ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.02.2024м. СумиСправа № 920/1334/23

Господарський суд Сумської області у складі

судді Резніченко О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Бублик Т.Д.,

розглянув у порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера»

до відповідача: Дочірнього підприємства «Водоочистка» Товариства з обмеженою відповідальністю «Водоторгприлад»

про стягнення 627 005 грн 95 коп.

за участю представників сторін:

від позивача: Сахнов Д.А. (в режимі відеоконференції)

від відповідача: не прибув

Стислий виклад позицій сторін по справі. Заяви, які подавались сторонами. Процесуальні дії, які вчинялись судом.

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача 627005 грн 95 коп. заборгованості по договору постачання електричної енергії споживачу №2001270 від 17.02.2023, до умов якого відповідач приєднався заявою приєднанням від 17.02.2023, обравши комерційну пропозицію, а саме: 595132 грн 78 коп. заборгованості за спожиту електричну енергію з ПДВ, 640 грн 98 коп. пені, 20045 грн 75 коп. інфляційні втрати, 11186 грн 44 коп. 3% річних. Також, позивач просить суд стягнути з відповідача судовий збір в сумі 9405 грн 09 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем було порушено умови договору постачання електричної енергії споживачу №2001270 від 17.02.2023 (далі по тексту Договір №2001270), до якого відповідач приєднався згідно із заявою від 17.02.2023, а саме: несвоєчасно здійснено оплату за спожиту у вересні-жовтні 2023 р. активну електричну енергію.

Тому відповідно до п.п. 5.8., 6.2., 9.1., 9.2. договору №2001270, ст.ст. 526, 530 ЦК України у позивача виникло право на стягнення основного боргу, а також нарахування пені, інфляційних збитків та 3% річних, розрахунок яких додано до позовної заяви.

Ухвалою суду від 24.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначене на 03.01.2024.

21.12.2023 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву (вх №7975), в якому зазначив, що беззаперечно визнає суму основного боргу в сумі 595132,78 грн та зазначає, що станом на 19.12.2023 в рахунок погашення основної суми боргу перераховано грошові кошти в сумі 104207,46 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 978. Також, відповідач зазначив, що нарахування штрафних санкцій є незаконними, а тому сплаті вони не підлягають. Відповідач, просить суд частково задовольнити позовну заяву на суму 490925,32 грн.

28.12.2023 представник позивача подав до суду відповідь на відзив (вх №5135), в якій підтримує позовні вимоги в повному обсязі.

Розгляд справи 03.01.2024 не відбувся, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та оголошенням повітряної тривоги.

Ухвалою суду від 03.01.2024 підготовче засідання у справі відкладене на 24.01.2024.

22.01.2024 представник позивача подав до суду пояснення в якому зазначив, що станом на 17.01.2024 залишок заборгованості відповідача становить 31873,17 грн, з них: 640,98 грн пеня, 20045,75 грн інфляційні втрати, 11186,44 грн 3% річних, а також заявлена до відшкодування сума судового збору в розмірі 9405,09 грн.

Відповідно до ухвали суду від 24.01.2024 закрито підготовче провадження у справі №920/1334/23, справу призначено до судового розгляду по суті на 14.02.2024.

Представник відповідача в судове засідання не прибув.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.

17.02.2022 між сторонами укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №2001270), до умов якого відповідач приєднався заявою - приєднанням від 17.02.2022, обравши Комерційну пропозицію.

За умовами Договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Вищезазначене підтверджується копією вказаного Договору та копією заяви-приєднання до договору (а.с.18-22).

Позивач на виконання умов договору здійснив поставку, а відповідач спожив у вересні-жовтні 2023 року - 108619 кВт*год електричної енергії. В підтвердження вказаних фактів позивачем подані докази: листи № 90-03/1504 від 20.10.2023, №90-05/1724 від 13.11.2023 філії «Охтирський РЕМ» АТ «Сумиобленерго» про обсяги споживання електричної енергії (а.с.25,26), рахунки за вересень 2023, жовтень 2023, акти прийняття-передавання товарної продукції активної електричної енергії за вересень 2023, жовтень 2023.

АТ «Сумиобленерго» відповідно до вимог Кодексу комерційного обліку електричної енергії (затверджений постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 311) виконує функції адміністратора комерційного обліку та надає сертифіковані данні, що використовуються всіма учасниками для розрахунків на ринку електричної енергії.

Відповідно до підпункту 1 п. 6.2. Договору відповідач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату активної електричної енергії згідно з умовами Договору.

Згідно п. 4.13 Правил роздрібного ринку електричної енергії для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію позивач має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій формі.

Позивач надав відповідачу рахунки на оплату. В рахунках зазначено, що остаточний розрахунок повинен бути проведений відповідно: за вересень 2023 до 16.10.2023, за жовтень 2023 до 15.11.2023. Рахунки отримані відповідачем нарочно. Оскільки відповідач заборгованість не сплатив, то позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано доводів позивача.

Тому вказані вище обставини доведені позивачем перед судом належними та допустимими доказами, про які зазначено вище та є такими, що встановлені судом.

