ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2024 р. Справа№ 910/7084/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання) апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг", м. Київ

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.07.2023

у справі № 910/7084/23 (суддя Гулевець О.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", м. Київ

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг", м. Київ

про стягнення 43 510, 16 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

У травні 2023 року Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (далі - АТ "НАСК "Оранта", позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" (далі - ТДВ "Страхова група "Оберіг", відповідач) про стягнення 43 510,16 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем у відповідності до умов укладеного Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів ОЦВ-СП-ЗД-21-32-69300/1 від 29.03.2022, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, сплачено страхове відшкодування в розмірі 87 020,32грн. Оскільки автомобіль, з вини водія якого було спричинено дорожньо-транспортну пригоду, був забезпечений також і полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 202279669 (ТДВ "Страхова група "Оберіг"), позивач відповідно до Порядку виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженого протоколом Президії МТСБУ від 26.02.2020 № 464/2020, набув право на отримання 50% від сплаченого страхового відшкодування до ТДВ "Страхова група "Оберіг" та звернувся до останнього з вимогою про таку виплату. Однак відповідачем відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування з посиланням на підпункт 37.1.3 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Вважаючи дану відмову безпідставною, позивачем заявлено позов про стягнення з відповідача 43 510, 16 грн в рахунок компенсації виплаченого ним страхового відшкодування.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.07.2023 у справі №910/7084/23 позов задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з ТДВ "Страхова група "Оберіг" на користь АТ "НАСК "Оранта" страхове відшкодування у сумі 43 510,16 грн та судовий збір у сумі 2 684,00 грн.

Ухвалюючи рішення у даній справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки позивач сплатив на користь потерпілої особи 87 020,32грн страхового відшкодування, і на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди (16.12.2021) на транспортний засіб, водій якого визнаний винним у вчиненні ДТП, діяло два поліси страхування цивільно-правової відповідальності, в тому числі поліс відповідача, тому він несе рівнозначну відповідальність разом з позивачем за спричинену потерпілій особі шкоду, у зв`язку з чим ТДВ "Страхова група "Оберіг" зобов`язане сплатити позивачу 43 510,16 грн страхового відшкодування. Водночас, суд першої інстанції відхилив заперечення відповідача в частині вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля потерпілої особи, так як наявною в матеріалах справи ремонтною калькуляцією від 01.02.2022 підтверджується розмір матеріального збитку та відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

14.08.2023 ТДВ "Страхова група "Оберіг" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій не погоджується з прийнятим Господарським судом міста Києва у справі №910/7084/23 рішенням від 14.07.2023, вважає його незаконним та необґрунтованим, оскільки суд першої інстанції ухвалив це рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням усіх фактичних обставин справи, не дослідженням та не наданням належної оцінки належним в матеріалах справи доказам, без сприяння повному розгляду справи.

Так, за твердженням відповідача, судом першої інстанції залишено поза увагою аргументовані доводи про підстави для відмови у задоволенні позову, які були викладені ним у відзиві на позовну заяву, зокрема порушення позивачем вимог Порядку виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженого протоколом Президії МТСБУ від 26.02.2020 №464/2020, що позбавило відповідача можливості встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини і обставини її настання та розміру заподіяної шкоди, отримати своєчасне повідомлення про прийняте рішення та заплановану виплату страхового відшкодування.

Поряд з цим, відповідач вказує в апеляційній скарзі на те, що оскільки позивачем не було погоджено з відповідачем розмір виплати страхового відшкодування, тому він мав додати до заяви про виплату страхового відшкодування звіт про оцінку або висновок автотоварознавчого дослідження, яким визначається розмір матеріальної шкоди, проте цього не було зроблено як на стадії досудового врегулювання, так і на стадії судового розгляду справи.

Крім того, відповідач вважає, що позивачем до матеріалів справи не надано жодного належного доказу в обґрунтування розміру страхового відшкодування фактично сплаченого потерпілій особі, наявні у справі докази його не підтверджують.

Також відповідачем в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке мотивоване тим, що оскаржуване рішення від 14.07.2023 було отримано ним 25.07.2023, що підтверджується матеріалами справи.

