ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2024 р. Справа№ 910/12536/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Скрипки І.М.

Тищенко А.І.

секретар судового засідання: Смаголь А.О.

за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 08.02.2024,

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»

на рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2023 (повний текст складено 11.04.2023)

у справі №910/12536/21 (суддя Полякова К.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оболонь Інвест Плюс»

до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «Енергія»

про стягнення 2 037 284,05 грн,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган кепітал» (найменування якого під час апеляційного перегляду справи було змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Оболонь Інвест Плюс»; далі, позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (далі, відповідач або ДП «НАЕК «Енергоатом») про стягнення за договором поставки продукції №304(6)20УК від 05.08.2020 (53-121-01-20-19674 від 18.08.2020) основного боргу в розмірі 1 967 985,96 грн, інфляційних втрат у розмірі 51 949,07 грн та 3% річних у розмірі 17 349,02 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.09.2021 залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «Енергія» (далі, третя особа).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ «Фінансова компанія «Морган кепітал» набуло право вимоги до ДП «НАЕК «Енергоатом» з оплати заборгованості за договором №304(6)20УК від 05.08.2020 (53-121-01-20-19674 від 18.08.2020), а саме за видатковою накладною №22 від 17.12.2020 на суму 1 053 900,24 грн, на підставі укладених між ТОВ «Фінансова компанія «Морган кепітал» та ТОВ «Виробничо-комерційне підприємство «Енергія» Генеральної угоди №90-Ф про фінансування на умовах факторингу з регресом та Додаткової угоди №1 до неї від 29.12.2020 та за видатковою накладною №13 від 12.11.2020 на суму 914 085,72 грн на підставі Генеральної угоди про фінансування на умовах факторингу з регресом №84-Ф від 16.11.2020 з укладеною до неї додатковою угодою №1 від 20.11.2020.

ДП «НАЕК «Енергоатом» не були задоволені вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Морган кепітал» від 16.03.2021 та 19.04.2021 про оплату поставленого згідно названих видаткових накладних, складених на підставі договору поставки продукції №304(6)20УК від 05.08.2020 (53-121-01-20-19674 від 18.08.2020), товару на загальну суму 1 967 985,96 грн, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом у даній справі.

Також, за прострочення виконання грошового зобов`язання, позивачем нараховано до стягнення з відповідача 36 113,16 грн інфляційних втрат та 9 466,42 грн 3% річних за зобов`язаннями по оплаті товару, переліченого у видатковій накладній №13 від 12.11.2020, та 15 835,91 грн інфляційних втрат і 7 882,60 грн 3% річних за зобов`язаннями по оплаті товару, переліченого у видатковій накладній №22 від 17.12.2020.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.03.2023 у справі №910/12536/21 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган Кепітал» задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган кепітал» 1 967 985 грн 96 коп. основного боргу, 46 824 грн 16 коп. інфляційних втрат, 15 435 грн 67 коп. трьох процентів річних, а також 30 453 грн 69 коп. витрат зі сплати судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Приймаючи вказане рішення, місцевий господарський суд встановив, що до позивача згідно з Генеральною угодою від 29.12.2020 №90-Ф про фінансування на умовах факторингу з регресом із додатковою угодою №1 та Генеральною угодою про фінансування на умовах факторингу з регресом №84-Ф від 16.11.2020 із додатковою угодою №1 від 20.11.2020 перейшло право грошової вимоги до відповідача за грошовими зобов`язаннями, які виникли відповідно до договору №304(6)20УК від 05.08.2020 (53-121-01-20-09674 від 18.08.2020) та додаткової угоди №1 до нього від 25.11.2020 за видатковою накладною №22 від 17.12.2020 на суму 1 053 900,24 грн та видатковою накладною №13 від 12.11.2020 на суму 914 085,72 грн.

