ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2024м. ДніпроСправа № 904/5268/23

за позовом Акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль", м. Кам`янське, Дніпропетровська область

до Комунального підприємства Кам`янської міської ради "Центральні тепломережі", м.Кам`янське, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості в розмірі 31 065 767, 37 грн.

Суддя Ліпинський О.В.

Секретар судового засідання Літвін Д.Е.

Представники:

від позивача Кісілевич Є.Є.

від відповідача Миткалик Є.В.

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Дніпровська теплоелектроцентраль", (надалі - Позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Комунального підприємства Кам`янської міської ради "Центральні тепломережі" (надалі - Відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 31 065 767, 37 грн., з яких: 10 662 138,58 грн. за послуги з підготовки і передачі в теплову мережу підживлювальної та технічної води, 2 484 826,08 грн. збитки за перевищення замовлених обсягів підживлювальної води, 11 291 419,04 грн. пеня, 1 026 071,00 грн. 3% річних, 5 516 312,67 грн. інфляційні витрати, 85 000,00 грн. штраф.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням зобов`язань за Договором про надання послуг підготовки та передачі в теплову мережу підживлювальної води та технічної води № 00.08.0138 від 16.10.2020 року.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.10.2023 року відкрито провадження у справі № 904/5268/23, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Відповідач проти задоволення заявлених вимог заперечував, посилаючись на те, що протягом терміну дії Договору, у Відповідача не було потреби у використанні технічної води для підживлення, з огляду на відсутність аварійних випадків. А ні черговий диспетчер, а ні інші уповноважені представника Відповідача не зверталися з письмовим повідомленням (заявкою) до Позивача, не надавався дозвіл на підживлення технічною водою, а відповідно, з огляду на відсутність таких подій, не здійснювалася фіксація в оперативному журналі причин порушення режиму теплопостачання, кількості отриманої технічної води і джерела водопостачання. З врахуванням наведеного, Відповідач вважає заявлені позовні вимоги про стягнення коштів за нібито передані обсяги технічної води безпідставними та необґрунтованими.

Заперечуючи проти доводів позовної заявив, Відповідач зазначив, що надані до справи Акти про встановлення кількості переданої підживлювальної води, з боку Позивача підписані не уповноваженою особою.

Крім того, Відповідач зазначив про недоліки Актів надання послуг, з приводу чого, подав клопотання про призначення комплексної почеркознавчої та технічної експертизи документів з метою дослідження підписів Вовченка Ф.І., Буніча О.Ф. та відтиску печатки підприємства на актах надання послуг № 295 від 31.10.2020 року та №444 від 30.11.2020 року.

Зазначене клопотання відхилено судом з постановленням ухвали без виходу до нарадчої кімнати, яка занесена до протоколу судового засідання від 23.01.2024 року.

14.12.2023 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті в засіданні на 09.01.2024 року.

09.01.2024 року судове засідання відкладено на 23.01.2024 року, в зв`язку з неявкою позивача.

В судовому засіданні 23.01.2024 року оголошено перерву до 08.02.2024 року, згідно ст.. 216 ГПК України.

В порядку ст.ст. 233, 240 ГПК України, в судовому засіданні 08.02.2024 року оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, складання повного рішення відкладено на строк до п`яти днів із дня закінчення розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи у відкритому судовому засіданні, заслухавши стислий зміст та підстави вимог і заперечень сторін, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

16.10.2020 року між Позивачем (Виконавцем) та Позивачем (Замовником) укладено договір про надання послуг з підготовки та передачі в теплову мережу підживлювальної води та технічної води № 00.08.0138 (надалі - Договір).

Згідно п. 1.1. Договору Виконавець зобов`язується надати Замовнику послуги з підготовки та передачі в теплову мережу підживлювальної води та послуги з передачі в разі виникнення аварійних випадків в системі теплопостачання Замовника технічної води (Далі по тексту Договору - Послуги), а Замовник зобов`язується прийняти ці послуги та сплатити їх вартість.