З огляду на зміст апеляційної скарги, наявного в ній мотивування, зазначення рішення суду першої інстанції, що оскаржується у даній справі, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що допущена відповідачем технічна описка в її прохальній частині не спростовує відповідності поданої відповідачем апеляційної скарги вимогам, встановленим статтею 258 Господарського процесуального кодексу України, щодо форми та змісту апеляційної скарги. Апеляційна скарга ТДВ "Страхова група "Оберіг" від 14.08.2023 у даній справі визнана судом апеляційної інстанції прийнятною до розгляду.

У поданій 20.10.2023 до Північного апеляційного господарського суду відповіді на відзив на апеляційну скаргу, ТДВ "Страхова група "Оберіг" заперечила посилання позивача на те, що підставою його звернення з цим позовом до суду слугують положення статті 540 Цивільного кодексу України, а не приписи Порядку, оскільки лише Порядок, як виключення із загального правила, передбаченого статтею 989 Цивільного кодексу України (нікчемність нового договору страхування), регулює взаємовідносини між страховиками, які одночасно забезпечили цивільно-правову відповідальність власників (водіїв) одного й того ж самого транспортного засобу. Також скаржник наголошує на помилковому застосуванні позивачем в обґрунтування правильності визначення розміру збитків норми пункту 34.4 статті 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у редакції, яка втратила чинність у відповідності із Законом №1909-ІХ від 18.11.2021.

Вважаючи вимоги позивача недоведеними належними доказами та такими, що не підлягають задоволенню, відповідач у відповіді на відзив просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.07.2023 у справі №910/7084/23 та постановите нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, стягнути на користь відповідача витрати за надання правової допомоги та витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.08.2023, матеріали апеляційної ТДВ "Страхова група "Оберіг" у судовій справі №910/7084/23 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Кравчук Г.А., судді - Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.08.2023 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/7084/23; відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою ТДВ "Страхова група "Оберіг" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.07.2023 у справі №910/7084/23 до надходження до суду матеріалів справи.

11.09.2023 матеріали справи № 910/7084/23 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.09.2023 клопотання ТДВ "Страхова група "Оберіг" про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 14.07.2023 у справі №910/7084/23 задоволено, поновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у даній справі; відкрито апеляційне провадження за зазначеною апеляційною скаргою відповідача; постановлено розгляд апеляційної скарги здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання), рекомендовано учасникам справи вчинити відповідні процесуальні дії.

Крім того, зазначеною ухвалою колегією суддів апеляційного господарського суду на підставі статей 12, 252, 270 Господарського процесуального кодексу України відмовлено скаржнику у задоволенні його клопотання про розгляд апеляційної скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи, у зв`язку з його необґрунтованістю.

Оскільки ТДВ "Страхова група "Оберіг" оскаржується в апеляційному порядку рішення місцевого господарського суду у справі з ціною позову, яка не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684,00 грн*100 = 268 400,00 грн), зважаючи на характер спірних правовідносин, предмет доказування та встановлення обставин справи і не потребують проведення судового засідання з повідомленням сторін, колегія суддів апеляційного господарського суду визнала за необхідне здійснювати розгляд справи за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Позиції інших учасників справи.

12.10.2023 0АТ "НАСК "Оранта" надало до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу (надіслано поштою 09.10.2023), у якому заперечує проти її доводів, просить відмовити у її задоволенні, а оскаржуване рішення залишити без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу, посилаючись на норми статей 7, 22, 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", позивач зазначає, що визначення розміру збитку може бути покладене на працівника, аварійного комісара чи експерта-представника страховика, а отже наданий позивачем розрахунок суми страхового відшкодування відповідає вимогам чинного законодавства.

Крім того, позивач вказує, що передбачені Порядком правила виконання зобов`язань страховиками при настанні страхової події, яка є страховим випадком за декількома полісами, не спростовує право позивача на звернення з позовом до суду, адже таке право у позивача виникло не в силу приписів Порядку, а відповідно до положень статті 540 Цивільного кодексу України.

