ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" лютого 2024 р.м. Одеса Справа № 916/3735/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Степанової Л.В.

при секретарі судового засідання Крайнюк А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Гладка В.О. адвокат (приймала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції);

від відповідача: Локотош Д.М. адвокат;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Дніпрополімермаш» (49033, м. Дніпро, пр. Богдана Хмельницького, 147, ) до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРОЙ ОПТ» (73000, м. Херсон, вул. Шенгелія, 3-А, ) про стягнення 42193,80грн

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Дніпрополімермаш» звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРОЙ ОПТ» про стягнення 42193,80грн.

В обґрунтування позовних вимог Приватне акціонерне товариство «Дніпрополімермаш» посилається на неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «СТРОЙ ОПТ» зобов`язань щодо оплати товару.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.09.2023 відкрито провадження у справі №916/3735/23, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 10.10.2023 о 11:20.

В судовому засіданні від 10.10.2023р було оголошено перерву на 07.11.2023р о 12:00 про що зазначено в протоколі судового засідання.

17.10.2023 відповідач надав до суду відзив на позовну заяву.

23.10.2023 за вх.суду№37628/23 позивач надав до суду відповідь на відзив.

В судовому засіданні від 07.11.2023р було оголошено перерву на 23.11.2023р о 12:30 про що зазначено в протоколі судового засідання.

22.11.2023 позивач надав до суду пояснення.

В судовому засіданні від 23.11.2023р було оголошено перерву на 30.11.2023р о 12:30 про що зазначено в протоколі судового засідання.

28.11.2023 відповідач надав до суду заперечення.

30.11.2023р судове засідання не відбулось, у зв`язку з призупиненням роботи КП Діловодство спеціалізованого суду згідно з наказом керівника апарату суду від 30.11.2023 року.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.12.2023 призначено судове засідання на 21.12.2023 о 12:10 та повідомлено учасників справи про дату та час судового засідання.

Однак, у зв`язку із перебуванням судді Степанової Л.В. на лікарняному з 19.12.2023, судове засідання 21.12.2023 не відбулося.

Враховуючи повернення судді Степанової Л.В. з лікарняного, ухвалою від 22.12.2023 призначено судове засідання на 18.01.2024 о 12:55 та викликано учасників справи у судове засідання.

Однак, у зв`язку із перебуванням судді Степанової Л.В. на лікарняному з 18.01.2024, судове засідання 18.01.2024 не відбулося.

Враховуючи повернення судді Степанової Л.В. з лікарняного, ухвалою від 29.01.2024 призначено судове засідання на 06.02.2024 о 12:10 та викликано учасників справи у судове засідання.

В судовому засіданні від 06.02.2024 було оголошено перерву на 12.02.2024 о 12:30 про що зазначено в протоколі судового засідання.

В судовому засіданні від 12.02.2024 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення по справі №916/3735/23.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Як вказує позивач, між Приватним акціонерним товариством «Дніпрополімермаш» (позивач, Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СТРОЙ ОПТ» (відповідач, Покупець) склалися договірні відносини, які полягають у наступному. Позивач зробив пропозицію відповідачу укласти договір поставки товару та виставив рахунки для оплати товару, а саме: №79721 від 10.11.2020 на суму 2201,64грн, №79723 від 10.11.2020 на суму 3062,40грн, №79728 від 10.11.2020 на суму 1591,50грн, №79729 від 10.11.2020 на суму 1865,28грн, №79733 від 10.11.2020 на суму 1566,00грн, №79734 від 10.11.2020 на суму 2046,30грн, №79736 від 10.11.2020 на суму 3730,56грн, №79737 від 10.11.2020 на суму 6899,70грн, №79738 від 10.11.2020 на суму 902,46грн, №79739 від 10.11.2020 на суму 1596,12грн, №79744 від 11.11.2020 на суму 3589,08грн, №79751 від 11.11.2020 на суму 2034,66грн, №79752 від 11.11.2020 на суму 2598,36грн, №79753 від 11.11.2020 на суму 4375,56грн, №79754 від 11.11.2020 на суму 2097,24грн, №79755 від 10.11.2020 на суму 2036,94грн.

Позивач зазначає, що на підтвердження акцентування Покупцем пропозиції і узгодження сторонами істотних умов договору продавець передав, а покупець прийняв товар на загальну суму 42193,80грн, що підтверджується такими видатковими накладними, підписаними без зауважень уповноваженими особами Продавця і Покупця: №53498 від 10.11.2020 на суму 2201,64грн, №53499 від 10.11.2020 на суму 3062,40грн, №53502 від 10.11.2020 на суму 1591,50грн, №53505 від 10.11.2020 на суму 1865,28грн, №53508 від 10.11.2020 на суму 1566,00грн, №53509 віл 10.11.2020 на суму 2046,30грн, №53511 від 10.11.2020 на суму 3730,56грн, №53512 від 10.11.2020 на суму 6899,70грн, №53513 від 10.11.2020 на суму 902,46грн, №53514 від 10.11.2020 на суму 1596,12грн, №№53519 від 11.11.2020 на суму 3589,08грн, №53521 від 11.11.2020 на суму 2034,66грн, №53522 від 11.11.2020 на суму 2598,36грн, №53523 від 11.11.2020 на суму 1375,56грн, №53524 від 11.11.2020 на суму 2097,24грн, №53525 від 11.11.2020 на суму 2036,94грн.

