РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2024Справа № 910/16512/23

Суддя Господарського суду міста Києва Головіна К. І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні господарську справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 10 496,20 грн

без повідомлення учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" (далі - ТОВ "ДТЕК Курахівська ЦЗФ", позивач) до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - АТ "Українська залізниця", відповідач) про стягнення вартості втраченого вантажу в сумі 10 496,20 грн.

У обґрунтування своїх вимог ТОВ "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" посилається на порушення перевізником - АТ "Українська залізниця" своїх зобов`язань щодо збереження вантажу (кам`яного вугілля), що був відправлений позивачу залізничним транспортом. Так, на станції Покровськ Донецька залізниця, Нижньодніпровськ-вузол Придніпровська залізниця у вагонах № 62611074, № 60461167 була виявлена недостача кам`яного вугілля, яку відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу на підставі Статуту залізниць України.

У позові ТОВ "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" просить стягнути з відповідача збитки у вигляді вартості незбереженого вантажу в сумі 10 496,20 грн, заподіяні внаслідок неналежного виконання договору перевезення.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 14.11.2023 за вказаним позовом було відкрите провадження, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до правил, визначених ст. 12, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). Цією ж ухвалою сторонам надано строк для реалізації ними своїх процесуальних прав та обов`язків.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, у визначений законом строк, надав суду відзив, у якому проти позову заперечив, зазначив, що згідно з актами загальної форми № 41474, № 1857 від 20.06.2023 та № 41285 від 01.06.2023 завантаження вагонів № 62611074 та № 60461167 здійснювалося відправником самостійно, вище рівня бортів, крім того у зазначених вагонах була зафіксована комерційна несправність, а отже, відповідальність за придатність рухомого складу до перевезення вантажу в комерційному відношенні покладається на відправника. Просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, розглянувши заяви учасників справи по суті спору та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наступного.

Установлено, що в травні-червні 2023 вантажовідправник (ТОВ "ДТЕК Курахівська ЦЗФ"), на підставі залізничних накладних № осн 48566897 (дос 48568166) та № осн 48519938 (дос 48525760), завантажив та відправив зі станцій відправлення Курахівка ДОН на станцію Ладижин ОД вагони з вантажем (кам`яне вугілля) на адресу одержувача - ТОВ "ДТЕК Ладижинская ТЕС".

Так, відповідно до Технічних умов позивачем було завантажено вугілля кам`яне марки Г (Г2) (0-100), ДГ (0-100), зокрема, у вагони №:

- 62611074 в кількості 70,000 тон по залізничній накладній № осн 48566897 (дос 48568166),

- 60461167 в кількості 70,000 тон по залізничній накладній № осн 48519938 (дос 48525760).

Проте, як свідчать матеріали справи, на станціях Покровськ Донецька залізниця, Нижньодніпровськ-вузол Придніпровська залізниця, за вищезазначеними накладними була проведена перевірка стану вантажу та виявлена нестача кам`яного вугілля у вагонах № 62611074 та № 60461167, про що працівниками залізниці були складені комерційні акти № 409009/25 та № 482004/20/24.

За даними вказаних актів недостача у вагоні № 62611074 склала 1,450 тон, а у вагоні № 60461167 - 2,300 тон. Також у зазначених актах комісія вказала, що поверхня вантажу нижче бортів, не розрівнена, слабо маркована повздовжними борознами, на поверхні сліди ходіння, маркування відсутнє, люки закриті, течі вантажу немає; в технічному відношенні вагон справний.

Загальні умови перевезення а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно зі ст. 909 ЦК України, ст. 307 ГК України та ст. 22 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.98 (далі - Статут), за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж, до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (коносамента) або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 6 Статуту накладна є основним перевізним документом встановленої форми, оформленим відповідно до цього Статуту. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Відповідно до пункту 28 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, договір про перевезення вантажу вважається укладеним з моменту проставляння календарного штемпеля станції відправлення в оформленій паперовій накладній або з моменту накладення електронного цифрового підпису працівником залізниці в електронній накладній.

Згідно з ч. 1, 2 ст.23 Статуту відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

Частиною 2 ст. 24 Статуту передбачено право залізниці перевіряти правильність відомостей, зазначених вантажовідправником у накладній, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

За приписами ст. 37 Статуту під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса, вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Маса вантажів визначається відправником.

Відповідно до ст. 52 Статуту на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі:

прибуття вантажу у пошкодженому вагоні (контейнері), а також у вагоні (контейнері) з пошкодженими пломбами відправника або пломбами попутних станцій;

прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Привалами;

прибуття швидкопсувного вантажу з порушенням граничного терміну його перевезення або з порушенням температурного режиму перевезення в рефрижераторних вагонах (контейнерах);

прибуття вантажу, який був завантажений залізницею;

видачі з місць загального користування вантажів, вивантажених залізницею;

прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача у розмірах, передбачених Правилами.

Статтею 105 Статуту встановлено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Відповідно до ст. 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно зі ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Частиною 1 ст. 110 Статуту передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з правилами іншому підприємству.

У відповідності до ст. 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин.

Як встановлено судом, за результатами зважування вантажу, який перевозився згідно залізничних накладних, виявлено його часткову втрату у окремих вагонах, на підтвердження чого перевізником складено відповідні комерційні акти.

Вказані комерційні акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855, а тому визнаються судом належними та допустимими доказами на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладних, фактичній масі вантажу та факту недостачі вантажу, який перевозився відповідачем.

При цьому будь-які зауваження щодо форми, порядку складання, змісту вказаних комерційних актів та посадових осіб, які їх підписали, а також факти їх опротестування з боку сторін в матеріалах справи відсутні.

Суд відхиляє твердження відповідача про наявність комерційної несправності вагонів № 62611074 та № 60461167, що свідчить про відсутність вини залізниці у втраті вантажу, як необґрунтовані, оскільки відповідачем не надано доказів спричинення втрати вантажу саме через невжиття вантажовідправником заходів щодо запобігання його втрати, а також доказів складання актів форми ГУ-106 про технічний стан вагона (контейнера) тощо.

Водночас на станціях відправлення вантаж був прийнятий залізницею до перевезення без зауважень, а комерційні акти не містять відомостей про те, що вагони мають технічні несправності, які могли призвести до втрати вантажу.

Отже, враховуючи, що передача вантажу вантажоодержувачу відбулася із недостачею, про що складено комерційні акти, та на момент прийняття рішення у справі відповідач не надав документи, які свідчать про відсутність його вини у незбереженні прийнятого для перевезення вантажу, суд дійшов висновку про те, що відповідач несе відповідальність за таку втрату вантажу.

Відповідно до ст. 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Частиною 3 статті 314 ГК України передбачено, що за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, зокрема у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ст. 114 Статуту).

Згідно зі ст. 115 Статуту вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів передбачено, що вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 1) 2 % маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; руда марганцева і хромова; кварцити у подрібненому стані (фракції 0 - 6 мм); мідний купорос; хімічна сировина навалом; солі; фрукти свіжі; овочі свіжі; шкіра оброблена і мокросолона; тютюн; м`ясо свіже; 2) 1,5 % маси, зазначеної в перевізних документах: вугілля деревне; будівельні матеріали; кварцити в кусках; жири; риба солона; мінеральні добрива; 3) 1 % маси, зазначеної в перевізних документах: мінеральне паливо; кокс; руда залізна; вовна немита; мило; м`ясо морожене; птиця бита всяка; копченості м`ясні всякі; 4) 0,5 % маси всіх інших вантажів.

Для вугілля, відносно якого у перевізних документах немає відмітки про відвантаження у вологому стані, пункт 27 Правил видачі вантажів встановлює норму недостачі при перевезенні 1 %.

Як встановлено судом, невідповідність фактичної маси вантажу масі, указаній в залізничних накладних, у вагоні № 62611074 склала 1,450 тон, а у вагоні № 60461167 - 2,300 тон. Також в матеріалах справи містяться надані позивачем довідки, в яких визначена вартість вугілля за 1 тону продукції.

Так, згідно з довідками вантажовідправника ТОВ «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» про вартість вугільної продукції, фактична вартість 1 тони кам`яного вугілля у вагоні № 62611074 складає 4498,76 грн з урахуванням ПДВ; у вагоні № 60461167 - 4451,33 грн з урахуванням ПДВ.

Згідно зі ст. 924 ЦК України, ст. 314 ГК України, ст. 114, 115 Статуту та роз`яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 № 04-5/601 залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної. Статут не передбачає обов`язкового додання до претензії або позову доказів сплати вантажоодержувачем або уповноваженою особою вартості вантажу (п. 27).

Таким чином суд встановив, що вартість втраченого вантажу у вагоні № 62611074 складає 3374,07 грн. з ПДВ із розрахунку: 0,7500 тон * 4498,76 грн. = 3374,07 грн; у вагоні № 60461167 - 7122,13 грн. з ПДВ із розрахунку: 1,6000 тон * 4451,33 грн.

Отже загальна вартість недостачі вантажу у вагонах №№ 62611074, 60461167 за накладними №№ 48566897 (дос 48568166), 48519938 (дос 48525760) складає 10 496, 20 грн. з ПДВ, яку залізниця має відшкодувати позивачу.

Статтями 130, 133 Статуту залізниць України передбачено, що одержувач вантажу має право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу за умови пред`явлення накладної, комерційного акту і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Передача іншим організаціям або громадянам права на пред`явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Передача права на пред`явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

Судом встановлено, що вантажоодержувач зробив на залізничних накладних переуступний напис відправнику вантажу - ТОВ "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" на пред`явлення претензії та позову до АТ "Українська залізниця", а тому позивач правомірно звернувся до суду з даним позовом.

На підставі викладеного, беручи до уваги підтверджений факт вчинення залізницею порушення господарського зобов`язання, що виявилось у незбереженні вантажу, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, у заявленій позивачем сумі 10 496, 20 грн. з ПДВ.

Згідно з ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

За таких обставин, керуючись ст. 73-79, 129, 236-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська теплова електрична станція" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 10 496,20 грн задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, вул. Єжи Гедройця, 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" (85621, Донецька обл., Мар`їнський р-н, с. Вовчанка (п), вул. Нагорна, 1-а, ідентифікаційний код 33959754) вартість незбереженого вантажу в сумі 10 496 (десять тисяч чотириста дев`яносто шість) грн 20 коп. та витрати зі сплати судового збору у суму 2 684 ( дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп.

Повне судове рішення складено 14 лютого 2024 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.