Згідно зі ст. 526, ст. 530 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Судом встановлено, що між сторонами було укладено Договір. Позивачем відповідачу було поставлено у вересні-жовтні 2023 року електричну енергію по Договору на суму 595132 грн 78 коп. Відповідачем електричну енергію було прийнято, що підтверджується відповідними листами, рахунками і не заперечується відповідачем.

Станом на дату відкриття провадження у справі (24.11.2023) сума основного боргу, заявлена до стягнення, становила 595132 грн 78 коп.

У подальшому відповідачем після відкриття провадження у справі було сплачено суму основного боргу повністю (595132 грн 78 коп.), про що позивач зазначив у поясненнях (вх №203 від 22.01.2024). Зазначене підтверджується письмовими матеріалами справи: платіжними інструкціями, копії яких подані сторонами (а.с. 95, 124-126, 128-132, 139-144, 147).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Оскільки сума основного боргу в розмірі 595132 грн 78 коп. була сплачена відповідачем після відкриття провадження у справі, тому провадження в частині стягнення 595132 грн 78 коп. заборгованості підлягає закриттю, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України, у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Відповідач, погоджуючись з нарахуванням суми основного боргу, заперечує проти вимог в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних збитків, виходячи з наступного:

Як визначено п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» регулятор здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зокрема: у сфері енергетики: діяльності з виробництва, передачі, розподілу, постачання електричної енергії, зберігання енергії; діяльності з організації купівлі-продажу електричної енергії на ринку «на добу наперед» та внутрішньо добовому ринку, забезпечення купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом, трейдерської діяльності тощо.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», регулятор має право приймати рішення з питань, що належать до його компетенції, які є обов`язковими до виконання.

Положеннями ч. 9 ст. 14 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» рішення Регулятора є обов`язковими до виконання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг.

Частиною 1 статті 6 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що державне регулювання ринку електричної енергії здійснює Регулятор у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства.

НКРЕКП було прийнято постанову «Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі - фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану» від 25.02.2022 № 332.

Підпунктом 16 пункту 1 вказаної постанови НКРЕКП, який набрав чинності 26.04.2022 (з дня прийняття постанови НКРЕКП від 26.04.2022 № 413 «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 25 лютого 2022 року № 332 та визнання такою, що втратила чинність, постанови НКРЕКП від 08 квітня 2020 року № 766»), встановлено зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування.

Відповідна постанова у вказаній частині не визнана недійсною в установленому порядку. Введений в Україні воєнний стан на час вирішення даного спору не припинено та не скасовано.

Таким чином, на думку відповідача, нарахування штрафних санкцій є незаконним, а тому сплаті вони не підлягають.

У свою чергу, обґрунтовуючи свої вимоги в цій частині, позивач наголошує на тому, що нарахування пені закінчилось 25.04.2022 у зв`язку з тим, що 26.04.2022 набрав чинності підпункт 16 пункту 1 постанови НКРЕКП № 332 від 25.02.2022, який зупинив нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії.

Зазначена постанова запроваджує мораторій на нарахування та стягнення саме пені як виду штрафних санкцій. Відповідач у відзиві помилково відносить річні та інфляційні втрати до категорії «штрафні санкції». Відповідно до п. 3.1 постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» від 17.12.2013 року № 14 інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене ст. 625 ЦК України право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Верховного Суду України від 23.01.2012 року по справі №37/64)

Слід також зазначити, що статтею 614 ЦК України встановлено відсутність вини як підставу звільнення особи від відповідальності за порушення зобов`язання, тоді як норми статті 625 ЦК України, які визначають відповідальність за порушення грошового зобов`язання незалежно від наявності чи відсутності вини боржника, є спеціальними, конкретизуючими і не передбачають жодних підстав звільнення від відповідальності за неможливість виконання саме грошового зобов`язання.

Чинне законодавство як станом на сьогодні, так і станом на момент виникнення спірних правовідносин не містило будь-яких обмежень на нарахування та стягнення річних та інфляційних втрат. Отже, обчислення ТОВ «ЕНЕРА» сум стягнення повною мірою відповідає вимогам чинного законодавства.

Позивачем наданий до матеріалів справи розрахунок 3% річних та інфляційних збитків (а.с.10-17).

Дослідивши розрахунок, суд встановив, що інфляційні втрати розраховані позивачем за період з 20.04.2022 до 10.11.2023 на загальну суму 20045 грн 75 коп.

Суд перевірив розрахунок позивача та вважає, що вимоги у частині стягнення інфляційних втрат є обґрунтованими.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення 3% річних у розмірі 11186 грн 44 коп. за період з 20.04.2022 до 10.11.2023.

Судом перевірено поданий позивачем розрахунок.

Відповідач контррозрахунку 3% річних не подав.

Тому суд задовольняє позовні вимоги у частині стягнення 3% річних та інфляційних збитків.

Щодо вимоги про стягнення пені

Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом та якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України та статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань». За змістом ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 1 та ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 22 листопада 1996 року №543/96-ВР платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Розділом «Розмір пені за порушення строку оплати та/або штраф» комерційної пропозиції визначено, що за внесення платежів, передбачених умовами договору, з порушенням термінів, визначених цією комерційною пропозицією, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Позивачем додано до позову розрахунок розміру пені. Судом перевірено розрахунок (а.с. 9) та встановлено, що пеня нарахована з урахуванням приписів підпункту 16 пункту 1 постанови НКРЕКП № 332 від 25.02.2022, вищезазначених нормативних актів та умов договору на залишок заборгованості на загальну суму 194964 грн 05 коп. за період з 20.04.2022 по 25.04.2022.

Тому суд вважає обґрунтованим позов у частині стягнення пені.

Відповідач, у свою чергу, у відзиві на позов просить суд зменшити розмір пені, оскільки сума штрафних санкцій, які підлягають стягненню, складає 5,35 % від суми основного боргу, а отже відповідач вважає, що вказана сума є надмірно великою для нього та несправедливою.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Однак, відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Згідно до ч. 2 ст. 233 ГК України у разі якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

В даній нормі під «іншими учасниками господарських відносин» слід розуміти третіх осіб, які не беруть участь у правовідносинах між боржником та кредитором, проте, наприклад, пов`язані з кредитором договірними відносинами. Якщо порушення зобов`язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб`єкта, то суд може зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами на яких має ґрунтуватися зобов`язання між сторонами є добросовісність, розумність і справедливість. Із мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013 вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання. Тому, судом враховано факт відсутності у відповідача основного боргу за укладеним між сторонами Договором, а також те, що порушення виконання зобов`язання за Договором не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин. Також, суд враховує не тільки фінансовий стан сторін, а й ступінь виконання боржником зобов`язань за Договором (зокрема, його повне виконання), стягнення сум інфляційних втрат та відсотків річних, які мають забезпечити баланс інтересів сторін.

У правовій позиції «Щодо підстав для зменшення розміру штрафних санкцій» Верховний Суд (пункт 13 постанови Верховного Суду від 08.05.2018 у справі №924/709/17) наголошує, що за змістом наведених вище норм зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу та розмір, до якого підлягає зменшенню. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Наведеної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 08.05.2018 у справі № 924/709/17.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309 (із змінами відповідно до Наказу № 224 від 17 серпня 2023 року) затверджено ПЕРЕЛІК територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією

Відповідно до вказаного переліку Охтирська міська територіальна громада протягом тривалого часу була у вказаному переліку.

Більшість споживачів (фізичні особи) підприємства залишили територію України, що унеможливлює стягнення грошових коштів за надані комунальні послуги, що підтверджується довідкою про заборгованість населення в сумі 2349906,59 грн (а.с. 96).

Враховуючи викладене вище, суд приймає до уваги відсутність доказів на підтвердження понесення позивачем збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань по Договору або погіршення матеріального стану підприємства саме у зв`язку з діями відповідача, складне фінансове становище, а також враховує ступінь виконання зобов`язання відповідачем(основну заборгованість сплачено повністю), суд вважає за доцільне зменшити розмір нарахування пені на 50%, а стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня в розмірі 320 грн 49 коп.

Розподіл судових витрат між сторонам.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Позивачем у судовому засіданні було заявлене усне клопотання про повернення з державного бюджету частини судового збору, сплаченого при поданні позову у зв`язку з закриттям провадження у частині стягнення суми основного боргу.

Враховуючи те, що судом позовні вимоги позивача до відповідача визнані обґрунтованими, провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу закрите, позивачем заявлене клопотання про повернення йому з державного бюджету частини судового збору, сплаченого при поданні позову, то на відповідача покладаються витрати із сплати судового збору в розмірі 478 грн 10 коп., а 8926 грн 99 коп. підлягають поверненню позивачу.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 231, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера» до Дочірнього підприємства «Водоочистка» Товариства з обмеженою відповідальністю «Водоторгприлад» про стягнення 627005 грн 95 коп. задовольнити.

2. Провадження у справі в частині стягнення основного боргу у розмірі 595132 грн 78 коп. закрити.

3. Стягнути з Дочірнього підприємства «Водоочистка» Товариства з обмеженою відповідальністю «Водоторгприлад» (вул. Ярославського, буд. 15, м. Охтирка, Сумська область, 42700, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера» (вул. Госпітальна, буд. 12-Е, 3 поверх, кімната 16, м. Київ, 01601, ) 320 грн 49 коп. пені, 20045 грн 75 коп. інфляційних втрат, 11186 грн 44 коп. 3% річних, 478 грн 10 коп. витрат по сплаті судового збору.

4. Клопотання відповідача про зменшення розміру пені (викладене у відзиві на позов) задовольнити. Зменшити розмір пені на 50%.

5. Видати позивачу - Товариству з обмеженою відповідальністю «Енера» наказ після набрання рішенням законної сили.

6. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Енера» з державного бюджету 8962 грн 99 коп. судового збору, про що після набрання рішенням законної сили постановити відповідну ухвалу.

7. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

8. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повні реквізити сторін зазначені у п. 2 резолютивної частини даного рішення.

Повне судове рішення складено 19.02.2024.

Суддя О.Ю. Резніченко