Фізичної особи - підприємця Соколовського Олександра Володимировича на рішення Господарського суду Черкаської області від 22.08.2023 у справі №925/1445/22 до надходження матеріалів справи з Господарського суду Черкаської області.

29.09.2023 матеріали справи №925/1445/22 надійшли до суду апеляційної інстанції та були передані судді-доповідачу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2023 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Соколовського Олександра Володимировича на рішення Господарського суду Черкаської області від 22.08.2023 у справі №925/1445/22 залишено без руху, роз`яснено Фізичній особі-підприємцю Соколовському Олександру Володимировичу, що протягом 10 (десяти) днів з дня вручення даної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху скаржник має право усунути вказані недоліки, а саме сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 18 336,26 грн.

16.10.2023 (про що свідчить відмітка поштового штемпеля на конверті) скаржник направив на адресу Північного апеляційного господарського суду заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої долучена копія платіжної інструкції АТ «А-Банк» №65 від 13.10.2023 про сплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 18 336,26 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.10.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця Соколовського Олександра Володимировича на рішення Господарського суду Черкаської області від 22.08.2023 у справі №925/1445/22, апеляційну скаргу призначено до розгляду на 23.11.2023.

03.11.2023 до Північного апеляційного господарського суду від Фізичної особи - підприємця Соколовського Олександра Володимировича надійшло клопотання про участь його представника адвоката Василеги Антона Павловича у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

15.11.2023 через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від представника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях Іщенка Романа Петровича надійшло клопотання (вх.№09.1-21/3338/23) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2023 клопотання представника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях Іщенка Романа Петровича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2023 клопотання Фізичної особи - підприємця Соколовського Олександра Володимировича про участь його представника адвоката Василеги Антона Павловича у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.

У судове засідання 23.11.2023 в режимі відеоконференції з`явились представники позивача та відповідача.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, свою позицію щодо апеляційної скарги висловив у поясненнях на апеляційну скаргу, що надійшли до суду 03.11.2023 через систему «Електронний суд» та 06.11.2023 засобами поштового зв`язку.

У судовому засіданні суд перейшов до розгляду справи по суті, заслухавши пояснення представників сторін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2023 у розгляді справи №925/1445/22 в режимі відеоконференції оголошено перерву до 14.12.2023.

28.11.2023 до Північного апеляційного господарського суду від Головного управління статистики у Черкаській області надійшло клопотання про участь його представника Лінніка Володимира Миколайовича у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.11.2023 клопотання Головного управління статистики у Черкаській області про участь його представника Лінніка Володимира Миколайовича у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.

14.12.2023 о 11 год. 06 хв. у місті Києві була оголошена повітряна тривога, яка тривала до 12 год. 41 хв., у зв`язку з чим судове засідання за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця Соколовського Олександра Володимировича на рішення Господарського суду Черкаської області від 22.08.2023 у справі №925/1445/22 не відбулося.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2023 призначено до розгляду апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Соколовського Олександра Володимировича на рішення Господарського суду Черкаської області від 22.08.2023 у справі №925/1445/22 у режимі відеоконференції на 18.01.2024.

У зв`язку з раптовим погіршенням самопочуття головуючого судді Михальської Ю.Б. судове засідання за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця Соколовського Олександра Володимировича на рішення Господарського суду Черкаської області від 22.08.2023 у справі №925/1445/22, призначене на 18.01.2024, не відбулося.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2024 призначено до розгляду апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Соколовського Олександра Володимировича на рішення Господарського суду Черкаської області від 22.08.2023 у справі №925/1445/22 на 08.02.2024.

У судовому засіданні 08.02.2024 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників учасників справи

У судове засідання, призначене на 08.02.2024, з`явилися представники позивача, відповідача та третьої особи.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримував доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, оскаржуване рішення суду в частині стягнення орендної плати та пені скасувати та зменшити розмір неустойки за неповернення майна.

Представники позивача та третьої особи у судовому засіданні просили суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача, рішення суду залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

10.06.2003 між Черкаським обласним управлінням статистики та ФОП Соколовським Олександром Володимировичем був укладений Договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності №27 (далі - Договір № 27), відповідно до умов якого відповідачу були передані в оренду нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: вул. О. Дашковича, 39, м. Черкаси, загальною площею 559,3 кв.м, із них на першому поверсі площею 362,6 кв.м та в підвальному приміщенні площею 196,7 кв.м.