Відповідно до п. 2.1. Договору в період з 01 жовтня 2020 року по 30 квітня 2021 року Виконавець зобов`язується підготовити та передати в теплову мережу Замовника 560 520 т. підживлювальної води, в тому числі по місяцях: в жовтні 2020 року - 42 120 т., в листопаді -97 200 т., в грудні 2020 року - 100 440 т., в січні 2021 року - 100 440 т., в лютому 2021 року -90 720 т., в березні 2021 року - 100 440 т., в квітні 2021 року - 29 160 т.

Надання послуг здійснюється в порядку і на умовах, передбачених Технічною угодою, яка є невід`ємною частиною даного Договору (п. 2.3. Договору).

Пунктом 2.5. Договору сторони погодили, що послуги вважаються наданими Замовникові в момент передачі підживлювальної/технічної води на межі встановлення лічильника(ів), що знаходяться за адресою: м. Кам`янське, вул. Заводська, 2 та схематично позначені на схемі, наведеній в додатку № 2 до Технічної угоди. Всі втрати підживлювальної води після межі встановлення лічильника(ів) підживлювальної/технічної води відносяться до витрат Замовника

Відповідно до п. 2.6 Договору, облік кількості наданих Замовнику послуг здійснюється в порядку та на умовах визначених в Технічній угоді.

Пунктом. 3.1 Договору передбачено, що вартість послуг з підготовки та передачі в теплову мережу Замовника підживлювальної води, на момент укладання Договору, становить 8,95 грн./1т., крім того ПДВ 1,79 грн./1т., разом-10,74 грн./1т. З 01 січня 2021 року вартість послуги становить 10,52 грн./1т., крім того ПДВ 2,10 грн./1т., разом - 12,62 грн./1т. Розрахунок вартості послуг наведена в Додатку №1 та Додатку №2 до цього Договору, які є невід`ємною частиною даного договору.

Згідно п. 3.2 Договору, вартість послуг з передачу в теплову мережу технічної води (Втв) розраховується за формулою Втв = Впв х коеф. 0,86 де Впв - вартість 1т. підживлювальної води.

Згідно п. 3.3 Договору, загальна вартість Договору складає 5 520 247,20 грн., крім того ПДВ 1 104 049,44 грн., а разом 6 624 296,64 грн.

В разі зміни вартісних показників складових розрахунку вартості послуг з передачі підживлювальної води відповідно до умов чинного законодавства, за домовленістю сторін, оформленою додатковою угодою до цього Договору, вартість послугу може бути змінена. (п. 3.4 Договору)

Відповідно до п. 3.5 Договору оплата вартості послуг здійснюється виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати вартості планового місячного обсягу підживлювальної/технічної води протягом місяця, в якому надаватимуться послуги.

Остаточний розрахунок за надані послуги здійснюється після підписання сторонами Акту надання послуг, не пізніше 25-го числа місяця наступного за розрахунковим. Акт надання послуг складається в порядку передбаченому Технічною угодою (п. 3.6 Договору).

Надання послуг з передачі технічної води здійснюється виключно в разі виникнення аварійних ситуацій в тепловій мережі Замовника та на підставі письмового повідомлення про початок аварійного використання технічної води облік кількості останньої та умови передачі аналогічні умовам встановленим для передачі підживлювальної води та регулюються Технічною угодою (п. 4.2. Договору).

16.10.2020 року Позивачем (Теплогенеруюча організація) та Відповідачем (Замовник) підписана Технічна угоду № 00.08.0139 на здійснення контролю обліку і надання послуг з підготовки та передачі в теплову мережу підживлювальної та технічної води (далі Технічна угода).

За визначення термінів, наведених в Технічній угоді, підживлювальною водою, є хімічно очищена деарована вода, призначена для підживлення теплових мереж, технічною водою, є вода забрана з водних об`єктів, чи частково очищена стічна вода, яка за своїми санітарно-технічними властивостями може бути використана для технічних потреб.

