ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"21" лютого 2024 р. м. Житомир Справа № 906/1008/23

Господарський суд Житомирської області у складі судді Машевської О.П.,

розглядаючи заяву ДП "Грозинське" про розстрочення виконання судового рішення за вих. №145 від 19.12.23р. (вх. г/с №01-19/116/23 від 20.12.23р.) у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Лєтол"

до Державного підприємства "Грозинське"

про стягнення 363 549, 88 грн,

за участю представників сторін:

від позивача/стягувача: не прибув

від відповідача/боржника: Юшкевич Х.І., юрисконсульт, Наказ №45-к від 07.12.23 (в режимі відеоконференції)

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 28.09.2023 присуджено до стягнення з Державного підприємства "Грозинське" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лєтол" 329 590,80 грн пені згідно укладеного договору та 4943,86 грн витрат зі сплати судового збору.

02.10.2023 на електронну адресу місцевого суду надійшла заява Підприємства (вх.№01-19/89/23 від 02.10.2023) про розстрочення виконання рішення суду згідно запропонованого графіку (надалі за текстом - Заява про розстрочення).

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 04.10.2023 Заяву Підприємства залишено без розгляду з підстав ч.1, 2 ст.170 ГПК України, через відсутність кваліфікаційного електронного цифрового підпису на Заяві та відсутність доказів надсилання її іншим учасникам справи.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Відповідач подав скаргу до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить залучити Фонд державного майна України, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, скасувати ухвалу господарського суду Житомирської області та ухвалити нову, якою розстрочити виконання судового рішення, враховуючи фінансовий стан підприємства.

Господарським судом Житомирської області супровідним листом від 20.10.23р. справу скеровано до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.12.23р. апеляційну скаргу ДП "Грозинське" на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 04.10.23р. у справі №906/1008/23 залишено без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

20.12.2023 року на електронну пошту суду, з дотриманням вимог про КЕП, надійшла заява ДП "Грозинське" про розстрочення виконання судового рішення за вих. №145 від 19.12.23р. (вх. г/с №01-19/116/23 від 20.12.23р.) (надалі за текстом - Заява про розстрочення від 20.12.2023 року).

В обгрунтування підстав поданої заяви боржник посилається те, що підприємство перебуває у складному матеріальному (фінансовому) становищі в зв`язку з чим немає можливості для погашення суми заборгованості одним повним платежем в повному обсязі.

З огляду на зазначене, боржник просить суд розстрочити виконання рішення Господарського суду Житомирської області від 28.06.23р. згідно запропонованого графіку, а саме: не пізніше 25.01.24р. - 37 000, 00 грн; не пізніше 25.02.24р. - 37 000, 00 грн; не пізніше 25.02.24р. - 37 000, 00 грн; не пізніше 25.03.24р. - 37 000, 00 грн; не пізніше 25.04.24р. - 37 000, 00 грн; не пізніше 25.05.24р. - 37 000, 00 грн; не пізніше 25.06.24р. - 37 000, 00 грн; не пізніше 25.07.24р. - 37 000, 00 грн; не пізніше 25.08.24р. - 38 534, 66 грн.

09.01.24р. матеріали справи №906/1008/23 надійшли до Господарського суду Житомирської області.

Ухвалою від 21.12.23р. відкладено вирішення питання про прийняття до розгляду заяви ДП "Грозинське" про розстрочення виконання судового рішення за вих. №145 від 19.12.23р. (вх. г/с №01-19/116/23 від 20.12.23р.) до повернення справи №906/1008/23 у паперовій формі до Господарського суду Житомирської області.

Відповідно до ухвали суду від 12.01.24р. призначено до розгляду Заяву про розстрочення від 20.12.2023 року на "25" січня 2024 р. о 15:30.

19.01.24р. через діловодну службу господарського суду стягувач ТОВ "Лєтол" надіслав суду заперечення на заяву про розстрочення виконання рішення суду (вх. г/с №870/24 від 19.01.24р.) (надалі за текстом - Заперечення).