За висновками суду сума боргу відповідача становить 1 967 985,96 грн та підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документів, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, у зв`язку з чим позов у частині стягнення основного боргу підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, то за арифметичним перерахунком суду, здійсненим з урахуванням заміни неякісного товару, з відповідача на підставі статті 625 Цивільного кодексу України підлягають стягненню 46 824,16 грн інфляційних втрат та 15 435,67 грн 3% річних.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, 06.07.2023 через систему «Електронний суд» Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2023 у справі №910/12536/21 та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган кепітал» відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до наступного:

- суд порушив норми статті 227 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не зупинив провадження у даній справі до вирішення справи №910/8472/21, адже існував реальний ризик подвійного стягнення коштів за однією правовою підставою з однієї юридичної особи (у справі №910/8472/21 ТОВ «Виробничо-комерційне підприємство «Енергія» також вимагало стягнення з ВП ЗАЕС ДП «НАЕК «Енергоатом» заборгованості по видатковій накладній №22 від 17.12.2020);

- ДП «НАЕК «Енергоатом» не надавало ТОВ «ВКП «Енергія» своєї згоди на передачу прав і обов`язків третім особам за договором поставки продукції №304(6)20УК від 05.08.2020 (53-121-01-20-09674 від 18.08.2020), як це передбачено пунктом 11.6. останнього, що є підставою для визнання договору факторингу недійсним як такого, що суперечить вимогам частини 1 статті 516 Цивільного кодексу України;

- фактором може бути тільки банк, а тому вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган кепітал» до ДП «НАЕК «Енергоатом» безпідставні;

- висновок суду про те, що обставини, встановлені рішеннями судів у справі №904/8630/21, є преюдиційними, помилкові, оскільки процесуально у межах справи №904/8630/21 ДП «НАЕК «Енергоатом» були оскаржені лише додаткові угоди за Генеральними угодами про фінансування на умовах факторингу, фактичні ж дії позивача та третьої особи щодо відступлення права вимоги за договором постачання продукції та самі Генеральні угоди ДП «НАЕК «Енергоатом» не оскаржувались. Отже, спір у справі №904/8630/21 жодним чином не стосується предмету спору у справі №910/12536/21.

До апеляційної скарги скаржником додано клопотання про поновлення строку на усунення недоліків апеляційної скарги та строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2023 у справі №910/12536/21.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

30.08.2023 від позивача через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просив суд залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржене рішення суду без змін.

В обґрунтування заперечень проти апеляційної скарги відповідача позивач у відзиві наголосив на наступному:

- до спірних правовідносин у сфері факторингу застосуванню підлягають спеціальна норма частини 1 статті 1080 Цивільного кодексу України, якою прямо встановлено дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження, відповідно аргументи ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП ЗАЕС про недійсність правочинів факторингу з підстав невідповідності їх частині 1 статті 516 Цивільного кодексу України є необґрунтованими;

- фактором згідно статті 1079 Цивільного кодексу України може бути банк або інша фінансова установа, якою і являється ТОВ «Фінансова компанія «Морган кепітал»;

- додаткові угоди №1 до Генеральних угод №90-Ф та №84-Ф про фінансування на умовах факторингу з регресом є їх невід`ємною частиною, ними деталізуються / вносяться зміни до Генеральних угод, а тому суд першої інстанції обґрунтовано і законно виходив із висновків, викладений у постанові від 24.11.2022 у справі №904/8630/21.

Третя особа письмового відзиву на апеляційну скаргу суду не надала, що у відповідності до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.07.2023 апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2023 у справі №910/12536/21 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Скрипка І.М., Тищенко А.І.

10.07.2023 головуючий суддя у справі звернулася до судді Північного апеляційного господарського суду Пономаренка Є.Ю., у провадженні якого на той час перебувала апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган кепітал» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.04.2023 у справі №910/12536/21 про відмову у поновленні пропущеного процесуального строку, із проханням про передачу матеріалів справи №910/12536/21 для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2023.