Згідно п. 1.1. Технічної угоди предметом угоди є контроль обліку і надання послуг з підготовки та передачі в теплову мережу підживлювальної та технічної води.

Технічна угода доповнює та є невід`ємною частиною укладеного між Сторонами договору на надання послуг з підготовки та передачі в теплову мережу підживлювальної та технічної води (п. 1.2. Технічної угоди).

Пунктом 2.1. Технічної угоди встановлено, що для обліку підживлювальної води застосовуються прилади, які внесені до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, мають свідоцтва про метрологічну атестацію. Вузли обліку пломбуються у встановленому порядку за участі уповноважених представників Теплогенеруючої організації і Замовника.

Фактична кількість переданої у розрахунковому місяці підживлювальної води визначається за допомогою приладів комерційного обліку, які встановлені на підживлювальних трубопроводах підживлювальної та технічної води (п. 2.7. Технічної угоди).

З метою фіксації кількості спожитої підживлювальної та технічної води, сторони щомісячно за участю уповноважених представників сторін знімають дані з вузда комерційного обліку. Контактним розрахунковим часом є 00 год. 00 хв. дня, наступного за останнім днем кожного розрахункового місяця (п. 2.9. Технічної угоди).

За змістом пункту 2.10. Технічної угоди, про зняття даних вузла комерційного обліку складаються Акти встановлення загальної кількості підживлювальної та технічної води, в яких зазначається кількість підживлювальної та технічної води (в разі її передачі протягом місяця). Відповідальними особами для складання Акта встановлення загальної кількості підживлювальної та технічної води, від Теплогенеруючої організації визначено - Полончук Людмилу Михайлівну, від Замовника - Буніч Олександра Федоровича.

Пунктом 2.11 Технічної угоди сторони визначили, що передача підживлювальної води, технічної води щомісячно оформляється актом надання послуг, який складається на підставі акту про встановлення загальної кількості підживлювальної та технічної води.

Згідно п. 2.13 Технічної угоди, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за розрахунковим, Теплогенеруюча організація на основі даних про фактичну кількість використаної підживлювальної і технічної води надає Замовнику по два примірника Акту надання послуг, в яких має бути зазначено кількість та вартість підготовленої та переданої підживлювальної та технічної води.

Замовник зобов`язаний до 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим, повернути підписаний уповноваженою особою один примірник Акту надання послуг, або в той самий строк надати Теплогенеруючій організації письмову мотивовану відмову від підписання вказаного Акту (п. 2.14 Технічної угоди).

У разі ухилення Замовником від підписання Акту надання послуг підживлювальної і технічної води за звітний місяць або не підписання його у обумовлений вище строк, він вважається дійсним за підписом Теплогенеруючої організації (п. 2.15. Технічної угоди).

Згідно п. 10.1 Технічної угоди, вона вважається укладеною і набуває чинності з 16.10.2020 року та дії до 30.04.2021 року, а в частині можливих взаєморозрахунків до їх повного виконання.

Додатком № 2 до технічної угоди, сторони погодили принципову схему обліку підживлювальної води, з визначенням місць розташування витратомірів хімічно очищеної та технічної води.

15.10.2020 року, відповідно до умов п. 2.1. Технічної угоди, уповноваженими представниками сторін було опломбовано прилади обліку, встановлені на трубопроводі хімічно очищеної води (зав. № приладу обліку 591016) та трубопроводі технічної води (зав. № приладу обліку 591116), про що складено відповідний акт (том 1, а.с. 186). Зазначені вище прилади обліку мають свідоцтва про прийомку, з відміткою про проходження періодичної повірки в травні 2020 року (том 1, а.с.188-191).

Як убачається з матеріалів справи (том, а.с. 19, 26, 34, 42, 50, 57), в період з жовтня 2020 по березень 2021 року представниками сторін були складені Акти про встановлення кількості переданої підживлювальної води за Технічною угодою № 00.08.0139 від 16.10.2020 року.