У Запереченні стягувач просить суд відмовити у задоволенні заяви боржника, посилаючись, серед іншого, на те, що надані до заяви документи про існування заборгованості вважає не достатніми доказами складного матеріального (фінансового) стану; доводить, що не додано відомостей щодо усіх банківських установ, які обслуговують його, що було б підтвердженням відсутності на рахунках грошових коштів; вказує, що не надано податкової звітності за останні періоди діяльності; зазначає, що не надано доказів щодо врожаю, який повинен був поставлений стягувачу та внаслідок якого виникли боргові зобов`язання, а також інформації щодо урожаю наступного року та коштів від їх реалізації.

В судовому засіданні 25.01.2024 року оголошено перерву в засіданні до 09.02.2024р. до 12:00.

07.02.2024 року в підсистемі "Електронний суд" та 07.02.2024 року на електронну пошту суду, з дотриманням вимог про КЕП, боржник надіслав клопотання про долучення доказів, зокрема просив долучити до матеріалів Заяви про розстрочення від 20.12.2023 року копії Звітів про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду у 2021 році та у 2022 році, наказів від 07.05.2022 року за №443 та від 21.03.2022 року за №544, Звіту незалежного практикуючого фахівця про результати виконання завдань з дослідження фінансово-господарської діяльності ДП "Грозинське" №26/ДПГ від 24.08.2023 року.

Господарський суд ухвалою від 09.02.2024 року оголосив перерву в судовому засіданні на 21.02.2024 року о 14:30.

В судовому засіданні 21.02.2024 року представником боржника підтримано вимоги Заяви про розстрочення від 20.12.2023 року, просить суд її задовольнити.

Розглянувши Заяву про розстрочення від 20.12.2023 року, господарський суд прийшов до висновку відмовити у її задоволенні. Мотиви суду.

1. Відповідно до ст.129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини на державу покладено позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі «Чижов проти України», заява № 6962/02).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Савіцький проти України» (Заява № 38773/05) від 26.07.2012 суд наголосив, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній із сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок.

Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (рішення від 7 червня 2005 року у справі «Фуклев проти України», заява № 71186/01, п. 84).

Саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у п. 1 ст. 6 Конвенції.

2. Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 року по справі № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 року по справі № 11-рп/2012).

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

3. Частинами 1 та 5 ст. 331 ГПК передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Законодавець у будь-якому випадку пов`язує розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Розстрочення означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (частини 3, 4 ст. 331 ГПК).

Питання про розстрочення виконання рішення суду господарські суди мають вирішувати із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення (подібний висновок наведено у постанові Верховного Суду від 21.01.2020 у справі №910/1180/19).

За практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції (ухвала ЄСПЛ від 7 жовтня 2003 року в справі Корнілов та інші проти України, заява №36575/02, тривалість виконання вісім місяців).

Відтак, розстрочення виконання рішення суду - це не спосіб уникнути боржником відповідальності, а навпаки організація та створення умов для подальшого виконання рішення суду.

Враховуючи те, що Господарський процесуальний кодекс України не містить вичерпного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, як і не містить переліку виняткових випадків відстрочки або розстрочки виконання рішення, у кожному конкретному випадку, згідно ст. 86 ГПК України, є оцінкою судом доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

4. Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом частини 3 статті 2 ГПК України змагальність сторін належить до основних засад (принципів) господарського судочинства. При чому вказаний принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. В той же час цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Отже, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Принцип змагальності (стаття 13 ГПК України) і принцип рівності сторін (стаття 7 ГПК України), що пов`язані між собою, є основоположними складовими концепції «справедливого судового розгляду», у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вони вимагають «справедливого балансу» між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною.

Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення своїх вимог (частина третя статті 13 ГПК України).

В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне справедливе рішення. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу).

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує. Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/1131/18, від 26.02.2019 у справі №914/385/18, від 10.04.2019 у справі №904/6455/17, від 05.11.2019 у справі №915/641/18, від 03.08.2022 у справі № 910/5408/21, від 21.09.2022 у справі №904/3469/21.

5. Господарським судом встановлено, що рішенням Господарського суду Житомирської області від 20.06.22р. у справі №906/30/22, залишеним в силі постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.10.22р., стягнуто солідарно з Державного підприємства "Грозинське" (код 00724809) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Лєтол" (код 35579073) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехніка" (код 21750952): 324720,00 грн пені, 4870,80 грн витрат по сплаті судового збору.

26.07.22р. на примусове виконання рішення Господарського суду Житомирської області від 20.06.22р. у справі №906/30/22 видано наказ.