Також позивач у відзиві на апеляційну скаргу звертає увагу на те, що МТСБУ у відповіді на скаргу позивача від 28.02.2023 щодо спірних правовідносин з відповідачем, зазначило, що невиконання обов`язків передбачених пунктом 3.2 статті 3 Порядку не може бути підставою для відмови у компенсації страхового відшкодування, оскільки рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування приймається страховиком виключно у разі невизнання вимог заявника та з підстав, визначених статтею 32 та/або статтею 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Факт недотримання АТ "НАСК "Оранта" процедури врегулювання, передбаченої Порядком, унеможливлює застосування заходів впливу МТСБУ за порушення Порядку, однак не звільняє ТДВ "СГ "Оберіг" від обов`язку прийняти рішення щодо виплати страхового відшкодування згідно із Законом.

У наданих позивачем до суду апеляційної інстанції письмових поясненнях, аналізуючи положення статей 32, 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", позивач наголошує, що підстави відмови у виплаті страхового відшкодування є вичерпними, їх перелік розширеному тлумаченню не підлягає, отже несвоєчасне чи неповідомлення страховика про настання страхового випадку не є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Направивши заяву про страхове відшкодування відповідачу 30.06.2022, АТ "НАСК "Оранта" повідомила ТДВ "Страхова група "Оберіг" про місце і обставини ДТП, розмір сплаченого страхового відшкодування. Поряд з цим, при зверненні до суду позивач надав відповідачу повний пакет документів, необхідних для прийняття рішення з виплати страхового відшкодування потерпілій особі. За таких обставин, за твердженням позивача, апеляційна скарга відповідача є необґрунтованою, у її задоволенні слід відмовити, а оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Як вбачається із матеріалів справи, 16.12.2021 в м. Біла Церква відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів "Volkswagen", реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та "Volkswagen", реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Згідно із постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.02.2022 у справі №357/591/22 дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення водієм транспортного засобу "Volkswagen", реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 пункту 16.11 Правил дорожнього руху.

Вказаною постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.02.2022 у справі №357/591/22 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди і вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, транспортний засіб "Volkswagen", реєстраційний номер НОМЕР_1 , був застрахований в АТ "НАСК "Оранта" (позивач) відповідно до полісу № АТ/0992345 та у ТЛВ "Страхова група "Оберіг" (відповідач) згідно з полісом № 202279669.

20.12.2021 страхувальник ОСОБА_1 (винна особа) звернувся до АТ "НАСК "Оранта" із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 16.12.2021, копія якого наявна в матеріалах справи. У даному повідомленні міститься відмітка про сповіщення цілодобову службу страховика про ДТП 17.12.2021. На підтвердження даної обставини до позовної заяви позивачем додано роздруківку реєстрації такого сповіщення.

Крім того, 23.12.2023 потерпіла особа звернулась до АТ "НАСК "Оранта" із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про страхове відшкодування, копії зазначених документів наявні в матеріалах справи.

Листом від 22.12.2021 за №09-02-201-04/11067 позивач повідомив відповідача про отримання повідомлення про ДТП , що мала місце 16.12.2021, за участю транспортних засобів "Volkswagen" реєстраційний номер НОМЕР_1 , та "Volkswagen", реєстраційний номер НОМЕР_2 , повідомлено про початок процесу врегулювання зазначеної події та просив відповідача надати інформацію про виплату страхового відшкодування.

На вказане звернення позивача відповідач надав відповідь, в якій просив забезпечити участь ТДВ "Страхова група "Оберіг" в розслідуванні страхового випадку, повідомити про дату та місце проведення огляду пошкодженого майна, направити копії наявних документів на електронну або поштову адресу відповідача, зазначивши їх реквізити.

У подальшому, 29.03.2022, на підставі, зокрема, калькуляції - дослідження, акта огляду пошкодженого транспортного засобу, ремонтної калькуляції, розрахунку страхового відшкодування, позивачем був затверджений страховий акт №ОЦВ-СП-ЗД-21-32-69300/1, згідно із яким пошкодження транспортного засобу "Volkswagen", реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, яка мала місце 16.12.2021, визнано страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в сумі 87 020,32грн потерпілій особі ОСОБА_2 .

