ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року м. ОдесаСправа № 916/1105/16(916/2175/23)

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Філінюк І.Г.

суддів: Аленіна О.Ю., Богатиря К.В.

секретар судового засідання - Чеголя Є.О.

за участю:

КП «ЛИМАНСЬКТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» - адвокат Комарова А.О.

Представник АТ «НАК «Нафтогаз України» - Саранюк В.М.

Лиманської селищної ради - Мурзіна Т.А. в порядку самопредставництва.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги

Комунального підприємства «ЛИМАНСЬКТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Перепелиці В.В. та Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

на рішення Господарського суду Одеської області від 31.10.2023

по справі №916/1105/16(916/2175/23)

за позовом Комунального підприємства «ЛИМАНСЬКТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Перепелиці В.В.

до відповідача Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області

про стягнення 776474,11грн.

суддя суду першої інстанції - Найфлейш В.Д.

місце винесення рішення: м. Одеса, пр-т Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області.

Повний текст рішення складено та підписано: 07.11.2023 року.

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року Комунальне підприємство «Лиманськетеплокомуненерго» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Перепелиці В.В. звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області про стягнення 776474,11грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що виконання грошового зобов`язання відповідачем здійснювалось із значною затримкою, у зв`язку з чим у позивача виникло право на стягнення інфляційних витрат за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 31.10.2023 у задоволенні позову Комунального підприємства «Лиманськетеплокомуненерго» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Перепелиці В.В. до відповідача Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області про стягнення 776 474, 11 грн. - відмовлено.

В мотивах прийнятого рішення, суд першої інстанції зазначив, що приймаючи до уваги постанову Південно - західного апеляційного господарського суду від 14.07.2020, яким на Лиманську селищну раду Роздільнянського району Одеської області покладено субсидіарну відповідальності за зобов`язаннями Комунального підприємства «Лиманськетеплокомуненерго» та стягнуто 5 446 531, 69 грн., ліквідатор відповідно до своїх повноважень, які визначені Кодексом України з процедур банкрутства, повинен погасити всі вимоги кредиторів, тому дії ліквідатора щодо стягнення грошових коштів, які перевищують розмір кредиторської заборгованості є перевищенням повноважень ліквідатора у справі про банкрутство.

У зв`язку з чим, суд першої інстанції прийшов до висновку, що підстави для задоволення позову про стягнення інфляційних витрат за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання відсутні, а отже слід відмовити в задоволенні позовної заяви про стягнення інфляційних витрат за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, Комунальне підприємство «Лиманськетеплокомуненерго» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Перепелиці В.В. звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 31.10.2023 по справі №916/1105/16(916/2175/23) та прийняти нове рішення, яким позов Комунального підприємства «Лиманськетеплокомуненерго» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Перепелиці В.В. задовольнити та стягнути з Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області на їх користь 776 474, 11 грн. інфляційних витрат за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 13.11.2020 по 23.02.2022 роки, а також судові витрати.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що судом першої інстанції під час винесення оскаржуваного судового рішення не було враховано те, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Крім того, скаржник в апеляційній скарзі зазначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Також, скаржник зазначає, що судом першої інстанції під час винесення оскаржуваного судового рішення не було враховано правової позиції Верховного Суду, а саме: Великої палати Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року по справі №696/21962/15-ц (провадження 14-16цс18).

Скаржником в апеляційній скарзі зазначається, що Велика палата Верховного Суду вже зауважила, що ст.625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Тому приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ І розділу ІІІ книги 5 ЦК України), так і на не договірні (зокрема, деліктні) зобов`язання (підрозділ - 2 розділу ІІІ книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір, делікт тощо). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачають договір або спеціальний закон, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Таким чином, на думку скаржника, позивач КП «ЛИМАНСЬКТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» мав встановлене законом право на стягнення інфляційних витрат за несвоєчасне виконання відповідачем грошового зобов`язання, визначеного судовим рішенням.

Крім того, скаржником зазначається в апеляційній скарзі, що жоден спеціальний закон, зокрема Кодекс України з процедур банкрутства, не передбачають заборони КП «ЛИМАНСЬКТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» звернутися до суду з даним позовом.

Отже, посилання суду першої інстанції про те, що «позовна заява в даному випадку може бути подана після закриття провадження у справі про банкрутство у зв`язку з повним погашенням вимог кредиторів», також є безпідставним, виходячи з наступного.

На думку скаржника, недоведеною є та обставина, яку суд вважав встановленою, про те, що відбулося повне погашення вимог кредиторів.

За твердженням скаржника, коштів, що надійшли від Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області на виконання постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.07.2020, залишилось недостатньо для завершення всіх розрахунків з кредиторами.

Таким на думку скаржника, суд першої інстанції безпідставно ототожнив зобов`язання Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області, як особи на яку покладено субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями банкрута, яке дійсно обмежується розміром кредиторських вимог, з зобов`язанням, що виникло з підстав ч.2 ст.625 ЦК України, яке таких обмежень немає.

Отже, наповнення ліквідаційної маси КП «ЛИМАНСЬКТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» шляхом стягнення з відповідача інфляційних витрат внаслідок несвоєчасного виконання ним судового рішення є правом та обов`язком ліквідатора.

Крім того, не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить відкрити апеляційне провадження; апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задовольнити; рішення Господарського суду Одеської області від 31.10.2023 у справі №916/1105/16(916/2175/23) та прийняти нове рішення, яким позов Комунального підприємства «Лиманськетеплокомуненерго» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Перепелиці В.В. задовольнити та стягнути з Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області на користь Комунального підприємства «Лиманськетеплокомуненерго» 776 474, 11 грн. інфляційних витрат за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 13.11.2020 по 23.02.2022 роки, а також судові витрати.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Скаржник, в апеляційній скарзі зазначає, що у справі, яка розглядається, в силу положень частини другої статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства та приписів постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.07.2020 року у Лиманській селищній ради Роздільнянського району Одеської області виникло грошове зобов`язання зі сплати коштів у сумі 5 446 531, 69 грн. на користь КП «ЛИМАНСЬКТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО».

На думку скаржника, у справі, що розглядається, предметом позову є стягнення інфляційних нарахувань, що є визначальним для встановлення меж судового розгляду.

Натомість, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог та фактів, що підлягають з`ясуванню у такій справі, став надавати оцінку діям ліквідатора, що мають вчинятися згідно з положеннями статті 30, частини другої статті 61, пункту 1 часини 1 статті 65 Кодексу України з процедур банкрутства, а також обсягу його повноважень, визначеними цими положеннями Кодексу.

Отже, на думку скаржника, дії ліквідатора, зокрема, підлягають у поверненні боржнику сум дебіторської заборгованості та включення їх у подальшому до складу ліквідаційної маси (стаття 61, 62 Кодексу України з процедур банкрутства).

Таким чином, скаржник вважає, що рішенням Господарського суду Одеської області від 31.10.2023 по справі №916/1105/16(916/2175/23) порушуються права та законні товариства як кредитора у справі про банкрутство КП «ЛИМАНСЬКТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО», адже кошти у сумі 776 474, 11 грн., в разі задоволення позову ліквідатора, підлягали б включенню до складу ліквідаційної маси та спрямованню на задоволення вимог кредиторів згідно з черговістю, встановленою статтею 64 Кодексу України з процедур банкрутства.

У зв`язку з чим скаржник вважає, що рішення суду підлягає скасуванню, а позов задоволенню.

Доводи інших учасників провадження у справі.

08.01.2024 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній посилається на те, що рішення суду було ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

09.01.2024 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Комунального підприємства «Лиманськетеплокомуненерго» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Перепелиці В.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу АТ «НАК «Нафтогаз України», в якому апеляційну скаргу підтримає у повному обсязі.

18.01.2024 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Комунального підприємства «Лиманськетеплокомуненерго» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Перепелиці В.В. надійшли письмові пояснення по справі.

Рух справи у суді апеляційної інстанції.

27.11.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Комунального підприємства «ЛИМАНСЬКТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Перепелиці В.В. на рішення Господарського суду Одеської області від 31.10.2023 по справі №916/1105/16(916/2175/23).

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Філінюк І.Г. судді Аленін О.Ю., Богатир К.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.11.2023.

На момент надходження апеляційної скарги матеріали справи №916/1105/16(916/2175/23) на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.11.2023 доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали справи №916/1105/16(916/2175/23) на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду та відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства «ЛИМАНСЬКТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Перепелиці В.В. на рішення Господарського суду Одеської області від 31.10.2023 по справі №916/1105/16(916/2175/23) до надходження матеріалів справи з суду першої інстанції.

04.12.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Одеської області від 31.10.2023 по справі №916/1105/16(916/2175/23).

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Філінюк І.Г. судді Аленін О.Ю., Богатир К.В., що підтверджується протоколом передачі раніше визначеному складу суду від 04.12.2023.

Однак, на момент надходження апеляційної скарги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» матеріали справи №916/1105/16(916/2175/23) на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду також не надійшли.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.12.2023 відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Одеської області від 31.10.2023 по справі №916/1105/16(916/2175/23) до надходження матеріалів справи з суду першої інстанції.

14.12.2023 матеріали справи №916/1105/16(916/2175/23) надійшли на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.12.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами Комунального підприємства «ЛИМАНСЬКТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Перепелиці В.В. та Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Одеської області від 31.10.2023 по справі №916/1105/16(916/2175/23).

Призначено справу № 916/1105/16(916/2175/23) до розгляду на 13.02.2024 о 14:00 год.

29.12.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання представника Комунального підприємства «ЛИМАНСЬКЕТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» - адвоката Комарової Анастасії Олександрівни про участь у судовому засіданні, яке призначене на 13.02.2024 о 14:00 год. в режимі відеоконференції поза межами суду за участю представника Комунального підприємства «ЛИМАНСЬКЕТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» - адвоката Комарової Анастасії Олександрівни, за зареєстрованою електронною адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.01.2024 клопотання представника Комунального підприємства «ЛИМАНСЬКЕТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» - адвоката Комарової Анастасії Олександрівни про участь у судовому засіданні, яке призначене на 13.02.2024 о 14:00 год. по справі №916/1105/16(916/2175/23) в режимі відеоконференції поза межами суду за участю представника Комунального підприємства «ЛИМАНСЬКЕТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» - адвоката Комарової Анастасії Олександрівни, за зареєстрованою електронною адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 - задоволено та надано можливість представнику Комунального підприємства «ЛИМАНСЬКЕТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» - адвокату Комаровій Анастасії Олександрівні взяти участь у судовому засіданні, яке призначене на 13.02.2024 о 14:00 год. по справі №916/1105/16(916/2175/23) в режимі відеоконференції поза межами суду, за зареєстрованою електронної адресою ІНФОРМАЦІЯ_1.

30.01.2024 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання представника Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» - адвоката Саранюк Василя Миколайовича про участь у судовому засіданні, яке призначене на 13.02.2024 о 14:00 год. в режимі відеоконференції поза межами суду за участю представника Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» - адвоката Саранюк Василя Миколайовича, за зареєстрованою електронною адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.01.2024 клопотання представника Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» - адвоката Саранюк Василя Миколайовича про участь у судовому засіданні, яке призначене на 13.02.2024 о 14:00 год. у справі №916/1105/16(916/2175/23) в режимі відеоконференції поза межами суду за участю представника Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» - адвоката Саранюк Василя Миколайовича, за зареєстрованою електронною адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 - задоволено та надано можливість представнику Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» - адвокату Саранюк Василю Миколайовичу взяти участь у судовому засіданні, яке призначене на 13.02.2024 о 14:00 год. по справі №916/1105/16(916/2175/23) в режимі відеоконференції поза межами суду, за зареєстрованою електронної адресою ІНФОРМАЦІЯ_2.

У судовому засіданні 13.02.2024 представники КП «ЛИМАНСЬКТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» та АТ «НАК «Нафтогаз України» підтримали апеляційні скарги з підстав, наведених в них.

Представник Лиманської селищної ради заперечував щодо задоволення апеляційних скарг з підстав законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи і їх повноту, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Фактичні обставини справи.

Постановою Південно - західного апеляційного господарського суду від 14.07.2020 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задоволено, пункт 1 резолютивної частини рішення Господарського суду Одеської області від 18.02.2020 скасовано та прийнято нове рішення, заяву ліквідатора арбітражного керуючого Вудуда Г.І. про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на Лиманську селищну раду Роздільнянського району Одеської області - задоволено, покладено субсидіарну відповідальність на Лиманську селищну раду Роздільнянського району Одеської області () за зобов`язаннями Комунального підприємства «Лиманськетеплокомуненерго» стягнуто з Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області на користь Комунального підприємства «Лиманськетеплокомуненерго» 5446 531,69 грн., що складає різницю між сумою вимог кредиторів банкрута, яка затверджена господарським судом, і ліквідаційною масою, стягнуто з Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 2102,00 грн. судового збору, сплаченого Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за подання апеляційної скарги.

Постановою КГС ВС від 12.11.2020 касаційну скаргу Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області за вх. № 5939/2020 залишено без задоволення, постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.07.2020 у справі № 916/1105/16 залишено без змін.

Отже, на Лиманську селищну раду Роздільнянського району Одеської області покладено субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями Комунального підприємства «Лиманськетеплокомуненерго», стягнуто з Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області на користь Комунального підприємства «Лиманськетеплокомуненерго» 5446 531,69 грн., що складає різницю між сумою вимог кредиторів банкрута.

Відповідно до платіжних інструкцій: №419 від 24.06.2021 на суму 2756,00 грн.; №418 від 24.06.2021 на суму 2756,00 грн.; №420 від 24.06.2021 на суму 294 488 грн.; №627 від 08.09.2021 на суму 300000,00 грн.; №739 від 05.11.2021 на суму 150 000,00 грн.; №528 від 27.10.2022 на суму 672372,83 грн.; №95 від 27.02.2023 на суму 3259083,51 грн.; №3116 від 01.05.2023 на суму 765075,35 грн. Лиманська селищна рада Роздільнянського району Одеської області виконала рішення суду в повному обсязі та сплатила на користь Комунального підприємства «Лиманськетеплокомуненерго» 5 446 531, 69 коп.

Як встановлено місцевим господарським судом, Комунальне підприємство «Лиманськетеплокомуненерго» має заборгованість перед такими кредиторами: ГУ ДПС в Одеській області на суму 1913900,47 та Публічне акціонерне товариство НАК «Нафтогаз України» на суму 3532631,22 грн.

Кошти сплачені Лиманською селищною радою Роздільнянського району Одеської області на користь Комунального підприємства «Лиманськетеплокомуненерго» повинні бути спрямовані на погашення вимог кредиторів, а саме ГУ ДПС в Одеській області та ПАТ НАК «Нафтогаз України».

Відповідно до звіту ліквідатора 13.10.2021 було погашено кредиторські вимоги АТ «НАК «Натогаз України» в розмірі 2756,00 грн., 08.11.2021р. ГУ ДПС в Одеській області, у розмірі 2756,00 грн. та 277060,59 грн., 31.10.2022р. здійснено перерахування коштів ГУ ДПС в Одеській області для часткового задоволення вимог даного кредитора, 05.01.2023р. ліквідатором перераховано до ГУ ДПС в Одеській області 600000,00 грн., однак матеріали справи не містять доказів щодо погашення вимог на загальну суму 5446 531, 69 грн.

Згідно протоколу комітету кредиторів від 18.04.2023 прийнято рішення звернутися до суду з позовною заявою про стягнення з Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області інфляційних витрат за прострочення виконання грошового зобов`язання за період 13.11.2020 по 23.02.2022.

Позиція Південно - західного апеляційного господарського суду.

Відповідно до преамбули Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Згідно із абзацом першим частини другої статті 61 КУзПБ під час здійснення своїх повноважень ліквідатор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства. Розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою.

У разі банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника - юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника може бути покладена субсидіарна відповідальність за його зобов`язаннями. Стягнені суми включаються до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані лише для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленому цим Кодексом (абзаци другий, третій частини другої статті 61 КУзПБ).

Отже, субсидіарна відповідальність у справах про банкрутство є самостійним цивільно-правовим видом відповідальності, який за заявою ліквідатора покладається на засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника боржника при наявності підтвердження вини вказаних осіб у доведенні юридичної особи (боржника у справі про банкрутство) до стану неплатоспроможності.

Метою субсидіарної відповідальності як інституту є створення для кредиторів в межах справи про банкрутство додаткових гарантій захисту їх прав та законних інтересів та недопущення використання юридичної особи як інструменту безпідставного збагачення за чужий рахунок, відтак забезпечення стабільності функціонування ринку та фінансової дисципліни.

Так, ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.08.2016 затверджено реєстр вимог кредиторів КП «Лиманськетеплокомуненерго», а саме Роздільнянська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС в Одеській області 2 756, 00 (судові витрати) - перша черга, 1 416 860, 83 (основний борг) - третя черга, 494 283, 64 (штрафні санкції та пеня) - шоста черга; ПАТ «НАК «Нафтогаз України» 2 756, 00 (судові витрати) - перша черга, 1 575 041, 46 (основний борг) - четверта черга, 1 954 833, 76 (штрафні санкції та пеня) - шоста черга, тощо.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 18.10.2016р. ухвалу Господарського суду Одеської області від 02.08.2016 р. у справі № 916/1105/16 про затвердження реєстру вимог кредиторів змінено в частині віднесення вимог ПАТ «НАК «Нафтогаз України» щодо 3 % річних та інфляційних витрат до 6 черги реєстру вимог кредиторів. Пункт 2 реєстру вимог кредиторів викладено у наступній редакції: ПАТ «НАК «Нафтогаз України»: 2 756 грн. судового збору - перша черга, 3 259 083,51 грн. (основний борг) - 4 черга, 270 791,71 грн. (штрафні санкції) - 6 черга.

В ході ліквідаційної процедури активів банкрута виявлено не було.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.07.2020 - заяву ліквідатора, арбітражного керуючого Вудуда Г.І. про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на Лиманську селищну раду Роздільнянського району Одеської області задоволено. Покладено субсидіарну відповідальність на Лиманську селищну раду Роздільнянського району Одеської області за зобов`язаннями Комунального підприємства «Лиманськетеплокомуненерго». Стягнуто з Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області на користь Комунального підприємства «Лиманськетеплокомуненерго» 5 446 531,69 грн, що складає різницю між сумою вимог кредиторів банкрута, яка затверджена господарським судом, і ліквідаційною масою.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи приписи частини другої статті 61 КУзПБ, якими встановлено, що стягнені суми включаються до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані лише для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленому цим Кодексом, а також що особа, яка несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника лише у розмірі між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою, а заявлений позов ліквідатора про стягнення 776474,11грн. виходить за межі кредиторських вимог.

Так, за визначенням, яке міститься у статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства:

кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

ліквідатор - арбітражний керуючий, призначений господарським судом для здійснення ліквідаційної процедури;

погашення боргів боржника - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою задоволення вимог кредиторів за рахунок реалізації майна боржника, визнаного банкрутом у порядку, встановленому цим Кодексом;

Отже, ліквідатор боржника не є його кредитором в розумінні закону, тому не має повноважень звертатись до суду з вимогами до боржника про стягнення інфляційних втрат за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.

Щодо доводів апеляційних скарг, що законодавство не передбачають заборони КП «ЛИМАНСЬКЕТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» звернутися до суду з даним позовом», проте норми Кодекс України з процедур банкрутства не надають арбітражному керуючому права та повноваження звертатись до Засновника про стягнення інфляційних втрат за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання перед іншими особами

Колегія суддів не приймає доводи апеляційних скарг, що статтею 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір, делікт тощо), а отже приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачають договір або спеціальний закон, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Так, відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, постанови Верховного Суду від 04.10.2019 у справі №915/880/18, від 26.09.19 у справі №912/48/19, від 18.09.2019 у справі №908/1379/17 тощо).

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (постанова Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18). Визначене частиною 2 статті 625 ЦК України право стягнення інфляційних втрат є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити згадані вище інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які, через інфляційні процеси, матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані (у тому числі у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг).

Колегія суддів зауважує, що в рамках даної справи та з урахуванням Постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.07.2020, позивач - Комунальне підприємство «ЛИМАНСЬКТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» не є кредитором відносно відповідача, як і відповідач - Лиманська селищна рада Роздільнянського району Одеської області не є боржником відносно позивача, а отже позивач не наділений правом звертатись з вимогою про відшкодування матеріальних втрат інших кредиторів.

Приймаючи до уваги постанову Південно - західного апеляційного господарського суду від 14.07.2020, яким на Лиманську селищну раду Роздільнянського району Одеської області покладено субсидіарну відповідальності за зобов`язаннями Комунального підприємства «Лиманськетеплокомуненерго» та стягнуто 5 446 531 грн. 69 коп. ліквідатор відповідно до своїх повноважень, які визначені Кодексом України з процедур банкрутства, повинен погасити всі вимоги кредиторів, тому дії ліквідатора щодо стягнення грошових коштів, які перевищують розмір кредиторської заборгованості є перевищенням повноважень ліквідатора у справі про банкрутство, отже, підстави для задоволення позову про стягнення інфляційних витрат за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання відсутні.

Інші доводи апеляційних скарг також жодним чином не спростовують висновків, до яких дійшла колегія суддів та не доводять неправильність чи незаконність рішення, прийнятого судом першої інстанції.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України»).

Висновки суду апеляційної інстанції.

Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Будь-яких підстав для скасування рішення господарського суду за результатами його апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено.

За вказаних обставин рішення Господарського суду Одеської області від 31.10.2023 підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги - залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційних скарг на скаржників.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Комунального підприємства «ЛИМАНСЬКТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» та Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 31.10.2023 по справі № 916/1105/16(916/2175/23)- залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Комунальне підприємство «ЛИМАНСЬКТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» та Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 19.02.2024.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя К.В. Богатир