26.05.23р. стягувач погасив заборгованість на загальну суму 363549, 88грн, про що свідчить платіжна інструкція №2, в призначенні платежу вказано "стягнення боргу зг. наказу №906/30/22 від 26.07.2022р. Господарського суду Житомирської області" у зв`язку з чим, 29.05.23р. приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Плесюк О.С. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з погашенням боргу та витрат виконавчого провадження та основну винагороду приватного виконавця.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 28.09.2024 року у даній справі справі стягнуто з Державного підприємства "Грозинське" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лєтол" грошові кошти в сумі 329590,80 грн, 4943,86 грн витрат по сплаті судового збору.

На примусове виконання рішення Господарського суду Житомирської області від 28.09.2023 року у справі №906/1008/23 судом видано 15.01.2024 року наказ.

Судом встановлено, що до матеріалів Заяви про розстрочення від 20.12.2023 року боржником додано: - фінансову звітність малого підприємства за ІІІ квартал 2023 року разом з квитанцію про надіслання звітності податковому органу від 13.10.23р.; - лист боржника до Центрально-західного міжрегіонального управління Держпраці за вих. №61 від 06.07.23р. щодо погашення першочергових виплат заробітної плати із запропонованим графіком погашення; - виписка по рахунку № НОМЕР_1 у АТ "Райффайзен Банк" за період з 19.12.23р. до 19.12.23р.; - лист боржника до директора із взаємодії із клієнтами АТ "Житомиробленерго" за №б/н від 03.08.23р. про погодження графіку реструктуризації існуючої заборгованості; - лист боржника до начальника Коростенського РЕМ за вих. №96 від 28.08.23р. про погодження та затвердження графіку реструктуризації існуючої заборгованості.

5.1. Як вбачається із фінансового звітності малого підприємства від 30.09.2023 року, у частині активу балансу серед іншого, на початок звітного року, основні засоби складали 7 532, 0 тис. грн, на кінець звітного періоду 7 044, 0 тис. грн; довгострокові біологічні активи на початок звітного року складали 531, 0 тис. грн, на кінець звітного періоду 75, 0 тис. грн. В оборотних активах балансу значиться, серед іншого, запаси, які на початок звітного року складали 3 450, 3 тис. грн, на кінець звітного періоду 173, 0 тис. грн; поточні біологічні активи на початок звітного року складали 4 538,2 тис. грн, на кінець звітного періоду 12 120, 0 тис. грн; дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги на початок звітного року складала 5 422, 2 тис. грн, на кінець звітного періоду 28 796, 0 тис. грн; інша поточна заборгованість на початок звітного року складала 209,4 тис. грн, на кінець звітного періоду "-"; гроші та їх еквіваленти на початок звітного року складали 19,0 тис. грн, на кінець звітного періоду 86,0 тис. грн.; інші оборотні активи на початок звітного року складали 1 081,0 тис. грн, на кінець звітного періоду "-". В частині пасиву балансу у власному капіталі, серед іншого, значиться нерозподілений прибуток (непокритий збиток), який на початок звітного року складав (24 052,8) тис. грн, на кінець звітного періоду (25 455,0) тис. грн. В графі поточні зобов`язання пасиву балансу значиться, серед іншого, поточна кредиторська заборгованість за товари, роботи, послуги на початок звітного року значиться 16 198,2 тис. грн, на кінець звітного періоду 44 453,0 тис. грн.; розрахунки з бюджетом на початок звітного року 1 141, 5 тис. грн, на кінець звітного періоду 516,0 тис. грн; розрахунки з оплати праці на початок звітного року складали 329,0 тис. грн, на кінець звітного періоду 408,0 тис. грн.; інші поточні зобов`язання на початок звітного року складали 920,2 тис. грн, на кінець звітного періоду "-".

У частині 2 звіту про фінансові результати за 9 місяців 2023 року значиться, зокрема, доходи разом за звітний період складали 7 699, 0 тис.грн, за аналогічний період попереднього року 3 947,0 тис.грн; чистий прибуток (збиток) за звітний період складає (1 403,0) тис.грн, за аналогічний період попереднього року (413,0) тис.грн.

5.2. Щодо листа боржника за вих. №61 від 06.07.23р. адресованого до Центрально-західного міжрегіонального управління Держпраці.