Відповідно до затвердженого страхового акта №№ОЦВ-СП-ЗД-21-32-69300/1 від 29.03.2022 та заяви ОСОБА_2 про страхове відшкодування АТ "НАСК "Оранта", виконуючи свої зобов`язання за Договором страхування №АТ 0992345 від 20.07.2021, здійснило перерахування суми страхового відшкодування у розмірі 87 020,32 грн на рахунок власника автомобіля "Volksvagen", державний номер НОМЕР_2 , платіжним дорученням № 14122 від 29.03.2022, копія якого міститься в матеріалах справи.

Оскільки відповідальність за шкоду, заподіяну майну внаслідок експлуатації транспортного засобу "Volkswagen" реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована також відповідачем у справі - ТДВ "Страхова група "Оберіг", позивач направив останньому заяву на виплату страхового відшкодування №3390-05-11/б/н від 30.06.2022 з вимогою сплатити 50 % суми страхового відшкодування в розмірі 43 510,16 грн у відповідності до приписів Порядку виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженого протоколом президії МТСБУ від 26.02.2020 №464/2020.

У відповідь на вказане звернення позивача, відповідач листом від 27.07.2022 за вихідним №2707-05 відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на підпункт 37.1.3 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та порушення АТ "HACK "Оранта" вимог підпункту "в" пункту 3.2 статті 3 Порядку щодо повідомлення ТДВ "Страхова група "Оберіг" про прийняте рішення та заплановану виплату страхового відшкодування не пізніше ніж за три робочі дні до дати її проведення.

Не погоджуючись з відмовою відповідача, АТ "HACK "Оранта" звернулась до Моторно (транспортного) страхового бюро України зі скаргою на дії страховика за вих.№ 3390-5-27 від 09.02.2023.

28.02.2023 Моторне (транспортне) страхове бюро України надало відповідь на скаргу, в якій пропонувало ТДВ "Страхова група "Оберіг" виконати зобов`язання за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/202279669 та переглянути попередню пропозицію, прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування.

Оскільки відповідач у добровільному порядку компенсацію страхового відшкодування не здійснив, позивач, посилаючись на обов`язок страховика відшкодувати в рівній частці розмір страхове відшкодування, виплачене іншим страховиком при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача частини виплаченого АТ "НАСК "Оранта" потерпілій особі страхового відшкодування у розмірі 43 510,16 грн.

Разом з цим, заперечуючи проти позовних вимог відповідач у відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі акцентував увагу на тому, що страхове відшкодування було здійснено позивачем з порушенням положень Порядку, зокрема, щодо забезпечення можливості участі відповідача (як іншого страховика, який застрахував той самий транспортний засіб) в розслідуванні страхової справи і встановленні факту дорожньо-транспортної пригоди, причин та обставин її настання, розміру заподіяної шкоди, а також повідомлення про прийняте рішення та заплановану виплату страхового відшкодування не пізніше ніж за три дні до дати її проведення, у зв`язку з чим, у позивача відсутнє право на отримання страхового відшкодування від відповідача.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

У справі, що розглядається, спір виник між двома страховими компаніями щодо відшкодування витрат, понесених у зв`язку із виплатою страхового відшкодування потерпілій особі, якій було завдано шкоду в результаті настання дорожньо-транспортної пригоди.

За приписами статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Відповідно до статей 2, 7, 13 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, обов`язок доказування, а отже і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, покладено саме на сторони та інших учасників судового процесу, а тому суд лише створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Частиною 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно з частиною 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування" за договором страхування страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 11 Закону України "Про страхування" предмет договору страхування може бути застрахований за одним договором страхування та за згодою страхувальника кількома страховиками (співстрахування).

Стаття 989 Цивільного кодексу України встановлює обов`язок страхувальника при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо об`єкта, який страхується.

Згідно зі статтею 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про всі діючі договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладені з іншими страховиками, а також, за вимогою страховика, надати інформацію про всі відомі обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику.