19.07.2023 матеріали справи №910/12536/21 були передані судді Михальській Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.07.2023 апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2023 у справі №910/12536/21 залишено без руху. Суд визнав, що наведені Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження та усунення недоліків не є об`єктивними непереборними обставинами, що призвели до пропуску строку на усунення недоліків апеляційної скарги та, як наслідок, апеляційного оскарження рішення суду. У пункті 2 резолютивної частини ухвали суду роз`яснено Державному підприємству «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», що протягом 10 (десяти) днів з дня вручення даної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху скаржник має право усунути вказані недоліки, надавши суду апеляційної інстанції заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо існують інші підстави для поновлення строку.

02.08.2023 через систему «Електронний суд» на виконання зазначеної ухвали суду від 24.07.2023 Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» подало до Північного апеляційного господарського суду заяву про поновлення процесуального строку, в якій навело підстави в обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.08.2023 поновлено Державному підприємству «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2023 у справі №910/12536/21, зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2023 у справі №910/12536/21 на час апеляційного оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2023 у справі №910/12536/21, розгляд апеляційної скарги призначено на 19.09.2023.

30.08.2023 від позивача через систему «Електронний суд» до суду надійшла заява про зміну найменування позивача з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган кепітал» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Оболонь Інвест Плюс», в якій позивач вказав, що 02.08.2023 загальними зборами учасників ТОВ «ФК «Морган кепітал» прийнято рішення про зміну назви, що підтверджується випискою з ЄДРПОУ від 04.08.2023 (копія виписки з ЄДРПОУ додана до заяви).

06.09.2023 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі №910/12536/21 до вирішення справи, що розглядається в порядку кримінального провадження №90000179.

В обґрунтування поданого клопотання скаржник зазначив, що 05.08.2020 між відповідачем (покупець) та третьою особою (постачальник) у даній справі був укладений договір поставки товару №304(6)20УК від 05.08.2020 (53-121-01-20-09674 від 18.08.2020), а саме ріжучого інструменту на загальну суму 3 161 918,40 грн, однак у ході приймання даного товару скаржником було встановлено, що поставлена продукція невідомого походження, а тому, з метою уникнення нанесення збитків державному підприємству, відповідач звернувся до правоохоронних органів, де за його зверненням було зареєстроване кримінальне провадження №90000179. Станом на дату розгляду даної господарської справи у кримінальному провадженні №90000179 органами національної поліції проводяться слідчі дії. Тобто, як стверджує відповідач, кошти, які в даній справі намагається стягнути позивач, і є тими фінансовими зобов`язаннями, що були передані фігурантом кримінального провадження на умовах факторингу позивачу та являються об`єктом злочину.

08.09.2023 від представника ТОВ «Фінансова компанія «Оболонь Інвест Плюс» електронною поштою надійшли заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі.

У судове засідання, призначене на 19.09.2023, з`явився представник відповідача.

Представники Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган кепітал» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «Енергія» у судове засідання не з`явилися.

19.09.2023 від представника ТОВ «Фінансова компанія «Оболонь Інвест Плюс» електронною поштою надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі в зв`язку з зайнятістю адвоката у Господарському суді Донецької області з розгляду справи №905/983/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.09.2023 (із урахуванням ухвали суду від 26.09.2023 про виправлення описки) здійснено заміну найменування позивача у справі з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган кепітал» () на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Оболонь Інвест Плюс» (), розгляд справи №910/12536/21 відкладено на 24.10.2023.

У судове засідання з`явились представники позивача та відповідача.

У судовому засіданні суд перейшов до розгляду клопотання скаржника про зупинення провадження у справі №910/12536/21 до вирішення справи, що розглядається в порядку кримінального провадження №90000179, яке було подане до Північного апеляційного господарського суду 06.09.2023 через систему «Електронний суд», після чого перейшов до розгляду справи по суті.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.10.2023 у задоволенні клопотання Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про зупинення провадження у справі відмовлено, у розгляді справи №910/12536/21 оголошено перерву до 23.11.2023.

16.11.2023 від позивача через систему «Електронний суд» до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копій рішення Господарського суду міста Києва від 27.04.2023 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 07.11.2023 у справі №910/8472/21, копії пояснень ТОВ «ФК «Морган Кепітал» щодо первісної та зустрічної позовних заяв у справі №910/8472/21.