На підставі акту приймання-передачі майна від 01.10.2003 орендарем було прийнято вищевказане майно у строкове платне користування.

У подальшому до Договору №27 внесено зміни Договором №1 про внесення змін до Договору оренди нерухомого майна від 26.09.2008.

Згідно з вказаним договором про внесення змін, права та обов`язки орендодавця набуло Регіональне відділення Фонду державного майна України по Черкаській області, а договір оренди передбачено викласти у новій редакції.

Так, між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Черкаській області, правонаступником якого відповідно до наказу Фонду державного майна України від 05.08.2019 №786 «Про реорганізацію регіональних відділень Фонду державного майна України», є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (далі - Регіональне відділення), та відповідачем укладено Договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності від 26.09.2008 №670 (далі - Договір № 670). Об`єктом оренди залишилося майно, вказане у Договорі №27.

Договір №670 укладено строком на 2 роки і 363 дні, з 01.10.2008 по 28.09.2011 включно.

До Договору №670 були внесені зміни договорами про внесення змін: №1 від 28.09.2011, №2 від 27.10.2011, №3 від 12.02.2015, №4 від 16.08.2018, №5 від 29.12.2018, якими змінено площу орендованих приміщень та продовжено дію Договору №670 до 21.09.2020 включно. Відповідно до вказаних змін площа орендованих приміщень за вказаним договором становила 555,10 кв.м.

Крім того, між Регіональним відділенням та відповідачем 24.04.2008 укладено Договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності від 24.04.2008 №634 (далі - Договір №634), за яким в оренду відповідачу також передано частину підвальних приміщень площею 161,0 кв.м, які розміщені за адресою: вул. О. Дашковича, 39, м. Черкаси.

Відповідно до акту приймання-передачі будівлі від 24.04.2008 балансоутримувач передав, а відповідач прийняв вказане у Договорі №634 майно.

У подальшому, до Договору №634 внесено зміни договорами про внесення змін: від 27.04.2011 №1, від 15.05.2014 №2, від 21.11.2014 №3, від 16.05.2017. Цими договорами про внесення змін до Договору №634 змінено розмір орендної плати за базовий місяць розрахунку, також змінено площу орендованого приміщення та продовжено дію Договору №634 до 14.04.2020 включно.

Актом прийому - передачі приміщень, що є невід`ємною частиною Договору про внесення змін до Договору №634, від 21.11.2014 №3, відповідачу додатково передано 7,45 кв.м. Таким чином, загальна площа орендованого майна за Договором №634 становила 168,45 кв.м.

Вказане у Договорі №670 та Договорі №634 державне майно обліковується на балансі Головного управління статистики у Черкаській області (далі - балансоутримувач).

Згідно з пунктом 3.1. Договору №670 орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786 (зі змінами) і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку жовтень 2018 року - 16 325,51 грн. Розмір орендної плати за грудень 2018 року встановлюється шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за листопад, грудень 2018 року.

За умовами пункту 3.1. Договору №634 орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786 (зі змінами) і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку вересень 2014 року - 2 615,53 грн. Орендна плата за жовтень 2014 року визначається орендарем самостійно шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за жовтень 2014 року.

Відповідно до пунктів 3.3., 3.4. Договору №634 та Договору №670 орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. У разі користування майном протягом неповного календарного місяця (першого та/або останнього місяця оренди) добова орендна плата за дні користування визначається згідно з чинною Методикою розрахунку на основі орендної плати за відповідні місяці пропорційно дням користування.

Пунктами 3.6. Договорів №634 та №670 передбачено, що орендна плата перераховується орендарем самостійно щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, у співвідношенні:

50% - до Державного бюджету на відповідний рахунок Держказначейства за місцемзнаходження об`єкта оренди;

50% - на розрахунковий рахунок балансоутримувача.

Пунктом 3.7. Договору №670 у редакції договору про внесення змін №5 від 29.12.2018 та пунктом 3.7. Договору №634 у редакції договору про внесення змін від 15.05.2014 №2 сторони передбачили, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6. співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на дату нарахування пені від суми заборгованості з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати. Нарахування пені припиняється через 12 місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За умовами пункту 3.11. Договору №634 у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно.

