ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року

м. Київ

cправа № 927/424/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Могил С. К. - головуючий (доповідач), Волковицька Н. О., Случ О. В.,

за участю секретаря судового засідання Кравчук О. І.,

та представників:

позивача - Брожко Н. І., Мороз К. А.,

відповідача - Полях І. С. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АР Козелець"

на додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2023

у справі № 927/424/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АР Козелець"

до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Чернігівгаз"

про визнання недійсним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АР Козелець" (далі - ТОВ "АР Козелець", позивач) звернулося до Господарського суду Чернігівської області із позовом про визнання недійсним та скасування рішення комісії з розгляду актів про порушення вимог Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494 (далі - Кодекс ГРС), Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Чернігівгаз" (далі - АТ "ОГС "Чернігівгаз", відповідач) від 29.09.2022 про часткове задоволення акта про порушення від 30.08.2022 № CN 000962 та здійснення перерахунку (донарахування) ТОВ "АР Козелець" необлікованих (донарахованих) об`ємів природного газу за період з 07:00 год. 22.08.2022 до 07:00 год. 26.08.2022, оформленого протоколом засідання комісії з розгляду актів про порушення споживачами, що не є побутовими по АТ "Чернігівгаз" від 29.09.2022 № 105 та актом-розрахунком необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу та його вартості.

Позовні вимоги мотивовано тим, що акт обстеження/контрольного огляду та акт про порушення від 30.08.2022 № CN 000962 складені всупереч Кодексу ГРС та, що відсутні підстави для донарахування позивачу об`єму та обсягу природного газу та його вартості.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 31.05.2023 (суддя - Романенко А. В.) у задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням Господарського суду Чернігівської області від 07.06.2023 (суддя - Романенко А. В.) відмовлено ТОВ "АР Козелець" у задоволенні заяви про стягнення судових витрат.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.09.2023 (головуючий суддя - М. А. Руденко, судді - Л. В. Кропивна, Є. Ю. Пономаренко) залишено без змін рішення суду першої інстанції від 31.05.2023 та додаткове рішення суду першої інстанції від 07.06.2023.

Позивач звернувся до апеляційного господарського суду із заявою про стягнення з відповідача на його користь 64 926, 00 грн судових витрат.

Заяву обґрунтовано тим, що позивач у зв`язку із розглядом справи № 927/424/23 у апеляційному господарському суді поніс судові витрати у сумі 64 926, 00 грн, які складаються із 4 026,00 грн судового збору та 60 900,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на його користь на підставі ст. 129 ГПК України (а. с. 115-118, т. 4).

До апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про зменшення суми витрат на професійну правничу (правову) допомогу, про стягнення яких заявило ТОВ "АР Козелець".

Додатковою постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2023 (головуючий суддя - М. А. Руденко, судді - Л. В. Кропивна, Є. Ю. Пономаренко) відмовлено ТОВ "АР Козелець" у задоволенні заяви про стягнення судових витрат.

Відмовляючи у задоволенні відповідної заяви, апеляційний господарський суд виходив з того, що оскільки відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги ТОВ "АР Козелець" та скасування рішення суду першої інстанції, з яким не погодився позивач, судові витрати позивача не підлягають відшкодуванню за рахунок іншої сторони, а покладаються на нього з огляду на ст. 129 ГПК України.

Не погоджуючись із додатковою постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2023, ТОВ "АР Козелець" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким ці судові витрати покласти на відповідача.

ТОВ "АР Козелець" у касаційній скарзі посилається на таке: додаткова постанова апеляційного господарського суду, яка є невід`ємною частиною основного рішення - постанови апеляційного господарського суду від 19.09.2023, ухвалена за наслідками неповного з`ясування обставин, з порушенням норм процесуального права; ухвалена без урахування висновків Верховного Суду, Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19, від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, від 23.05.2023 у справі № 910/2500/22 (п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України); апеляційний господарський суд керувався лише загальним правилом розподілу судових витрат, визначеним ч. 4 ст. 129 ГПК України, повністю ігноруючи аргументи скаржника.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.01.2024 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "АР Козелець" з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 22.01.2024.

20.01.2024 АТ "ОГС "Чернігівгаз" подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просило відмовити у задоволенні касаційної скарги, а оскаржуване судове рішення залишити без змін з підстав, наведених у цьому відзиві.

ТОВ "АР Козелець" звернулося до Верховного Суду із письмовими поясненнями.

У зв`язку із тривалою повітряною тривогою розгляд справи у Верховному Суді 23.01.2024 не відбувся та був призначений на 06.02.2014, про що прийнято відповідну ухвалу від 23.01.2024.

Заслухавши доповідь головуючого судді, представників учасників справи, переглянувши в касаційному порядку оскаржуване судове рішення, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про часткове задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Згідно з приписами п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України до основних засад (принципів) господарського судочинства, віднесено, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи (до такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у п. 49 постанови від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16-ц).

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Тобто, законодавець розрізняє 2 види судових витрат - 1) судовий збір, порядок розподілу якого визначається ГПК України, Законом України "Про судовий збір" і 2) витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких належать витрати, визначені в ч. 3 ст. 123 ГПК України і які розподіляються в порядку, встановленому ГПК України.

Рішення суду першої інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат (п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України).

У свою чергу, постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (ст. 282 ГПК України).

Частинами 1, 3 ст. 244 ГПК України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо він не вирішив питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.07.2023 у справі № 911/3312/21 зазначила, що аналіз положень ст. 244 ГПК України дозволяє дійти висновку, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою, ухвалюється в тому самому складі та порядку, що й первісне судове рішення. Додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати, складовою частиною яких є компенсація стороні витрат правничої допомоги.

Зазначена правова позиція узгоджується також із висновками, викладеними у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 21.05.2021 у справі № 905/1623/20, Верховного Суду від 22.10.2019 у справі № 922/2665/17, від 12.01.2021 у справі № 1540/4122/18, від 17.02.2021 у справі № 522/17366/13-ц, від 25.03.2021 у справі № 640/15192/19.

Отже, скасування первісного судового рішення, ухваленого за результатом вирішення спору по суті, з направленням справи на новий розгляд, є самостійною підставою для скасування і додаткового судового рішення до нього, прийнятого відповідно до вимог ст. 244 ГПК України.

Подібний висновок міститься у п. 16 постанови Верховного Суду від 23.06.2022 у справі № 904/6341/20, у постанові Верховного Суду від 22.12.2023 у справі № 914/1231/23.

Додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2023, яка оскаржується, суд ухвалював як додаткове судове рішення до постанови цього ж суду від 19.09.2023.

Враховуючи те, що Верховний Суд за результатом розгляду касаційної скарги ТОВ "АР Козелець" встановив порушення норм права, наслідком якого є скасування рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції від 19.09.2023 та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції, Верховний Суд дійшов висновку і про скасування додаткової постанови Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2023, якою було відмовлено у задоволенні заяви позивача про розподіл судових витрат, понесених ним у апеляційному господарському суді.

При цьому, Верховний Суд зазначає, що у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат (аналогічного висновку дотримується також Велика Палата Верховного Суду у постановах від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16-ц, від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17).

Керуючись ст. ст. 300, 301, 308, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АР Козелець" задовольнити частково.

Додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2023 у справі № 927/424/23 скасувати.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Могил С. К.

Судді: Волковицька Н. О.

Случ О. В.