22.11.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Оболонь Інвест Плюс» через систему «Електронний суд» до суду надійшла заява про зміну найменування позивача з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Оболонь Інвест Плюс» () на Товариство з обмеженою відповідальністю «Оболонь Інвест Плюс» (), в якій позивач вказав, що 06.11.2023 його перейменовано на Товариство з обмеженою відповідальністю «Оболонь Інвест Плюс» та змінено місцезнаходження юридичної особи на Харківське шосе, буд. 56, приміщення 757 А, м. Київ, 02175, що підтверджується копією виписки з ЄДРПОУ, доданої до заяви.

У судове засідання, призначене на 23.11.2023, з`явилися представники позивача та відповідача.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «Енергія» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2023 здійснено заміну найменування позивача у справі з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Оболонь Інвест Плюс» () на Товариство з обмеженою відповідальністю «Оболонь Інвест Плюс» (; 02175, м. Київ, Харківське шосе, буд. 56, приміщення 757 А), у справі №910/12536/21 оголошено перерву до 14.12.2023.

14.12.2023 о 11 год. 06 хв. у місті Києві була оголошена повітряна тривога, яка тривала до 12 год. 41 хв., у зв`язку з чим судове засідання за апеляційною скаргою Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2023 у справі №910/12536/21 не відбулося.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2023 призначено до розгляду апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2023 у справі №910/12536/21 на 18.01.2024.

У зв`язку з раптовим погіршенням самопочуття головуючого судді Михальської Ю.Б. судове засідання за апеляційною скаргою Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про стягнення 2 037 284,05 грн Господарського суду міста Києва від 30.03.2023 у справі №910/12536/21, призначене на 18.01.2024, не відбулося.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2024 призначено до розгляду апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2023 у справі №910/12536/21 на 08.02.2024.

У судовому засіданні 08.02.2024 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників учасників справи

У судове засідання 08.02.2024 представники учасників судового процесу не з`явилися.

Позивач 24.01.2024 подав через систему «Електронний суд» клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

Згідно частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення відповідача та його представника, третьої особи про місце, дату та час проведення судового засідання (довідок про доставку ухвали суду від 22.01.2024 до електронних кабінетів відповідача та його представника та витягу із сайту «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштового відправлення на адресу третьої особи), подане позивачем клопотання про розгляд справи за відсутності його представника, а також з огляду на доказове направлення матеріалів справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті без участі представників учасників справи.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

Як підтверджується матеріалами справи, між Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція», як покупцем, та ТОВ «Виробничо-комерційне підприємство «Енергія», як постачальником, укладено договір поставки продукції №304(6)20УК/53-121-01-20-09674 від 18.08.2020, відповідно до умов пункту 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти і сплатити продукцію (486 найменувань продукції) загальною вартістю 3 161918,40 грн з ПДВ.

Відповідно до пункту 1.2. договору строк поставки: вересень-листопад 2020 року.

За умовами пункту 3.1. договору вартість продукції без урахування ПДВ - 2634932,00 грн, крім того ПДВ - 526 986,40 грн. Загальна вартість продукції з урахуванням ПДВ - 3 161 918,40 грн.

У пункті 3.2. договору передбачено, що розрахунок за продукцію здійснюється шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 120 календарних днів з моменту постачання продукції. Оплата покупцем частини вартості товару в розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених ПК України випадках та порядку.

30.11.2020, 30.12.2020 та 18.06.2021 між відповідачем та третьою особою укладено додаткові угоди №1, №2, №3 до договору №304(6)20УК/53-121-01-20-09674 від 18.08.2020, за умовами яких вносилися зміни щодо строку поставки певного товару.

Із матеріалів справи слідує, що 12.11.2020 третя особа поставила по договору №304(6)20УК/53-121-01-20-09674 від 18.08.2020 товар на суму 914 085,72 грн, що підтверджується видатковою накладною №13.