При цьому, вказаним Законом також врегульовано діяльність Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ), яке згідно з пунктом 39.1 статті 39 Закону є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з підпунктом "а" пункту 7.2 Статуту Моторного (транспортного) страхового бюро України, затвердженого протоколом Загальних зборів членів МТСБУ № 18 від 24.01.2005 та погодженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 3470 від 01.02.2005, члени Бюро зобов`язані виконувати рішення та дотримуватись положень установчих та внутрішніх нормативних документів Бюро, затверджених органами управління Бюро відповідно до їх компетенції.

Протоколом Президії Моторного (транспортного) страхового бюро України № 464/2020 від 26.02.2020 з метою врегулювання відносин між страховиками-членами МТСБУ з питання забезпечення здійснення страхового відшкодування при наявності декількох внутрішніх договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які були чинним на момент дорожньо-транспортної пригоди, був затверджений Порядок виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - Порядок).

Відповідно до вказаного Порядку останній є внутрішнім нормативним документом МТСБУ, що є обов`язковим для виконання усіма членами МТСБУ і поширюється на врегулювання страхових випадків, інформація про настання яких отримана членами МТСБУ після 01 березня 2020 року.

Пунктом 2.1 статті 2 вказаного Порядку визначено, що наявність на момент укладення внутрішнього договору страхування в єдиній централізованій базі даних МТСБУ відомостей про інші чинні внутрішні договори страхування, укладені по відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу, визнається достатнім доказом виконання страхувальником зобов`язання при укладенні внутрішнього договору страхування повідомити страховика про інші внутрішні договори страхування (обов`язки страхувальника, що передбачені пунктом 3 частини 1 статті 989 Цивільного кодексу України та пунктом 17.3 статті 17 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Отже, чинне законодавство дозволяє страхувальнику укладати декілька договорів страхування щодо одного об`єкта страхування з різними страховиками, при цьому наявність на момент укладення внутрішнього договору страхування в єдиній централізованій базі даних МТСБУ відомостей про інші чинні внутрішні договори страхування, укладені по відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу, є достатнім доказом виконання страхувальником свого обов`язку повідомити страховика про інші внутрішні договори страхування.

Поряд з цим, обов`язок страховика щодо проведення відповідного розслідування страхового випадку, в тому числі встановлення факту наявності у страхувальника інших чинних договорів страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, визначено пунктом 34.1 статті 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

За змістом пункту 3.1 статті 3 Порядку при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик при отриманні інформації про настання події, що містить ознаки страхового випадку за укладеним ним внутрішнім договором страхування, зобов`язаний (незалежно від наявності інших внутрішніх договорів страхування, укладених по відношенню до забезпеченого транспортного засобу, та черговості їх укладення), здійснити визначені Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" заходи для забезпечення своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Згідно з пунктом 3.2 статті 3 Порядку страховик, який отримав інформацію про подію, яка має ознаки страхового випадку за декількома внутрішніми договорами страхування, для забезпечення участі усіх страховиків за такими договорами страхування повинен:

а) невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дати надходження інформації про страховий випадок, повідомити у письмовій формі (як правило, за допомогою електронної корпоративної пошти МТСБУ) інших страховиків, які внесли до єдиної централізованої бази даних МТСБУ відомості про інші внутрішні договори страхування, які є дійсними на дату настання події, що містить ознаки страхового випадку;

б) забезпечити можливість іншим страховикам, які також застрахували той самий об`єкт, приймати участь в розслідуванні страхового випадку (зокрема, у огляді наявних документів та пошкодженого (знищеного) майна);

в) повідомити у письмовій формі (як правило, за допомогою електронної корпоративної пошти МТСБУ) інших страховиків, які внесли до єдиної централізованої бази даних МТСБУ відомості про інші внутрішні договори страхування, які є дійсними на дату настання події, що містить ознаки страхового випадку, про прийняте рішення та заплановану виплату страхового відшкодування не пізніше ніж за три робочі дні до дати її проведення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд апеляційної інстанції встановив, що позивач хоча й повідомив відповідача (іншого страховика, який застрахував той самий автомобіль) про отримання ним інформації про ДТП, що мала місце 16.12.2021, за участю забезпеченого транспортного засобу "Volkswagen", реєстраційний номер НОМЕР_1 , проте не забезпечив можливість участі відповідача у розслідуванні страхового випадку, зокрема, у огляді наявних документів та пошкодженого транспортного засобу (підпункт "б" пункту 3.2 статті 3 Порядку), а також не здійснив повідомлення відповідача про прийняте рішення та заплановану виплату страхового відшкодування у розмірі 87 020,32грн не пізніше ніж за три робочі дні до дати її проведення (підпункт "б" пункту 3.2 статті 3 Порядку).