Також, умовами пункту 3.10. Договору №670 та пункту 3.11. Договору №634 передбачено, що закінчення строку їх дії не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість зі сплати орендної плати, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції до державного бюджету та балансоутримувачу.

Як зазначає позивач, станом на 15.12.2022 у зв`язку з неналежним виконанням договірних умов у відповідача виникла заборгованість з орендної плати до бюджету за Договором №634 в розмірі 71 257,75 грн за період з жовтня 2020 року по листопад 2022 року.

Заборгованість з орендної плати за Договором №670 відсутня.

Розмір нарахованої позивачем відповідачу пені за несвоєчасну сплату орендної сплати по вказаному Договору №634 за період з 16.11.2020 по 15.12.2022 становить 13 485,10 грн.

Позивач зазначає, що враховуючи систематичне порушення відповідачем умов договорів №634 та №670, а також заперечення Головного управління статистики у Черкаській області щодо продовження терміну дії договорів оренди з відповідачем, позивачем було відмовлено відповідачу у продовженні терміну дії цих договорів та листами від 13.05.2020 №18-12/01-1908 і від 21.10.2020 №50-12.01-3918 орендаря було повідомлено про прийняті рішення щодо відмови в продовженні договорів оренди та про необхідність повернути майно протягом трьох робочих днів з дати отримання цих листів.

Однак, відповідач орендоване майно позивачу не повернув.

Через відмову відповідача від підписання актів приймання-передачі майна за вищевказаними Договорами та продовження останнім використання державного майна для ведення господарської діяльності, позивач нарахував відповідачу та заявив до стягнення в межах даного спору неустойку в розмірі подвійної орендної плати з урахуванням щомісячного індексу інфляції за неповернення в установленому порядку орендованих приміщень:

- по Договору №634 за період з травня 2020 року по листопад 2022 року включно в сумі 186 944,94 грн;

- по Договору №670 за період з вересня 2020 року по листопад 2022 року включно у розмірі 543 257,02 грн.

Відповідач під час розгляду справи судом першої інстанції проти позову заперечував, наголошуючи на безпідставності нарахування позивачем до стягнення з відповідача орендної плати за Договором №634 після припинення дії договору; стверджуючи, що у січні 2021 року намагався передати за актами об`єкти оренди за договорами позивачу та третій особі, однак такі акти не були підписані з їх сторони, тобто відсутня вина відповідача у порушенні господарського зобов`язання з повернення майна.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про виселення відповідача з нежитлових приміщень відповідачем не оскаржується, а тому, враховуючи положення статті 269 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції в цій частині не переглядається.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзивів на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду в оскаржуваній частині підлягає залишенню без змін із наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно статті 759 Цивільного кодексу України, яка кореспондується зі статтею 283 Господарського кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

У відповідності до статті 760 Цивільного кодексу України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Предметом договору найму можуть бути майнові права.

Згідно статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Господарські зобов`язання між сторонами виникли на підставі укладених договорів оренди індивідуального визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності за №634 від 24.04.2008 та №670 від 26.09.2008.

Правові, економічні та організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна, яке перебуває в державній власності, врегульовані Законом України «Про оренду державного та комунального майна».

Відповідно до статті 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у редакції, чинній станом на дату укладення договорів оренди, істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); термін, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення; виконання зобов`язань; забезпечення виконання зобов`язань - неустойка (штраф, пеня), порука, завдаток, гарантія тощо; порядок здійснення орендодавцем контролю за станом об`єкта оренди; відповідальність сторін; страхування орендарем взятого ним в оренду майна; обов`язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна.

Враховуючи вищевикладені норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, а також Закону України «Про оренду державного та комунального майна», згідно з умовами договору, орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду майно - нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: вул. О. Дашковича, 39, м. Черкаси загальною площею 555,10 кв.м. (за Договором №670 з урахуванням внесених до нього змін) та частину підвальних приміщень площею 168,45 кв.м., які розміщені за адресою: вул. О. Дашковича, 39, м. Черкаси (за Договором №634 з урахуванням внесених до нього змін).

У відповідності до частини 1 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до статті 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Згідно з пунктом 3.1. Договору №670 орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786 (зі змінами) і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку жовтень 2018 року - 16 325,51 грн. Розмір орендної плати за грудень 2018 року встановлюється шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за листопад, грудень 2018 року.