За змістом наведених актів, згідно з даними приладів комерційного обліку, Позивач виробив та Передав на межі балансового розмежування, а Відповідач прийняв підживлювальну воду в таких обсягах:

у жовтні 2020 155362 т., в тому числі: 8573 т. хімічно очищеної деаерованої води, 146789 т. технічної води;

у листопаді 2020 212405 т., у тому числі: 23273 т. хімічно очищеної деаерованої води, 189132 т. технічної води;

у грудні 2020 152297 т., у тому числі: 26106 т. хімічно очищеної деаерованої води, 126191 т. технічної води;

у січні 2021 157772 т., у тому числі: 46690 т. хімічно очищеної деаерованої води, 111082 т. технічної води;

у лютому 2021 171078 т., у тому числі: 54577 т. хімічно очищеної деаерованої води, 116501 т. технічної води;

у березні 2021 181870 т., у тому числі: 25377 т. хімічно очищеної деаерованої води, 156493 т. технічної води.

Для оформлення передачі підживлювальної води, Позивачем були складені та надані для підписання Відповідачу Акти надання послуг на загальну суму 10 662 138,58 грн., в тому числі: № 285 від 31.10.2020 на суму 1 448 404,38 грн.; № 451 від 30.11.2020 на суму 1 997 531,70 грн.; № 915 від 31.12.2020 на суму 1 446 383,28 грн.; № 31 від 31.01.2021 на суму 1 795 765,08 грн.; № 602 від 28.02.2021 на суму 1 954 180,91 грн.; № 1040 від 31.03.2021 на суму 2 019 873,23 грн.

Акт надання послуг № 295 від 31.10.2020 року був підписаний та затверджений уповноваженими особами Відповідача (замовника). Решту наведених Актів Відповідач не підписав.

Зважаючи на те, що матеріали справи не містять доказів надання Відповідачем письмової мотивованої відмови від підписання вказаних вище актів, як то передбачено умовами п. 2.14 Технічної угоди, суд вважає зазначені акти дійсними за підписом Теплогенеруючої організації (п. 2.16. Технічної угоди).

На час розгляду справи, доказів сплати Відповідачем послуг з підготовки і передачі в теплову мережу підживлювальної та технічної води в розмірі 10 662 138,58 грн. грн. суду не надано.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. За своєю правовою природою, неустойка (пеня, штраф) є видом забезпечення виконання зобов`язання.

Пунктом 5.1. Договору сторони погодили, що у разі прострочення оплати вартості Послуг, Замовник сплачує Виконавцю, окрім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який нараховується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу без обмеження 6-ти місячним строком.

Пунктом 5.3. Договору передбачено, що за односторонню необґрунтовану відмову від виконання зобов`язань, крім випадків коли таке право закріплене за стороною умовами даного Договору або чинним законодавством України, протягом строку дії Договору, винна Сторона сплачує іншій стороні штраф в розмірі 5000 встановлених законом неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У зв`язку з необґрунтованою відмовою Відповідача від виконання своїх договірних зобов`язань в частині сплати вартості наданих послуг з підготовки і передачі в теплову мережу підживлювальної та технічної води, Позивач розрахував та вимагає стягнення з Відповідача штрафу в розмірі 85 000,00 грн. (5000 х 17 грн.), а також пені в розмірі 9 151 800,70 грн. за загальний період прострочення з 26.11.2020 року по 20.09.2023 року.

Здійснивши перевірку розрахунків штрафу та пені за порушення строків оплати послуг з підготовки та передачі в теплову мережу підживлювальної води, суд дійшов висновку, що нарахування відповідної неустойки проведено арифметично правильно.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до наведеної норми матеріального закону, Позивач вимагає стягнення з Відповідача процентів річних від суми грошового зобов`язання з оплати послуги з підготовки та передачі в теплову мережу підживлювальної води, розмір яких за період прострочення з 26.11.2020 по 20.09.2023 становить 830 779,00 грн. Крім того, Позивач вимагає стягнення з Відповідача інфляційних втрат у розмірі 4 465 028,77 грн. за період з грудня 2020 по вересень 2023.