Позивачем зазначених обставин не спростовано, протилежного не доведено.

Вказане свідчить про недотримання АТ "НАСК "Оранта" вимог, передбачених пунктом 3.2 статті 3 Порядку.

Водночас, звертаючись до суду з даним позовом, АТ "НАСК "Оранта" посилалось на положення зазначеного Порядку та вказувало, що воно, як страховик, що здійснив страхове відшкодування, має право на отримання частини такого страхового відшкодування від інших страховиків, які уклали чинні на момент настання страхового випадку по відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу внутрішні договори страхування.

Проте, слід зазначити, що відповідно до пункту 5.1 Порядку (на який посилається позивач) страховик, який на умовах, визначених цим Порядком, здійснив відшкодування, у разі, якщо визначений ним розмір шкоди не перевищує сукупного розміру страхових сум, за відповідну шкоду, за усіма чинними на дату страхового випадку внутрішніми договорами страхування, визнається особою, яка надала послуги з відшкодування збитків, і згідно з пунктом 36.4 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" має право на отримання страхового відшкодування від інших страховиків, які уклали чинні на момент настання страхового випадку по відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу внутрішні договори страхування.

При цьому, колегія суддів апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що положення пункту 3.2 статті 3 Порядку кореспондуються з положеннями пункту 36.4 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", оскільки інший страховик, який має чинний на момент настання страхового випадку внутрішній договір страхування по відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу, несе перед страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, рівні зобов`язання із страховиком, який здійснив виплату страхового відшкодування, тому такий інший страховик (у даній справі - відповідач) має компенсувати (сплатити) страхове відшкодування за умови, що такі витрати здійснюються за його згодою.

Відповідно до вимог пункту 36.4 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що у компенсації витрат може бути відмовлено повністю або частково, якщо такі витрати здійснені без попереднього погодження із страховиком.

Для реалізації права, зазначеного у пункті 5.1 Порядку, страховик, який на умовах, визначених цим Порядком, здійснив страхове відшкодування, має подати заяви про страхове відшкодування до решти зазначених страховиків.

Заява про страхове відшкодування та додатки до неї мають відповідати вимогам, передбаченим статтею 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". До зазначеної заяви мають також додаватися докази настання страхового випадку, документи на підставі яких визначено розмір шкоди і факт проведення страхового відшкодування заявником. У разі якщо заявник не погодив з усіма іншими страховиками розмір шкоди, то до заяви про страхове відшкодування за шкоду, заподіяну пошкодженням транспортного засобу, обов`язково долучається звіт про оцінку або висновок автотоварознавчого дослідження.

Проте, колегією суддів апеляційного господарського суду встановлено, що позивач не дотримався алгоритму виплати страхового відшкодування, передбаченого Порядком, зокрема до заяви на виплату страхового відшкодування від 30.06.2022 за №3390-05-11/б/н, надісланої на адресу відповідача, не додано: документів про підтвердження настання страхового випадку, заяви на виплату страхового відшкодування; документів для визначення розміру шкоди в сумі 87 020,32грн, заподіяної пошкодженням транспортного засобу; доказів узгодження з відповідачем розміру такої шкоди; страхового акта №ОЦВ-СП-ЗД-21-32-69300/1 та документів, на підставі яких він складений; доказів повідомлення відповідача про прийняте рішення та заплановану виплату страхового відшкодування; платіжний документ, який підтверджує фактичне проведення страхового відшкодування потерпілій особі у розмірі 87 020,32 грн; звіт про оцінку або висновок автотоварознавчого дослідження.