За умовами пункту 3.1. Договору №634 орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786 (зі змінами) і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку вересень 2014 року - 2 615,53 грн. Орендна плата за жовтень 2014 року визначається орендарем самостійно шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за жовтень 2014 року.

Відповідно до пунктів 3.3., 3.4. Договору №634 та Договору №670 орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. У разі користування майном протягом неповного календарного місяця (першого та/або останнього місяця оренди) добова орендна плата за дні користування визначається згідно з чинною Методикою розрахунку на основі орендної плати за відповідні місяці пропорційно дням користування.

Пунктами 3.6. Договорів №634 та №670 передбачено, що орендна плата перераховується орендарем самостійно щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, у співвідношенні:

50% - до Державного бюджету на відповідний рахунок Держказначейства за місцемзнаходження об`єкта оренди;

50% - на розрахунковий рахунок балансоутримувача.

Згідно пунктів 5.5. Договорів №634 та №670 орендар зобов`язується своєчасно й в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Отже, у відповідача у зв`язку з укладенням Договорів оренди та прийняттям в користування об`єктів оренди виникло зобов`язання зі сплати орендної плати та інших передбачених Договором платежів за весь час користування об`єктом оренди в розмірі, встановленому у договорах оренди.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як підтверджується матеріалами справи, у період дії договорів оренди відповідач (орендар) систематично порушував свій обов`язок щодо повної та своєчасної сплати орендних платежів за договорами №634 та №670.

Про зазначене свідчить, зокрема, існування між сторонами низки судових спорів (№№925/1091/17, 925/551/17, 925/92/18, 925/94/18, 925/420/18, 925/745/18, 925/746/18, 925/1295/19, 925/1296/19, 925/1347/19).

Відповідно до пунктів 10.6. Договорів №634 та №670 їх чинність припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який їх було укладено, за письмовим повідомленням орендодавця у разі несплати за оренду протягом трьох місяців підряд (з дати отримання такого повідомлення).

Частиною 4 статті 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин, визначено, що рішення про продовження договору оренди державного майна, передбаченого частиною другою цієї статті, і рішення про відмову у продовженні договору оренди державного майна приймаються орендодавцем.

Відповідно до положень частини 6 статті 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» будь-яке рішення, передбачене частиною четвертою цієї статті, приймається з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач, на підставі довідки балансоутримувача, в якій зазначається інформація про: наявність або відсутність заборгованості зі сплати орендної плати чи страхових платежів за договором, що продовжується, станом на дату подання довідки; факти суттєвого (більше ніж на три місяці) прострочення сплати орендної плати чи інших обов`язкових за договором платежів.

За змістом статті 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» рішення про відмову у продовженні договору оренди може бути прийнято, зокрема, у разі якщо орендар допустив прострочення сплати орендної плати на строк більше трьох місяців; якщо орендар станом на дату довідки балансоутримувача, передбаченої частиною шостою статті 18 цього Закону, має заборгованість зі сплати орендної плати або не здійснив страхування об`єкта оренди, чи має заборгованість зі сплати страхових платежів.

Строк дії Договору №670 з урахуванням внесених до нього змін був погоджений до 21.09.2020 включно.

Строк дії Договору №634 з урахуванням внесених до нього змін був погоджений до 14.04.2020 включно.

Листами вих.№19-05/1175-20 від 06.05.2020 (щодо Договору №634) та вих.№19-05/2920-20 від 21.10.2020 (щодо Договору №670) балансоутримувач (третя особа у справі) повідомив РВ ФДМУ про систематичне порушення орендарем умов договорів оренди та виклав свої заперечення щодо можливості продовження таких договорів.

З огляду на встановлений факт систематичного порушення відповідачем умов Договорів №634 та №670, а також заперечення позивача щодо продовження терміну дії договорів оренди з відповідачем, позивачем було відмовлено у продовженні терміну дії цих договорів та листами від 13.05.2020 №18-12/01-1908 і від 21.10.2020 №50-12.01-3918 орендаря було повідомлено про прийняті рішення щодо відмови в продовженні договорів оренди, припинення терміну їх дії внаслідок закінчення строку, на який їх було укладено, та зазначено, що орендарю необхідно протягом трьох робочих днів з дати отримання цих заяв повернути орендоване майно у встановленому договором порядку, подати до РВ ФДМУ оформлені належним чином три примірники акту приймання-передавання (повернення) майна та погасити виниклу заборгованість за фактичних час перебування на орендованих площах, попередньо уточнивши суму боргу на дату сплати.