За підрахунками суду, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування на суму грошового зобов`язання з оплати послуг підготовки та передачі в теплову мережу підживлювальної води, зокрема три проценти річних, визначено Позивачем арифметично правильно. Щодо інфляційних втрат, за визначений в позові період прострочення, їх розмір складає суму 4 327 825,39 грн.

Крім стягнення заборгованості з оплати послуг з підготовки та передачі в теплову мережу підживлювальної води, Позивач просить суд стягнути з Відповідача збитки в розмірі 2 484 826,08 грн., а також пеню, три проценти річних та інфляційні втрати, що нараховані на відповідну суму грошового зобов`язання.

Вимоги у відповідній частині позову мотивовані тим, що в період з жовтня 2020 по березень 2021, фактичний обсяг переданої Відповідачу підживлювальної та технічної води, перевищив замовлені обсяги, що є підставою для відшкодування збитків, розмір яких визначається за правилами п. 6.8 Технічної угоди.

Як вище встановлено судом, умовами п. 2.1. Договору про надання послуг № 00.08.0138 від 16.10.2020 року, сторони погодили помісячні замовлені обсяги з передачі підживлювальної води.

Відповідно до п. 6.8. Технічної угоди, якщо фактичний об`єм підживлювальної та технічної води буде перевищувати замовлений обсяг за звітний період (п. 2.1. Договору про надання послуг) більш ніж 5%. Замовник повинен відшкодувати Теплогенеруючий організації збитки які розраховуються наступним чином:

З = (Vф-Vз) х Втвх К.

Де: Vф - це об`єм підживлювальної та технічної води, який фактично передано в теплову мережу протягом розрахункового періоду відповідно до акту про встановлення загальної кількості підживлювальної та технічної води;

Vз замовлений обсяг підживлювальної води, зазначений у п. 2.1. Договору про надання послуг № ... підготовка та передача теплову мережу підживлювальної води та технічної води;

Втв - вартість послуг з передачі в теплову мережу технічної води (розраховується відповідно до п. 3.2. Договору про надання послуг № 00.08.0138);

К коефіцієнт, який дорівнює 0,5.

На підставі п. 6.8. Технічної угоди, враховуючи данні Актів про встановлення кількості переданої підживлювальної води, Позивач розрахував збитки за перевищення замовлених обсягів підживлювальної води за період з жовтня 2020 по березень 2021, загальний розмір яких склав суму 2 484 826,08 грн.

Здійснивши оцінку доводів Позивача в частині вимог про відшкодування збитків, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Частиною другою статті 224 ГК України встановлено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Статтею 225 ГК України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків, господарський суд перш за все повинен з`ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності. При цьому у випадку невиконання договору чинне законодавство виходить з принципу вини контрагента.

Відповідно до статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вказаних елементів, що утворюють склад правопорушення, не дає підстави кваліфікувати поведінку боржника як правопорушення та, відповідно, не може бути підставою застосування відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.

Отже, твердження щодо існування підстав для стягнення збитків, зокрема в контексті наявності збитків, їх розміру, протиправності поведінки заподіювача збитків та існування причинного зв`язку між такою поведінкою і заподіяними збитками, ураховуючи принципи змагальності, диспозитивності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, підлягають доведенню позивачем. Що стосується вини в порушенні зобов`язання, то вона презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

З урахуванням наведеного суд зауважує, що наявність передбаченого п. 6.8. Технічної угоди обов`язку Замовника відшкодувати збитки, не вказує на безумовну можливість стягнення їх суми в розмірі, якій розраховано на підставі відповідного пункту угоди. Вказане право на стягнення збитків із замовника (відповідача) не звільняє теплогенеруючу організацію (позивача) від обов`язку доведення наявності таких збитків та їх розміру належними та допустимими доказами у порядку передбаченому ГПК України.

Тобто, в контексті спірних правовідносин для підтвердження відповідних збитків, Позивач має довести не лише факт перевищення замовленого обсягу підживлювальної води, а і те, що внаслідок цього він зазнав відповідних втрат.