Надалі, 17.12.2020 третя особа поставила відповідачу товар по договору №304(6)20УК/53-121-01-20-09674 від 18.08.2020 на суму 1 053 900,24 грн, що підтверджується видатковою накладною №22.

05.01.2021 відповідач направив на адресу третьої особи лист №07-103/95, до якого додавалась копія довідки №1 про виявлені невідповідності на етапі ВК-1 від 04.01.2021.

21.01.2021 призначеною комісією відповідно до пункту 11.7 СОУ НАЕК 038:2017 складений акт на забраковану продукцію №1/21, відповідно до висновків якого продукція 2890 одиниць, зазначена в акті, визнана «остаточним браком та такою, яка підлягає поверненню та заміні на продукцію виробника, згідно умов договору поставки п. 1.4».

28.01.2021 третя особа листом №28/01-01 повідомила відповідача про гарантування заміни товару на інший, що відповідає за своїми технічними (якісними) характеристиками умовам договору №304(6)20УК/53-121-01-20-09674 від 18.08.2020.

04.02.2021 третя особа на складі відповідача прийняла для заміни продукцію, забраковану згідно з актом № 1/21 від 21.01.2021, що підтверджується Актом приймання-передачі матеріально-технічних ресурсів з відповідального зберігання №22.

18.02.2021 третьою особою здійснено заміну неякісної продукції по договору №304(6)20УК/53-121-01-20-09674 від 18.08.2020 на суму 475 084,20 грн, що підтверджується видатковою накладною №89.

29.12.2020 між позивачем (фактор) та третьою особою (клієнт) укладено Генеральну угоду №90-Ф про фінансування на умовах факторингу з регресом та Додаткову угоду №1 від 29.12.2020, в якій сторони дійшли згоди, що клієнт (первісний кредитор) передає, а фактор (новий кредитор) приймає право грошової вимоги до Державного підприємства «Національна Атомна Енергогенеруюча Компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька АЕС» (далі - «боржник») за грошовими зобов`язаннями, які виникли відповідно до договору №304(6)20УК від 05.08.2020, 53-121-01-20-09674 від 18.08.2020 та додаткової угоди № 1 договору № 304(6)20УК від 05.08.2020, 53-121-01-20-09674 від 25.11.2020 (надалі - основний договір), за наступними документами: видаткова накладна №22 від 17.12.2020 на суму 1 053 900,24 грн, строк платежу 120 календарних днів (пункт 1.1. додаткової угоди №1 до угоди № 90-Ф).

Також 29.12.2020 сторонами складено акт приймання-передачі документації до Додаткової угоди №1 до Генеральної угоди №90-Ф від 29.12.2020, відповідно до якого клієнт передав, а фактор прийняв наступну документацію: договір №304(6)20УК від 05.08.2020, 53-121-01-20-09674 від 25.11.2020 (копія) із нотаріально засвідченою копією додаткової угоди №1, оригінали видаткової накладної №22 від 17.12.2020; товарно-транспортної накладної №Р22 від 17.12.2020.

15.01.2021 до відповідача надійшли повідомлення позивача та третьої особи про відступлення права вимоги на суму 1 053 900,24 грн за накладною №22 від 17.12.2020.

Надалі, позивач звернувся до відповідача з вимогою №19042021/1 від 19.04.2021 про оплату заборгованості у розмірі 1 053 900,24 грн.

Також, 16.11.2020 між позивачем (фактор) та третьою особою (клієнт) укладено Генеральну угоду про фінансування на умовах факторингу з регресом №84-Ф.

20.11.2020 укладено додаткову угоду №1 до Генеральної угоди № 84-Ф, в якій сторони узгодили, що клієнт (первісний кредитор) передає, а фактор (новий кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, до боржника - Державного підприємства Національна Атомна Енергогенеруюча Компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька АЕС» (далі - боржник) за грошовими зобов`язаннями, які виникли відповідно до договору № 304(6)20УК від 05.08.2020, 53-121-01-20-09674 від 18.08.2020 (надалі - основний договір), за наступними документами: видаткова накладна №13 від 12.11.2020 на суму 914 085,72 грн. з ПДВ. Строк платежу за накладною до 12.03.2021 (пункт 1.1. додаткової угоди №1 до угоди №84-Ф).