Як зазначає позивач, між сторонами склалися договірні відносини згідно договору поставки укладеному у спрощений спосіб, а саме підписання покупцем видаткової накладної, яка с первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і фіксує факт здійснення господарської операції та встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар, проте, після отримання товару за зазначеними видатковими накладними відповідач не оплатив вартість товару. З огляду на вказані обставини, позивачем 14.06.2023 було направлено на юридичну адресу відповідача вимогу за вих. №1306/23 від 13.06.2023 про сплату заборгованості, в якій позивач вимагав від відповідача протягом 7 днів з моменту пред`явлення даної вимоги сплатити наявну заборгованість за поставлені товари. Згідно з інформацією з інформаційного ресурсу Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» зазначена вимога не вручена відповідачу під час доставки. Також, згідно з даними інформаційного ресурсу Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» поштове повідомлення повернуто органом поштового зв`язку 03.07.2023 за зворотною адресою за закінченням встановленого терміну зберігання. Відтак, днем пред`явлення поточним кредитором вимоги є 03.07.2023. Внаслідок чого, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України моментом виникнення заборгованості вважається 11.07.2023. Проте, станом до цього часу суму заборгованості за поставлений товар боржником так і не було сплачено, що підтверджується довідкою від 20.07.2023 за вих№2007/2023зд.

Позивач зазначає, що оскільки боржник свій обов`язок щодо здійснення оплати одержаного товару не виконав у повному обсязі, наявні обґрунтовані підстави для стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар у сумі 42193,80грн.

Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача заборгованість у сумі 42193,80грн.

Відповідач проти позову заперечує посилаючись на відсутність документації спричиненою захопленням нашого підприємства збройними формуваннями країни агресора, а також обстрілами, внаслідок яких в нашого підприємства відсутній доступ до документації, баз даних, бухгалтерських регістрів тощо та необхідністю відновити наведені документи, регістри. В межах проведення робіт з відновлювання документації, виписок, бази даних тощо та роботи підприємства в цілому, представниками ТОВ «СТРОЙ ОПТ» було отримано підтвердження про сплату на користь позивача грошових коштів в розмірі 69396,82грн. Наведені обставини, а також норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, дають підстави для висновку, що позивач звернувся до суду передчасно так як його права не порушені. Позивачем належними засобами доказування не підтверджено заборгованість ТОВ «СТРОЙ ОПТ» перед позивачем, а відповідачем спростовано позицію позивача в повному обсязі.

Враховуючи викладене, відповідач просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Позивач у відповіді на відзив зазначає, що як вказує відповідач у своєму відзиві, ним було сплачено на користь позивача платежі на загальну суму 69396,82грн. При цьому, відповідач надає копії платіжних інструкції про сплату заборгованості за договором №415 від 10.05.2018 із призначенням платежу «оплата за альтернативну енергетику згідно договору №415 від 10.05.2018». Однак, звертаємо увагу суду, що предметом позовних вимог у цій справі є стягнення заборгованості у сумі 42193,80грн лише за видатковими накладними, зазначеними у позовній заяві. Як зазначено саме в видаткових накладних, що вони оформлені на підставі заявок та рахунків. Тобто вбачається, що в даному випадку між позивачем та відповідачем склалися договірні відносини, згідно договору поставки, укладеному у спрощений спосіб. На підставі заявок відповідача було виставлено рахунок на оплату товару та поставлено товар акумулятори. Відносини сторін за договором №415 від 10.05.2018, підписаним сторонами із строком дії до 10.05.2019, не є предметом позовних вимог у цій справі. Однак, відповідач хибно посилається на платежі, що не мають відношення до видаткових накладних за якими виникла заборгованість, яка саме є предметом позовних вимог у цій справі.

У своїх додаткових поясненнях позивач зазначає, що позивачем було надано відповідь на відзив, із зазначенням, що предметом позовних вимог у цій справі є стягнення заборгованості у лише за видатковими накладними, зазначеними у позовній заяві. Як зазначено саме в видаткових накладних, вони оформлені на підставі заявок та рахунків. Однак, відповідачем надано копії платіжних інструкції про сплату заборгованості за договором № 415 від 10.05.2018 із призначенням платежу «оплата за альтернативну енергетику згідно договору № 415 від 10.05.2018» та не надано жодного доказу щодо сплаченої заборгованості за видатковими накладними, на підставі яких виникла заборгованість відповідача перед позивачем. Однак суд зобов`язав позивача надати копію договору № 415 від 10.05.2018, що не є підставою цієї справи, та документи на підтвердження поставки товарів позивачем відповідачу в період з 10.05.2018.