Обґрунтовуючи наявність збитків Позивач зазначає, що його підприємство є первинним споживачем води, кількість якої визначається відповідним дозволом на водозабір. Відбір води та затрати на її хімочищення є витратами Позивача, а отже, у разі перевищення Відповідачем замовлених обсягів підживлювальної та технічної води, пропорційно збільшуються і витрати Позивача, які підлягають відшкодуванню.

Здійснивши оцінку зазначених доводи Позивача, суд зазначає, що витрати Позивача з рентної плати за спеціальне водокористування, а також інші виробничі витрати, включені до вартості підготовки та передачі в теплову мережу замовника однієї тони підживлювальної води (додатки № 1, № 2 до Договору), і підлягають відшкодуванню в межах плати за фактичні обсяги наданих послуг. Тож наведені вище витрати Позивача, покриваються вартістю послуги з підготовки та передачі в теплову мережу підживлювальної води, та не являються додатковими витратами, які пов`язані з перевищенням Відповідачем замовлених обсягів.

З урахуванням наведених вище обставин, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено існування повного складу цивільного правопорушення, зокрема, збитки та їх розмір, що виключає підстави для задоволення позову у відповідній частині вимог.

В зв`язку з відмовою в задоволення позову в частині стягнення збитків, нараховані на відповідну суму грошового зобов`язання пеня, три проценти річних та інфляційні втрати, задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного з урахуванням встановлених обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, шляхом стягнення з Відповідача 10 662 138,58 грн. за послуги з підготовки і передачі в теплову мережу підживлювальної та технічної води, 9 151 800,70 грн. пені, 830 779,00 грн. 3% річних, 4 327 825, 39 грн. інфляційних витрат, 85 000,00 грн. штрафу, в решті позовних вимог слід відмовити.

Заперечення Відповідача щодо неналежного оформлення Актів надання послуг, суд до уваги не приймає, адже за встановленими у справі обставинами, зазначені у відповідних актах обсяги наданих послуг, визначалися Позивачем на підставі та у відповідності до Актів про встановлення кількості переданої підживлювальної води, які підписані та затверджені уповноваженим представником Відповідача без жодних зауважень, а отже, такі акти в сукупності з іншими доказами, в тому числі актами звіряння взаємних розрахунків (том 1, а.с.211-214) з більшою вірогідністю підтверджують, що послуги надані Позивачем саме в заявленому до стягнення розмірі.

Доводи Відповідача з посиланням на те, що з огляду на відсутність протягом дії Договору аварійних випадків, він не мав потреби у використанні технічної води для підживлення тепломережі, не заслуговують на увагу, адже не спростовують підтверджений сторонами у відповідних актах факт передачі відповідних обсягів технічної води.

Крім того суд зауважує, що Відповідач не надав суду оперативних журналів чергового диспетчера, зміст яких міг би спростувати відсутність подій, що вимагали підживлення мережі технічною водою.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судових рішеннях у справі, питання вичерпності висновків судів, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

З урахуванням вказаного, суд зазначає, що інші доводи та міркування, викладені Відповідачем у відзиві на позов, судом розглянуті, але до уваги та врахування при вирішенні даної справи не приймаються, оскільки на результат вирішення спору не впливають.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 8, 73, 74, 75-79, 86, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунальне підприємство Кам`янської міської ради Центральні тепломережі (51914, Дніпропетровська область, місто Кам`янське, вул. Тритузна, буд. 168, ) на користь Акціонерне товариство Дніпровська теплоелектроцентраль (51925, м. Кам`янське, вул. Заводська, 2, ) 10 662 138,58 грн. за послуги з підготовки та передачі в теплову мережу підживлювальної та технічної води, 9 151 800,70 грн. пені, 830 779,00 грн. 3% річних, 4 327 825,39 грн. інфляційних втрат, 85 000,00 грн. штрафу, 375 863,16 грн. витрат зі сплати судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 16.02.2024

Суддя О.В. Ліпинський