Згідно з пунктом 1.3. додаткової угоди №1 від 20.11.2020 клієнт передає, а фактор приймає у момент підписання цієї угоди право вимоги до боржника за договором №304(6)20УК від 05.08.2020, 53-121-01-20-09674 від 18.08.2020 та наступні документи, що в повному обсязі засвідчують право грошової вимоги, дійсність грошової вимоги та підтверджують здійснення поставки: нотаріально засвідчену копію договору №304(6)20УК від 05.08.2020, 53-121-01-20-09674 від 18.08.2020; зазначені в таблиці п. 1.1 оригінали документів (видаткова накладна №13 від 12.11.2020; товарно-транспортна накладна № Р13 від 12.11.2020; рахунок на оплату № 10 від 12.11.2020).

У зв`язку з цим, позивач та третя особа направили відповідачу повідомлення про відступлення права вимоги на суму 914 085,72 грн за накладною №13 від 12.11.2020, що отримані відповідачем 27.11.2020 та 02.12.2020 відповідно.

16.03.2021 позивач звертався до відповідача з вимогою вих.№15032021/1 від 15.03.2021 про оплату заборгованості за договором №304(6)20УК від 05.08.2020 згідно видаткової накладної №13 від 12.11.2020 на суму 914 085,72 грн.

У свою чергу, відповідач листом від 17.06.2021 до позивача зауважив, що заміна сторони за договором № 304(6)20УК від 05.08.2020, 53-121-01-20-09674 від 18.08.2020 суперечить вимогам закону.

Оскільки ДП «НАЕК «Енергоатом» не були задоволені вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Морган кепітал» від 16.03.2021 та 19.04.2021 про оплату поставленого згідно названих видаткових накладних, складених на підставі договору поставки продукції №304(6)20УК від 05.08.2020 (53-121-01-20-19674 від 18.08.2020), товару на загальну суму 1 967 985,96 грн, позивач звернувся до суду з позовом у даній справі.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву позивача на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін із наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правове регулювання відносин факторингу здійснюється, зокрема, за правилами глави 73 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно статті 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Відповідно до статті 1079 Цивільного кодексу України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Частиною 1 статті 1081 Цивільного кодексу України визначено, що клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Відповідно до частини 1 статті 1082 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач в апеляційній скарзі посилається на те, що вимоги ТОВ «ФК «Морган Кепітал» до ДП «НАЕК «Енергоатом» в межах правовідносин за договором поставки продукції №304(6)20УК від 05.08.2020, 53-121-01-20-09674 від 18.08.2020 є безпідставними, оскільки договори факторингу є недійсними, адже ДП «НАЕК «Енергоатом» не надавало згоди ТОВ «ВКП «Енергія» на передачу своїх прав та обов`язків третім особам за договором від 18.08.2020, як це передбачено умовами пункту 11.6. останнього, а також що договори факторингу зі сторони фактора укладені не банком.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.02.2022 у справі №904/8630/21, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 03.08.2022, відмовлено в повному обсязі у задоволенні позовних вимог Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган кепітал» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «Енергія» про визнання недійсною додаткової угоди №1 від 29.12.2020 до генеральної угоди №90-Ф від 29.12.2020 про фінансування на умовах факторингу з регресом, про відступлення права грошової вимоги до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» в розмірі 1 053 900,24 грн, яке виникло на підставі договору №304(6)20УК від 18.08.2020; визнання недійсною додаткової угоди №1 від 20.11.2020 до генеральної угоди №84-Ф від 16.11.2020 про фінансування на умовах факторингу з регресом про відступлення права грошової вимоги до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» в розмірі 914 085,72 грн, яке виникло на підставі договору №304(6)20УК від 18.08.2020.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.11.2022 у справі №904/8630/21 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.02.2022 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 03.08.2022 залишено без змін.