Позивач вказує, що у період з 03.07.2018 до 13.11.2020 позивачем на адресу відповідача було поставлено товари на загальну суму 392931,84грн (без врахування товару, який було повернуто позивачу), що підтверджуються податковими накладними, які додаються до цього пояснення у кількості 77шт та додатками (розрахунки коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних) у кількості 46шт. В свою чергу відповідач здійснив часткові оплати за поставлений товар на загальну суму 350797,02грн.

Відповідач у своїх запереченнях зазначає, що позивач безпідставно посилається на п. 11.9 укладеного договору з огляду на наведене: Як зазначалось раніше, у відзиві та у поясненнях представника відповідача, у ТОВ «СТРОЙ ОПТ» відсутня документація спричинена захопленням нашого підприємства збройними формуваннями країни агресора, а також обстрілами, внаслідок котрих в нашого підприємства відсутній доступ до документації, баз даних, бухгалтерських регістрів тощо. На сьогоднішній день проводяться заходи з відновлення документів, доступу до акаунтів банку тощо. За результатом проведення таких заходів ТОВ «СТРОЙ ОПТ» віднайшло договір укладений з позивачем та частково наданий ним до суду у додаткових поясненнях.

Відповідач повідомляє, що договір поставки №415 від 10.05.2018 був укладений разом з Протоколом розбіжностей від 10.05.2018 до договору поставки №415 від 10.05.2018. В редакції протоколу розбіжностей п. 11.9 укладеного договору: «Розірвання цього Договору можливе за згодою Сторін та у порядку встановленому чинним законодавством України». Враховуючи наведене, позивач не має право розірвати наведений договір в односторонньому порядку, враховуючи умови укладеного договору.

Відповідач вважає, що позивач навмисно не надав до суду Протокол розбіжностей, скориставшись неможливістю нашого підприємства спростувати наведені обставини, що зумовлені втратою документів, тим самим перекручуючи умови укладеного між сторонами правочину, що має під собою намір ввести суд та відповідача в оману. Надання до суду листа №1904/19 від 19.04.2019 про розірвання договору в односторонньому порядку з посиланням на п 11.9 укладеного договору без доказів його надіслання, на думку відповідача, було надано з аналогічною метою. Враховуючи надані ТОВ «СТРОЙ ОПТ» документи, договір між сторонами діє й дотепер.

Щодо надання податкових накладних відповідач зазначає, що позивач у відповіді на відзив надає податкові накладні, як на підтвердження факту постачання товару, однак податкові накладні - неналежними доказами, як на підтвердження факту отримання товару з огляду на наведене: Cторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару. Наявність податкової накладної та її реєстрація, за відсутності належним чином оформлених інших первинних бухгалтерських документів, жодним чином не підтверджує факт поставки товару, а тим більше факт існування правовідносин за конкретним договором поставки. Податкові накладні складаються, відповідно до п. 201.7 ПК України за фактом першої події (або постачання товару або оплата продукції), враховуючи вищенаведене, податкові накладні не можуть бути належними доказами з постачання товару. Крім того, відповідачем не спростовується факт господарської операції, наше підприємство за відсутності документації не може підтвердити цей факт. Податкові накладні надані позивачем не в повній мірі можуть підтверджувати як постачання товару так і оплату такого товару, а відтак не є належними доказами.

Відповідач наполягає на тому, що позивачем належними засобами доказування не підтверджено заборгованість відповідача перед позивачем, а відповідачем спростовано позицію позивача в повному обсязі.

Позивач у додаткових поясненнях на заперечення відповідача зазначає, що в запереченнях відповідач посилається на п.11.9. договору №415 від 10.05.2018, зазначаючи, що розірвання договору можливе лише за погодженням сторін, а тому договір є чинним на цей час. Однак таке твердження є абсолютно хибним та безпідставним, оскільки відповідно до п.11.5. договору строк його дії до 10.05.2019. Строк дії підлягає автоматичній пролонгації, якщо жодна із сторін не відмовиться від пролонгації. Позивачем було надано до суду копію листа №1904/19 від 19.04.2019, яким сторона відмовилась саме від пролонгації строку дії договору. Тобто строк дії договору, у відповідності, до п. п.11.5., становив з дати його підписання до 10.05.2019. Отже, вбачається, що зазначений договір не був розірваний в односторонньому порядку, а його строк дії закінчився.

Позивач зазначає, що протоколом розбіжностей умови п.11.5. договору не були викладені в іншій редакції, відмінній від договору.

Крім того, позивач вказує, що податкові накладні, що містяться в матеріалах цієї справи, зареєстровані саме на дату належним чином оформлених первинних документів (накладної), що засвідчують факт постачання товарів. Також відповідачем у запереченнях зазначено, що ним не спростовується факт господарської операції.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а як встановлено у ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1 ст. 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Часиною 2 статті 642 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Як видно з матеріалів справи, позивач зробив пропозицію відповідачу укласти договір поставки товару та виставив рахунки для оплати товару, а саме: №79721 від 10.11.2020 на суму 2201,64грн, №79723 від 10.11.2020 на суму 3062,40грн, №79728 від 10.11.2020 на суму 1591,50грн, №79729 від 10.11.2020 на суму 1865,28грн, №79733 від 10.11.2020 на суму 1566,00грн, №79734 від 10.11.2020 на суму 2046,30грн, №79736 від 10.11.2020 на суму 3730,56грн, №79737 від 10.11.2020 на суму 6899,70грн, №79738 від 10.11.2020 на суму 902,46грн, №79739 від 10.11.2020 на суму 1596,12грн, №79744 від 11.11.2020 на суму 3589,08грн, №79751 від 11.11.2020 на суму 2034,66грн, №79752 від 11.11.2020 на суму 2598,36грн, №79753 від 11.11.2020 на суму 4375,56грн, №79754 від 11.11.2020 на суму 2097,24грн, №79755 від 10.11.2020 на суму 2036,94грн.

На підтвердження акцентування відповідачем пропозиції і узгодження сторонами істотних умов договору позивач передав, а відповідач прийняв товар на загальну суму 42193,80грн, що підтверджується такими видатковими накладними, підписаними без зауважень уповноваженими особами позивача та відповідача: №53498 від 10.11.2020 на суму 2201,64грн, №53499 від 10.11.2020 на суму 3062,40грн, №53502 від 10.11.2020 на суму 1591,50грн, №53505 від 10.11.2020 на суму 1865,28грн, №53508 від 10.11.2020 на суму 1566,00грн, №53509 віл 10.11.2020 на суму 2046,30грн, №53511 від 10.11.2020 на суму 3730,56грн, №53512 від 10.11.2020 на суму 6899,70грн, №53513 від 10.11.2020 на суму 902,46грн, №53514 від 10.11.2020 на суму 1596,12грн, №№53519 від 11.11.2020 на суму 3589,08грн, №53521 від 11.11.2020 на суму 2034,66грн, №53522 від 11.11.2020 на суму 2598,36грн, №53523 від 11.11.2020 на суму 1375,56грн, №53524 від 11.11.2020 на суму 2097,24грн, №53525 від 11.11.2020 на суму 2036,94грн.

За ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Як видно з матеріалів справи, 15.04.2021 між сторонами було підписано акт звірки розрахунків за яким заборгованість відповідача складала станом на 15.04.2021 99483,40грн.

Відповідач після складання акту звірки розрахувався частков, що підтверджується платіжними інструкціями №264 від 27.04.2021 на суму 18028,78грн, №279 від 14.06.2021 на суму 10124,58грн, №219 від 27.07.2021 на суму 5400,00грн, №354 від 09.08.2021 на суму 2000,00грн, №253 від 31.08.2021 на суму 2000,00грн, №168 від 21.09.2021 на суму 9700,00грн, №1106 від 07.02.2022р на суму 10095,22грн.

Таким чином, залишок залишається несплаченим товар на суму 42193,80грн.

Згідно до ст. 193 Господарського кодексу України, яка цілком кореспондується зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 525 ЦК України).

Посилання відповідача на договір №415 від 10.05.2018 судом до уваги не приймається, оскільки листом від 19.04.2019 позивачем було направлено відповідачу відмову від пролонгації договору №415 від 10.05.2018, що підтверджується наданим до матеріалів справи описом вкладення.

Відповідно до ст.3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 рішення Європейського суду з прав людини у справі Салов проти України від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі Надточий проти України від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Дніпрополімермаш» до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРОЙ ОПТ» про стягнення 42193,80грн, обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2684,00грн покласти на відповідача відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, 129, ст.ст. 232-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Дніпрополімермаш» (49033, м. Дніпро, пр. Богдана Хмельницького, 147, ) до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРОЙ ОПТ» (73000, м. Херсон, вул. Шенгелія, 3-А, ) про стягнення 42193,80грн - задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРОЙ ОПТ» (73000, м. Херсон, вул. Шенгелія, 3-А, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Дніпрополімермаш» (49033, м. Дніпро, пр. Богдана Хмельницького, 147, ) 42193,80грн основного боргу, 2684,00грн судового збору.

Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

Повне рішення складено 16 лютого 2024 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Степанова