Отже, враховуючи факт припинення дії договорів оренди у зв`язку з закінченням строків, на які їх було укладено, суд першої інстанції вірно встановив, що на час звернення позивача до суду правові підстави для користування відповідачем нерухомим майном відсутні.

При цьому, як вірно наголосив місцевий господарський суд, власник майна не приймав рішень про звільнення орендаря від сплати орендної плати та комунальних послуг на період дії карантину чи воєнного стану. Орендар, у свою чергу, не надав належних, допустимих доказів наявності перешкод у користуванні орендованим майном чи використанні його за призначенням в період дії карантину.

Пунктом 3.7. Договору №634 у редакції договору про внесення змін від 15.05.2014 №2 сторони передбачили, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6. співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на дату нарахування пені від суми заборгованості з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати. Нарахування пені припиняється через 12 місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Позивачем у позові заявлена до стягнення з відповідача заборгованість з орендної плати по Договору №634 до бюджету за період з жовтня 2020 року по листопад 2022 року в розмірі 71 257,75 грн, а також пеня на підставі пункту 3.7. договору за період з 16.11.2020 по 15.12.2022 в розмірі 13 485,10 грн.

Колегія суддів, перевіривши здійснені позивачем розрахунки, вважає їх методологічно та арифметично правильними і такими, що відповідають вимогам пункту 3.7. Договору №634 та положенням чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо неможливості здійснення нарахування орендної плати по Договору №634 після закінчення (припинення) його дії (в даному випадку після 14.04.2020), судом до уваги не приймаються, оскільки у даному випадку сторони Договору №634, керуючись свободою договору, яка закріплена у статтях 6, 627 Цивільного кодексу України та правом визначення на власний розсуд умов договору, передбаченим статтею 628 Цивільного кодексу України, у пункті 3.10. Договору №634 погодили, що у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно.

У свою чергу, виходячи із положень статті 549, частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України, неустойка, стягнення якої передбачено частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України, за своєю правовою природою є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин, встановлену за порушення наймачем обов`язку з повернення речі у разі припинення договору найму, й наявність у орендодавця законодавчо встановленого права на стягнення такої неустойки саме як міри відповідальності не звільняє орендаря від обов`язку здійснити сплату за фактичне користування таким майном (частина 1 статті 762 Цивільного кодексу України, стаття 286 Господарського кодексу України), у тому числі й після закінчення строку дії договору, якщо це погоджено сторонами в самих умовах договору.

Твердження скаржника про те, що не відповідає дійсності інформація позивача про закінчення 14.04.2020 строку дії договору оренди №634, оскільки даний договір був продовжений позивачем на один рік, тобто до 14.04.2021, суд вважає необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи міститься лист позивача від 13.05.2020 №18-12/01-1908, яким орендаря повідомлено про прийняте рішення щодо відмови в продовженні Договору №634.

Порядок продовження договорів оренди державного майна визначений Законом України «Про оренду державного та комунального майна» у відповідній редакції та деталізований Порядком передачі в оренду державного та комунального майна, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 №483. Тобто, відповідно до вказаних нормативно-правових актів продовження договорів оренди здійснюється за результатами проведення аукціону або без проведення аукціону в передбачених Законом випадках. Однак, доказів укладення між сторонами відповідної додаткової угоди про продовження договору оренди №634 матеріали справи не містять, а тому у суді відсутні правові підстави вважати Договір №634 продовженим до 14.04.2021.

Щодо підстав стягнення з відповідача на користь позивача неустойки за несвоєчасне повернення орендарю орендованого на підставі договорів майна колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 25 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди.

Згідно пунктів 10.9. Договору №670 та Договору №634 у разі припинення або розірвання цих договорів майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем балансоутримувачу.

Так, позивач листами від 13.05.2020 №18-12/01-1908 та від 21.10.2020 №50-12.01-3918 проінформував відповідача про необхідність протягом 3 робочих днів з дати отримання листів повернути орендоване майно у порядку, встановленому договорами, а також подати до Регіонального відділення оформлені належним чином три примірники акта приймання-передавання майна та погасити заборгованість за фактичний час використання орендованого майна.

Однак, станом на дату звернення позивача до суду з позовом у даній справі Регіональне відділення не отримувало для підписання акти приймання-передавання майна, вказаного у Договорах №634 та №670.

Посилання скаржника на лист від 13.01.2021, який наданий ним на підтвердження того, що ФОП Соколовський О.В. намагався повернути державне майно балансоутримувачу, судом оцінюються критично, оскільки третя особа факт отримання вказаного листа заперечує, а відповідачем, у свою чергу, на підтвердження факту його направлення балансоутримувачу надана лише поштова квитанція про відправку рекомендованого листа без опису вкладення до нього, з чого неможливо встановити, що саме за документ направлявся третій особі.

Водночас, зі змісту самого листа від 13.01.2021 вбачається, що відповідач був обізнаний з тим, що Договір №634 був припинений внаслідок закінчення строку, на який його було укладено.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач звертався до третьої особи чи до позивача з пропозицією прийняти майно з оренди і що саме останні ухилялися від такого обов`язку відповідачем суду не надано. Акт повернення майна між сторонами непідписаний, докази протилежного у справі відсутні.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пункт 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 9.1. договорів за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

У зв`язку з неповерненням в установленому порядку орендованих приміщень позивач нарахував відповідачу неустойку по Договору №634 за період з травня 2020 року по листопад 2022 року у розмірі 186 944,94 грн та неустойку по Договору №670 за період з вересня 2020 року по листопад 2022 року включно у розмірі 543 257,02 грн.

Відповідно до статті 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.

Невиконання наймачем передбаченого частиною першою статті 785 Цивільного кодексу України обов`язку щодо негайного повернення наймодавцеві речі (у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі) у разі припинення договору є порушенням умов договору, що породжує у наймодавця право на застосування до наймача відповідно до частини другої статті 785 Цивільного кодексу України такої форми майнової відповідальності як неустойка у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення її повернення.

Суд, дослідивши здійснений позивачем розрахунок неустойки за несвоєчасне повернення майна орендодавцю, вважає його арифметично правильним, а позовні вимоги позивача в цій частині такими, що були правомірно задоволені судом першої інстанції.

Щодо посилань відповідача в апеляційній скарзі на положення частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України та частини 1 статті 233 Господарського кодексу України й наявність підстав у суду для зменшення розміру заявленої до стягнення позивачем з відповідача неустойки, колегія суддів зазначає наступне.

Як уже зазначалося, неустойка, стягнення якої передбачено частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин за порушення наймачем обов`язку з повернення речі. Така неустойка є подвійною платою за користування річчю за час прострочення, а не штрафною санкцією у розумінні статті 549 Цивільного кодексу України та статті 230 Господарського кодексу України.

У чинному законодавстві відсутній правовий механізм зменшення неустойки у вигляді подвійного розміру плати за користування річчю, нарахованої на підставі частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України.

Оскільки неустойка, заявлена на підставі частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається як подвійна плата за користування річчю за час прострочення і не може бути ототожнена з неустойкою (штрафом, пенею), передбаченою статтею 549 Цивільного кодексу України та статтею 230 Господарського кодексу України, до якої застосовуються положення статті 551 Цивільного кодексу України, то до неустойки у розмірі подвійної орендної плати, передбаченої частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України, приписи статті 551 Цивільного кодексу України щодо можливості зменшення її розміру не застосовуються.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 29.03.2018 у справі №914/730/17, від 30.10.2019 у справі № 924/80/19, від 07.04.2020 у справі №924/599/19.

З огляду на викладене, правомірним є висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача суми неустойки на підставі частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України у заявленому позивачем розмірі.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Усі інші доводи та міркування сторін, окрім зазначених у мотивувальній частині постанови, взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 травня 2011 року, пункт 58).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Доводи апеляційної скарги Фізичної особи - підприємця Соколовського Олександра Володимировича не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції про задоволення позову в даній справі в частині стягнення з відповідача на користь позивача заявлених сум коштів.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі в оскаржуваній частині обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Фізичної особи - підприємця Соколовського Олександра Володимировича є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм статті 277 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції не виявлено.

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Соколовського Олександра Володимировича на рішення Господарського суду Черкаської області від 22.08.2023 у справі №925/1445/22 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Черкаської області від 22.08.2023 у справі №925/1445/22 залишити без змін.

Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Фізичну особу - підприємця Соколовського Олександра Володимировича.

Матеріали справи №925/1445/22 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 21.02.2024.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді І.М. Скрипка

А.І. Тищенко