РІШЕННЯ

07 лютого 2024 року м. ТернопільСправа № 921/713/23

Господарський суд Тернопільської області у складі судді Руденка О.В.

за участі секретаря судового засідання Касюдик О.О.

розглянув справу

за позовом: Тернопільської міської ради

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Котломонтаж"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: державний реєстратор Шумської міської ради Пилипчук Роман Русланович

про: скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності на закінчений будівництвом об`єкт (торгові об`єкти по реалізації товарів промислової групи) площею 445,9 кв.м. за ПрАТ "Котломонтаж", що знаходиться за адресою: вул. Митрополита Шептицького, 23/1 у м. Тернополі з одночасним припиненням права власності на даний об`єкт та закриттям розділу Державного реєстру речових прав за № 101.

за участі представника позивача: Друзюк Р.М.

Суть справи:

До Господарського суду Тернопільської області надійшла позовна заява Тернопільської міської ради до ПАТ "Котломонтаж" про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності на закінчений будівництвом об`єкт з одночасним припиненням права власності на даний об`єкт та закриттям розділу Державного реєстру речових прав за № 101.

Розгляд цього спору здійснювався судом за правилами загального позовного провадження.

Підтримуючи заявлені вимоги повноважний представник позивача у судовому засідання посилався, зокрема, на те, що державна реєстрація права власності за відповідачем на закінчений будівництвом об`єкт проведена з порушенням вимог чинного законодавства, а тому її слід скасувати в судовому порядку.

Відповідач у судове засідання не прибув, разом з тим подав заяву №б/н (вх. №1066) від 06.02.2024 про перенесення розгляду справи на іншу дату у зв`язку із зайнятістю його представника у кримінальному провадженні. При цьому, доказів на підтвердження участі у іншому судовому процесі свого представника Товариство не надало.

Водночас, у попередніх судових засіданнях та згідно із поданим відзивом ПАТ "Котломонтаж" повністю заперечило проти задоволення позову. Зокрема, Товариство оспорюється той факт, що спірний об`єкт є тимчасовою спорудою, який розміщений на земельній ділянці позивача. Такі обставини, на його думку, можуть бути встановлені лише висновками судової експертизи. Також, відповідач звертає увагу на те, що технічні паспорта на об`єкти нерухомого майна по реалізації товарів промислової групи виготовлені уповноваженим на те суб`єктом. Останній підтвердив, що вказані об`єкти пов`язані із земельною ділянкою фундаментом із монолітного бетону і являються об`єктами нерухомого майна.

Щодо клопотання відповідача про відкладення розгляду справи через зайнятість представника у кримінальному провадженні, суд зазначає про таке.

Відповідно до ч.1 ст.42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають право, зокрема, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, а також брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом. Таким чином, законодавець наділив учасників справи цілим рядом процесуальних прав, в тому числі задля того, щоб вони могли належним чином добросовісно виконати свої обов`язки.

В свою чергу, правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - винесення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України").

Присутність представника Товариства у судових засіданнях 27.11.2023, 18.12.2023 та 10.01.2024 підтверджує обізнаність відповідача про судовий розгляд цього спору. Окрім того, матеріалами технічної фіксації судового процесу засвідчується, що дата та час розгляду справи по суті, судом визначалася не самостійно, а за погодженням та з урахуванням пропозицій обох представників сторін, в тому числі і представника ПАТ "Котломонтаж", зважаючи на їхню зайнятість у інших судових процесах. Відтак, суд вважає, що учасникам судового процесу створені належні умови для реалізації ними власних процесуальних прав.

При цьому суд зауважує, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

У пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гурепка проти України № 2" наголошується на принципі рівності сторін, одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

На зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу (рішення Європейського суду з прав людини "Богонос проти росії" від 05.02.2004).

З наведеного в сукупності та приймаючи до уваги заперечення представника Тернопільської міської ради проти відкладення розгляду справи, судом у задоволенні клопотання Товариства із даного приводу відмовлено.

Державний реєстратор в судове засідання жодного разу не з`явився, письмових пояснень не подав, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Як наслідок, спір вирішується судом за наявними у справі матеріалами за відсутності представників відповідача та третьої особи.

Розгляд спору здійснювався із технічною фіксацією судового процесу в порядку ст. 222 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, судом зазначається наступне.

Предметом спору є заявлені вимоги позивача про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності на торгові об`єкти по реалізації товарів промислової групи площею 445,9 кв.м. за ПАТ "Котломонтаж", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з одночасним припиненням права власності на даний об`єкт та закриттям розділу Державного реєстру речових прав за №101.

Позивач наголошує, що в експлуатацію, згідно Акту державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію, приймалися одноповерхові кіоски з металевого каркасу, обшиті вагонкою у кількості 130 шт., загальною площею 445,9 кв.м. за адресою вул. Митрополита - Шептицького - Оболоня.

В свою чергу, листом №151/27 від 29.09.2022 Відділ державного архітектурно-будівельного контролю ТМР повідомив, що у Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва, відсутня інформація про дозвіл на виконання будівельних робіт та введення в експлуатацію торгових об`єктів по реалізації товарів промислової групи за адресою АДРЕСА_1 . Реєстрація такого об`єкта зазначеним контролюючим органом також не проводилася.

Також позивач стверджує, що рішення органу місцевого самоврядування щодо об`єкта речового права, серія та номер №1011, виданий 16.09.2003, у нього відсутнє та не приймалося Тернопільською міською радою.

Окрім цього, довідка №504/85 від 03.03.2004 про присвоєння адресного номера спірним об`єктам, виготовлена на бланку Управління містобудування та архітектури та підписана заступником начальника управління Руцьким Я. має ознаки підроблення, оскільки така посадова особа у трудових відносинах із Управлінням не перебувала. Це засвідчується листом відділу кадрового забезпечення Тернопільської міської ради №169/6 від 30.03.2023. Натомість, листом №301/14.2 від 28.09.2022 Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради повідомило позивача про те, що ним не присвоювались адреси та не оформлялись паспорти прив`язки об`єктам за адресою ОСОБА_1 .

Слід також врахувати, що на розгляді Господарського суду Тернопільської області перебувала справа №921/532/22, предметом якої було скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності на торгові об`єкти по реалізації товарів промислової групи площею 129 кв.м. за ПАТ "Котломонтаж", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з одночасним припиненням права власності на даний об`єкт та закриттям розділу Державного реєстру речових прав за № 101; скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності на торгові об`єкти по реалізації товарів промислової групи площею 336,3 кв.м. за ПАТ "Котломонтаж", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з одночасним припиненням права власності на даний об`єкт та закриттям розділу Державного реєстру речових прав за №000.

Рішенням суду від 14.06.2023, яке залишене без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 23.11.2023, позов Тернопільської міської ради до ПАТ "Котломонтаж" задоволено частково та скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності на торгові об`єкти, з одночасним припиненням права власності на них. При цьому судами зазначено, що позовні вимоги про закриття розділу Державного реєстру речових прав за № 000 та закриття розділу Державного реєстру речових прав за № 101 не підлягають до задоволення, оскільки державним реєстратором Шумської міської ради Пилипчуком Р.Р. 10.04.2023 закрито розділ у Державному реєстрі речових прав, підстава об`єднання об`єктів нерухомого майна інший тип договору, Висновок щодо технічної можливості об`єднання об`єкта нерухомого майна, серія та номер: №К1-23-1507, виданий 10.03.2023, видавник: ТОВ Є-Констракшн. Проте закритий розділ не містить посилання на діючий розділ відповідного об`єкта.

Разом з тим, позивач стверджує, що ознайомившись з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно по оскаржуваних у справі №921/532/22 об`єктах, ним з`ясовано , що 10.04.2023 державним реєстратором Шумської міської ради Пилипчуком Романом Руслановичем на підставі: 1) висновку щодо технічної можливості об`єднання об`єкта нерухомого майна, серія та номер №К1-23-1507, виданий 10.03.2023, видавник: ТОВ "Є-Контракшн"; 2) акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, серія та номер 1774, видавник Виконавчий комітет Тернопільської міської ради; 3) рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер: 1011, виданий 16.09.2003, видавник: Тернопільська міська рада; 4) довідки, серія та номер: 504/85, виданий 03.03.2004, видавник: Управління містобудування та архітектури здійснено об`єднано об`єкти нерухомого майна за реєстраційними номерами №101 та №000 та відкрито новий розділ №101.

Таким чином, за доводами позивача, нова реєстрація об`єднаних об`єктів нерухомого майна здійснена на підставі тих самих документів, які надавались для первинної державної реєстрації, що оскаржувалась у суді та була предметом розгляду у справі №921/532/22.

На підставі зазначеного, позивач звернувся до господарського суду із відповідним позовом.

Дослідивши подані учасниками цього спору докази та наведені ними обґрунтування, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у справі підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних міркувань.

Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За приписами частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду.

Позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту.

В силу ч. ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Так, рішенням Господарського суду Тернопільської області від 29.06.2022 по справі 921/15/22, що у встановленому порядку набрало законної сили, судом було встановлено, що скориставшись правом власника земельної ділянки, Тернопільська міська рада 26.06.2008 прийняла рішення №5/18/75, яким вирішила надати терміном на п`ять років ВАТ "Котломонтаж" земельну ділянку площею 0,0872 га для розташування та обслуговування торгових об`єктів по реалізації товарів промислової групи за адресою вул. Митрополита Шептицького Оболоня. Укладені, на виконання цього рішення, договори зареєстровані у Тернопільській регіональній філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" про що у Державному реєстрі земель вчинено записи від 04.09.2008 за №14 та від 04.09.2008 за №13.

На переконання суду, одним із правових наслідків реєстрації за Товариством права власності на нерухоме майно є виникнення у нього в силу статті 120 Земельного кодексу України правомочностей щодо земельної ділянки , на якій ця нерухомість розташована.

Способом захисту свого цивільного права (інтересу) у даній справі Тернопільською міською радою визначено скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності, припинення за ним права власності та закриття розділу у державному реєстрі щодо об`єкту.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, врегульовані Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі-Закон).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 цього Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В силу ч.ч.1, 2 ст.3 Закону, загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Частинами 1, 2 ст. 5 цього Закону передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Частиною 8 ст. 18 Закону встановлено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Умови, підстави та процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, визначені Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 (далі за текстом - Порядок).

Так, п.3 Порядку (в редакції, чинній станом на 30.03.2021) передбачено, що державна реєстрація проводяться з прийняттям рішень державним реєстратором, які формуються в електронній формі з накладенням кваліфікованого електронного цифрового підпису.

Згідно з п.п. 6, 7 Порядку, державна реєстрація прав проводиться на підставі звернення до суб`єкта державної реєстрації прав. Разом із заявою, заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав.

Частиною 2 ст. 22 Закону передбачено, що відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

У ч.1 ст.24 Закону наведені підстави, за наявності яких державний реєстратор зобов`язаний відмовити заявнику в державній реєстрації речового права, зокрема:

- подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;

- подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

В силу ст.27 Закону державна реєстрація права власності проводиться на підставі документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно, як-от: договору купівлі-продажу об`єкту нерухомості; свідоцтва про право власності; рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно, тощо.

Відповідно до п. 40 Порядку, державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених ст.27 Закону та п.41 Порядку, а саме:

1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта;

2) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна;

3) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси;

4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність);

5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності).

Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів.

Відповідно до ч.3 ст.10 Закону, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень.

Частинами 2, 5 ст. 12 Закону передбачено, що записи, котрі містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії.

Відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до ст.181 Цивільного кодексу України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Частинами 2, 4 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.20, 2.21, 2.29, 2.30 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва, та житлово-комунального господарства України №244 від 21.10.2011, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22.11.2011 за № 1330/20068, підставою для розміщення тимчасової споруди є паспорт прив`язки тимчасової споруди. Встановлення тимчасової споруди здійснюється відповідно до паспорта прив`язки; у разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив`язки, самовільного встановлення тимчасової споруди така тимчасова споруда підлягає демонтажу; розміщення тимчасової споруди самовільно забороняється.

З огляду на викладене, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

В силу ч. 4 ст.14 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", у разі об`єднання об`єктів нерухомого майна, об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості відповідні розділи Державного реєстру прав та реєстраційні справи закриваються, а реєстраційні номери таких об`єктів скасовуються. Для новоствореного об`єкта нерухомого майна відкривається новий розділ у Державному реєстрі прав та формується нова реєстраційна справа, а також присвоюється новий реєстраційний номер такому об`єкту. Закритий розділ повинен містити посилання на діючий розділ відповідного об`єкта. Діючий розділ повинен містити посилання на закритий розділ відповідного об`єкта.

Як вбачається з матеріалів справи, державним реєстратором Шумської міської ради 10.04.2023 здійснено закриття розділів за №101 та №000, відкритих щодо кожного з об`єктів нерухомого майна, та об`єднано ці об`єкти в один, після чого проведено державну реєстрацію права власності щодо новоствореного об`єкта нерухомого майна в результаті такого об`єднання та відкрито новий розділ за №101.

Згідно матеріалів реєстраційної справи об`єкта нерухомого майна №101 вбачається, що державна реєстрація права власності проведена державним реєстратором Шумської міської ради Пилипчуком Романом Руслановичем на підставі висновку щодо технічної можливості об`єднання об`єкта нерухомого майна, серія та номер №К1-23-1507, виданий 10.03.2023, видавник: ТОВ "Є-Контракшн"; акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, серія та номер 1774, видавник: Виконавчий комітет Тернопільської міської ради; рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер: 1011, виданий 16.09.2003, видавник: Тернопільська міська рада; довідки, серія та номер: 504/85, виданий 03.03.2004, видавник: Управління містобудування та архітектури здійснено об`єднання об`єктів нерухомого майна за реєстраційними номерами №101 та №000, в результаті яких відкрито новий розділ №101.

Суд звертає увагу, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно однією із підстав для обох державних реєстрацій є довідка Управління містобудування та архітектури №504/85 від 03.03.2004. Проте, органом місцевого самоврядування до матеріалів справи долучено лист №301/14.2 від 28.09.2022 управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради, у якому зазначено, що Управлінням не присвоювались адреси та не оформлялись паспорти прив`язки спірним об`єктам.

В свою чергу, листом №151/27 від 29.09.2022 Відділ державного архітектурно-будівельного контролю ТМР повідомив, що у Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва, відсутня інформація про дозвіл на виконання будівельних робіт та введення в експлуатацію торгових об`єктів по реалізації товарів промислової групи за адресою АДРЕСА_1 . Реєстрація такого об`єкта зазначеним контролюючим органом також не проводилася.

Дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами засвідчується, що торгові об`єкти по реалізації товарів промислової групи площею 129 кв.м. за №101 та торгові об`єкти по реалізації товарів промислової групи площею 336,3 кв.м. за №000 що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 не є нерухомим майном. Вказані обставини встановлені у рішеннях судів зі справи №921/532/22, котрі набрали законної сили. Відтак, в силу положень статті 75 ГПК України, ці обставини не підлягають повторному доведенню.

При цьому суд звертає увагу на те, що у Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зазначено що акт №1774 про прийняття об`єкта в експлуатацію, виданий Виконавчим комітетом Тернопільської міської ради та затверджений рішенням №1011 від 16.09.2003. Натомість, до реєстраційної справи (копія міститься в матеріалах справи) державним реєстратором додано акт державної технічної комісії про прийняття закінчення будівництвом об`єкта в експлуатацію, який затверджений рішенням №1011 від 10.09.2003.

Крім того, за даними акту №1774, державною технічною комісією в експлуатацію приймалися одноповерхові кіоски з металевого каркасу обшиті вагонкою у кількості 130 шт. загальною площею 445,9 кв.м за адресою вул. Митрополита Шептицького-Оболоня. Натомість, за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оспорюване право власності зареєстровано за відповідачем на торгові об`єкти по реалізації товарів промислової групи.

Суд також враховує, що об`єкти по реалізації товарів промислової групи площею 129 кв.м. за №271921496 та площею 336,3 кв.м. за №000 складають в сукупності 465,3 кв.м., а новоутворений об`єкт за №101 має загальну площу 445,9 кв.м. Однак, у Висновку щодо можливості об`єднання об`єктів нерухомого майна від 10.03.2023 вказано, що площа у Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №251355499 від 06.04.2021 відрізняється від фактичної, внаслідок технічної помилки державного реєстратора. Це підтверджує факт нової реєстрації тих же об`єктів, законність реєстраційних дій щодо яких вже була предметом судового розгляду у справі №921/532/22.

Крім того, у заяві про державну реєстрацію прав у додаткових відомостях вказано, що об`єкт за №101 утворився в результаті об`єднання об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номерами №000 та №101, що знову є таки підтверджує факт реєстрації тих самих об`єктів, що були предметом розгляду у справі №921/532/22.

Також суд звертає увагу, що технічний паспорт є лише документом, яким оформлюється технічна інвентаризація об`єкта та який свідчить про фактичний стан нерухомості (площу, поверховість тощо).

При цьому, технічний паспорт не є правовстановлюючим документом, а відтак не може слугувати самостійною підставою для здійснення державної реєстрації.

Решта наявних у матеріалах справи письмових доказів також не вказують на те, що торгові об`єкти по реалізації товарів промислової групи площею 445,9 кв.м. за №101 є нерухомим майном.

Крім цього, за змістом ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності із фактом його державної реєстрації.

При дослідженні обставин існування в особи права власності, першочерговим є встановлення підстави, на якій особа набула це право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Вказаної правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18 та від 07.10.2020 у справі № 920/728/18.

Таким чином, за відсутності законних підстав для здійснення державної реєстрації за відповідачем права власності на торгові об`єкти по реалізації товарів промислової групи площею 445,9 кв.м. за №101, сама по собі державна реєстрація не свідчить про виникнення прав власника на вказане нерухоме майно.

Встановлені у справі обставини, на переконання суду, свідчать про відсутність у державного реєстратора законних підстав для прийняття рішення та внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права власності за ПАТ "Котломонтаж" на торгові об`єкти по реалізації товарів промислової групи площею 445,9 кв.м. за №101.

Ухвалюючи рішення у даній справі судом враховано позицію Великої Палати Верховного Суду про те, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію, а тому після внесення такого запису скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту права та інтересу позивача. За певних умов таким належним способом може бути скасування запису про проведену державну реєстрацію права (постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі №367/2022/15-ц, від 04.09.2018 у справі №915/127/18, від 22.08.2018 у справі №925/1265/16). Під час вирішення тотожних спорів суди мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №755/10947/17).

Відповідно до ч. 2 ст. 346 ЦК України право власності може бути припинене у випадках, встановлених законом.

Згідно зі ст. 26 Закону, відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

У разі ухвалення судом рішення про закриття розділу Державного реєстру прав у випадках, передбачених цією статтею, закриття відповідного розділу допускається виключно в разі, якщо таким судовим рішенням вирішується питання щодо набуття та/або припинення речових прав, обтяжень речових прав на об`єкт нерухомого майна, щодо якого закривається розділ у Державному реєстрі прав (ч. 7 ст. 14 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень").

Державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо державної реєстрації прав відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження (п. 19 Порядку).

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до змісту п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 13, ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Принципи змагальності сторін та диспозитивності відображені і в ст. 14, ч. 4 ст. 74 цього Кодексу, за змістом яких суд не може самостійно збирати докази, крім окремих визначених випадків.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76 ГПК України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

З урахуванням вищевикладених обставин в сукупності , суд доходить висновку про задоволення позову Тернопільської міської ради, як обґрунтованого та не спростованого ПАТ "Котломонтаж".

Судовий збір, в силу ст.129 ГПК України, покладається на відповідача.

Керуючись статтями ст. ст. 42, 46, 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності на закінчений будівництвом об`єкт (торгові об`єкти по реалізації товарів промислової групи) площею 445,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за Приватним акціонерним товариством "Котломонтаж" з одночасним припиненням права власності на даний об`єкт за №101.

3. Закрити розділ Державного реєстру речових прав за №101 відносно об`єкта (торгові об`єкти по реалізації товарів промислової групи) площею 445,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Котломонтаж" (вул. Митрополита Шептицького, буд. 23, м. Тернопіль, ) на користь Тернопільської міської ради (вул. Листопадова, 5, м. Тернопіль, 46001, ідентифікаційний код 34334305) 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн в повернення сплаченого судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, в порядку та строки встановлені ст.ст. 256-257 ГПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Повне рішення складено 19.02.2024.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя О.В. Руденко