Судом встановлено, що у зазначеному листі за вих. №61 від 06.07.2023 року боржник пропонував Центрально-західному міжрегіональному управлінні Держпраці графік погашення заборгованості по заробітній платі на 4 (чотири) місяці у період з 01.08.23р до 01.11.23р., сплачуючи по 50 000, 00 грн до 01.08.23р. та 01.09.23р., 150 000, 00 грн до 01.10.23р. та 251 324, 92 грн до 01.11.23р., загалом на суму 501 324, 92 грн.

Суд констатує, що доказів на підтвердження повного/часткового погашення заборгованості по заробітній платі на загальну суму 501 324, 92 грн, згідно запропонованого графіку, боржником не подано.

5.3. Щодо банківської виписки по рахунку № НОМЕР_1 у АТ "Райффайзен Банк" за період з 19.12.23р. до 19.12.23р.

Судом встановлено, що у поданій банківській виписці вбачається, що станом на 14.12.23р. вхідний залишок боржника складав - 330, 18 грн, а вихідний залишок складав - 6 305, 01 грн.

Інших доказів про наявність/відсутність коштів в інших банківських установах та/або в органах казначейської служби, боржником не подано.

5.4. Щодо листів за №б/н від 03.08.23р., адресованих директору із взаємодії із клієнтами АТ "Житомиробленерго" та начальнику Коростенського РЕМ стосовно погодження та затвердження графіку реструктуризації існуючої заборгованості.

Суд зазначає, що до вказаних листів боржником не додано графіки реструктуризації існуючої заборгованості про які вказано у листах разом з доказами на підтвердження повного/часткового погашення такої заборгованості.

5.5. Щодо Звітів про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду у 2021 році та у 2022 році, наказів від 07.05.2022 року за №443 та від 21.03.2022 року за №544, Звіту незалежного практикуючого фахівця про результати виконання завдань з дослідження фінансово-господарської діяльності ДП "Грозинське" №26/ДПГ від 24.08.2023 року.

Як встановлено судом, боржник у своєму клопотанні про долучення доказів зазначав про те, що у Звіті про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду у 2021 році вказано, що посівна площа урожаю кукурудзи становить 250 га, а зібрана площа - 150 га, що значно менше посівної площі. В свою чергу, невиконання зобов`язання перед ТОВ "Агротехніка" виникло внаслідок несприятливих умов вирощування урожаю (погодні умови, виснаження грунту, неякісні посівні матеріали, тощо). У звіті про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду у 2022 році вбачається, що така культура, як кукурудза, взагалі не вирощувалася.

5.6. Суд погоджується із доводами стягувача про те, що боржником не додано всіх відомостей щодо усіх наявних банківських рахунків останнього та наявність податкої звітності за останній період діяльності.

Крім того, суд констатує, що згідно запропонованого графіку розстрочення, станом на 25.01.24р. боржник мав би здійснити перший платіж заборгованості на суму 37 000, 00 грн, однак докази на підтвердження зазначеному, не подано.

Суд констатує, що посилання боржника на скрутне фінансове становище підприємства та додані до Заяви про розстрочення від 20.12.2023 року докази не беруться до уваги, оскільки не є підставами для надання розстрочки виконання рішення суду, позаяк тяжке фінансове становище та відсутність коштів на рахунку боржника не є винятковим, непереборними обставинами, що ускладнюють виконання судового рішення.

Суд звертає увагу, що однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

У разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення чи утримання від таких дій (аналогічна правова позиція викладена у пункті 6.42 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 910/15484/17).

Господарський суд, проаналізувавши наведені боржником докази, вбачає, що вказані боржником обставини не свідчать про неможливість виконання рішення суду у даній справі, оскільки відображають його поточну підприємницьку діяльність, що не є обставинами, з якими закон пов`язує можливість розстрочення виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст. 234-235, 331 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ДП "Грозинське" за вих. №145 від 19.12.23р. (вх. г/с №01-19/116/23 від 20.12.23р.) про розстрочення виконання судового рішення.

Ухвала набрала законної сили 21.02.2024 та може бути оскаржена.

Повний текст ухвали складено та підписано 22.02.2024.

Суддя Машевська О.П.

Друк:

1 - в справу

2,3 - сторонам (через Ел. суд)