При цьому, як вбачається зі змісту наведених судових рішень, підставою позову про визнання недійсними додаткових угод №1 до генеральних договорів №90-Ф від 29.12.2020 та №84-Ф від 16.11.2020 були, у тому числі, обставини, на які ДП «НАЕК «Енергоатом» наразі посилається в апеляційній скарзі у справі №910/12536/21 (суперечність договорів факторингу нормам статті 516 Цивільного кодексу України - відсутня згода ДП «НАЕК «Енергоатом» на укладення таких договорів; та статті 350 Цивільного кодексу України - стороною договору факторингу може бути лише банк).

Суди у межах справи № 904/8630/21, посилаючись на норми статті 1080 Цивільного кодексу України, зазначили, що договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження, а тому відхилили посилання ДП «НАЕК «Енергоатом» на наявність в основному договорі заборони на передання прав та обов`язків іншим особам як достатню підставу для визнання договору факторингу недійсним. Суди встановили, що положення пункту 11.6 договору поставки продукції №304(6)20УК від 18.08.2020 не має наслідком недійсність додаткової угоди №1 від 29.12.2020 до генеральної угоди №90-Ф від 29.12.2020 про фінансування на умовах факторингу з регресом та додаткової угоди №1 від 20.11.2020 до генеральної угоди №84-Ф від 16.11.2020 про фінансування на умовах факторингу з регресом.

Також суди встановили, що відповідно до Комплексної інформаційної системи Національного банку України Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган Кепітал» з 11.04.2017 має діючу ліцензію на надання послуг з факторингу, а тому могло укладати відповідні договори факторингу.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі «Совтрансавто-Холдінг» проти України» (заява №48553/99), а також рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі «Брумареску проти Румунії» (заява №28342/95)).

Високий Суд у пунктах 46, 47 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2015 року (заява №32053/13), яке набуло статусу остаточного 29.01.2016, зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява №52854/99, пункти 51 і 52, ECHR 2003-Х).

Таким чином, з огляду на преюдиційні обставини, встановлені у межах справи №904/8630/21 (дійсність договорів факторингу), до позивача згідно з Генеральною угодою від 29.12.2020 №90-Ф про фінансування на умовах факторингу з регресом із додатковою угодою №1 та Генеральною угодою про фінансування на умовах факторингу з регресом №84-Ф із додатковою угодою №1 перейшло право грошової вимоги до відповідача за грошовими зобов`язаннями, які виникли відповідно до договору №304(6)20УК від 05.08.2020, 53-121-01-20-09674 від 18.08.2020 та додаткової угоди №1 договору №304(6)20УК від 05.08.2020, 53-121-01-20-09674 від 25.11.2020 за видатковою накладною №22 від 17.12.2020 на суму 1 053 900,24 грн та видатковою накладною №13 від 12.11.2020 на суму 914 085,72 грн.

Посилання скаржника на те, що у межах справи №904/8630/21 не досліджувалось питання дійсності самих генеральних угод про фінансування на умовах факторингу з регресом й не оскаржувались дії позивача та третьої особи щодо відступлення права вимоги за договором постачання продукції не впливають на висновки суду про факт переходу прав грошової вимоги за ними, оскільки згідно умов генеральних договорів фінансування здійснюється саме на підставі окремих додаткових угод, які укладаються сторонами і є невід`ємними їх частинами (пункти 1.2.), а відступлення прав грошової вимоги у зобов`язанні за основними договорами від клієнта до фактора відбувається саме у момент укладання між сторонами відповідних додаткових угод до цих генеральних угод та передачі відповідної документації (пункти 5.2., 5.3.).

Додаткові угоди №1 до Генеральних договорів згідно пунктів 1.6., 1.8. останніх є їх невід`ємними частинами, деталізують положення Генеральних угод й саме з моменту їх укладення та передачі відповідної документації відбувається перехід права грошової вимоги до фактора (позивача у даній справі).

Більш того, сама позиція відповідача про те, що обставини, як встановлені у межах справи №904/8630/21, не є преюдиційними для даної справи, є непослідовною, оскільки саме ДП «НАЕК «Енергоатом» під час вирішення справи №910/12536/21 судом першої інстанції заявляло клопотання про зупинення розгляду даної справи до набрання законної сили судовим рішенням у межах справи №904/8630/21 й таке клопотання було задоволене ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.11.2021, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.06.2022.

Статтею 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

Виходячи зі змісту статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина 1 статті 692 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачу поставлено за договором №304(6)20УК від 05.08.2020, 53-121-01-20-09674 від 18.08.2020 за видатковою накладною №13 від 12.11.2020 товар на суму 914 085,72 грн та за видатковою накладною №22 від 17.12.2020 товар на суму 1 053 900,24 грн., частина якого на суму 475 084,20 грн повернута 04.02.2021 третій особі для заміни, та замінена згідно з видатковою накладеною від 18.02.2021 №89.

У пункті 3.2. договору поставки визначено, що розрахунок за продукцію здійснюється шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 120 календарних днів з моменту постачання продукції. Оплата покупцем частини вартості товару у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених ПК України випадках та порядку.

Доказів узгодження сторонами іншого строку та/або порядку оплати поставленого за договором товару матеріали справи не містять.

Отже, з урахуванням приписів статті 530 Цивільного кодексу України та умов пункту 3.2. договору, строк оплати поставленого товару за вказаними накладними є таким, що настав.

Таким чином, сума боргу відповідача становить 1 967 985,96 грн та підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи.

Відповідач, у свою чергу, ні на момент прийняття рішення судом першої інстанції, ні станом на дату прийняття даної постанови, не надав документів, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про законність та обґрунтованість позовної вимоги про стягнення з відповідача вказаної суми боргу, у зв`язку з чим позов у цій частині підлягає задоволенню.

Також позивач просив стягнути з відповідача інфляційні втрати в розмірі 51949,07 грн та 3% річних у розмірі 17349,02 грн, нараховані на заборгованість за видатковою накладною від 12.11.2020 №13 за період з 13.03.2021 по 16.07.2021 та за видатковою накладною від 17.12.2020 №22 за період з 17.04.2021 по 16.07.2021.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.

Колегія суддів погоджується з арифметичним перерахунком суду першої інстанції, здійсненим з урахуванням дати та суми заміни неякісного товару, а тому з відповідача підлягають стягненню 46 824,16 грн інфляційних втрат та 15 435,67 грн 3% річних.

Доводи апеляційної скарги відповідача стосовно того, що суд порушив норми статті 227 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не зупинив провадження у даній справі до вирішення справи №910/8472/21, адже існував реальний ризик подвійного стягнення коштів за однією правовою підставою з однієї юридичної особи (у справі №910/8472/21 ТОВ «Виробничо-комерційне підприємство «Енергія» також вимагало стягнення з ВП ЗАЕС ДП «НАЕК «Енергоатом» заборгованості по видатковій накладній №22 від 17.12.2020), судом до уваги не приймаються, оскільки у межах спору в даній справі №910/12536/21 суд встановлював наявність/відсутність підстав для стягнення заборгованості за чинними договорами факторингу.

Водночас, наразі судом встановлено, що рішенням Господарського суду міста Києва від 27.04.2023, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.11.2023 у справі №910/8472/21, відмовлено ТОВ «Виробничо-комерційне підприємство «Енергія» у задоволенні первісного позову про стягнення з ДП «НАЕК «Енергоатом» заборгованості за поставлену продукцію за видатковою накладною №22 від 17.12.2020, з огляду те, що вимогу по стягнення такої заборгованості було відступлено постачальником на користь третьої особи.

Враховуючи викладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 травня 2011 року, пункт 58).

Доводи апеляційної скарги відповідача не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції. Скаржником не надано суду доказів, які б свідчили про необґрунтованість позовних вимог, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2023 у справі №910/12536/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2023 у справі №910/12536/21 залишити без змін.

Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом».

Матеріали справи №910/12536/21 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 22.02.2024.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді І.М. Скрипка

А.І. Тищенко