Твердження позивача про те, що при зверненні його до господарського суду з даним позовом, ним надано відповідачу повний пакет документів для прийняття рішення по виплаті страхового відшкодування за спірною страховою подією, судом апеляційної інстанції відхиляється, оскільки зазначені дії позивача суперечать вимогам статей 35, 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та пункту 3.2 статті 3 Порядку.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що АТ "НАСК "Оранта" своєю бездіяльністю в частині виконання покладених на нього обов`язків згідно з вимогами чинного законодавства позбавило ТДВ "Страхова група "Оберіг" можливості взяти участь у розслідуванні страхової справи та встановлення факту дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставин її настання, а також розміру заподіяної шкоди, а тому самостійно прийняте позивачем 29.03.2022 рішення про виплату страхового відшкодування потерпілій особі у сумі 87 020,32 грн за наслідками свого власного страхового розслідування не має для відповідача (як рівноправного страховика) юридичного значення та не є належним доказом у спірних правовідносинах.

Зазначений висновок суду апеляційної інстанції ґрунтується на положеннях пункту 3.2 статті 3 Порядку та пункту 36.4 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Водночас, суд апеляційної інстанції враховує приписи підпункту 37.1.3 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", відповідно до яких підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

За таких обставин, зважаючи на не дотримання позивачем вимог чинного законодавства України в частині забезпечення можливості участі ТДВ "Страхова група "Оберіг" у розслідуванні страхового випадку, своєчасного повідомлення останнього про прийняте рішення та заплановану виплату страхового відшкодування, а також вимог щодо надання до заяви про страхове відшкодування належних документів, на підставі яких визначено розмір страхового відшкодування в сумі 87 020,32 грн, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вимог АТ "НАСК "Оранта" про стягнення з відповідача частини виплаченого позивачем страхового відшкодування.

Посилання позивача на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 20.09.2018 у справі №754/10079/16-ц, від 24.10.2018 у справі №300/847/16-ц, від 28.11.2018 у справі №753/16761/14-ц, від 06.05.2020 у справі №330/630/19, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає помилковим, оскільки зазначені справи не є релевантними до даної справи, що розглядається, за предметом і підставами позову, суб`єктним складом та характером спірних правовідносин, відповідно і нормативним їх регулюванням.

Враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Колегія суддів апеляційного господарського суду з огляду на викладене зазначає, що у даній постанові надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Зважаючи на встановлені у даній справі обставини, суд апеляційної інстанції вважає, що викладені вимоги в апеляційній скарзі відповідача знайшли своє підтвердження, а тому наявні підстави для її задоволення, скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції у даній справі з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову повністю.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право повністю або частково скасувати судове рішення.

Відповідно до статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, зокрема, є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга ТДВ "Страхова група "Оберіг" підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 14.07.2023 скасуванню на підставі пункту 4 частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України. Суд апеляційної інстанції ухвалює нове рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог.

Судові витрати.

Відповідно до частини 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги та прийняття нового рішення у даній справі про відмову у задоволенні позову, витрати зі сплати судового збору за подання позову та апеляційної скарги, згідно з приписами статті 129 Господарського процесуального України, покладаються на позивача.

Розподіл судових витрат, понесених відповідачем, на професійну правничу допомогу судом апеляційної інстанції не здійснюється, оскільки відповідачем, незважаючи на повідомлення у відзиві на позов та апеляційній скарзі попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які відповідач очікує понести, не надано доказів на підтвердження фактичного обсягу наданої адвокатом правової допомоги та її вартості, якими за умовами Договорів про надання професійної правничої допомоги (копії яких наявні в матеріалах справи) є складені їх сторонами акти прийому-передачі наданих послуг.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.07.2023 у справі № 910/7084/23 скасувати, ухвалити нове рішення.

3. У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" про стягнення 43 510,16грн відмовити повністю.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (02081, місто Київ, вулиця Здолбунівська, будинок 7-Д; ідентифікаційний код 00034186) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" (03040, місто Київ, вулиця Васильківська, будинок 14; ідентифікаційний код 39433769) 4 026 (чотири тисячі двадцять шість) грн 00 коп судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду.

6. Справу №910/7084/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, що визначені в частині 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко