ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"13" лютого 2024 р.м. Одеса Справа № 916/5017/23

Господарський суд Одеської області у складі Пінтеліної Т.Г. при секретарі судового засідання Боднарук І.В. розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія"( вул.Чорноморського козацтва,70, м.Одеса, Одеська область, 65033, ідентифікаційний код юридичної особи )

до відповідача: акціонерного товариства "Одеський припортовий завод" (а/с304, м.Одеса, Одеська область,65001,ідентифікаційний код юридичної особи )

про стягнення 441 950,95 грн.

Представники сторін - не прибули

в с т а н о в и в:

Позивач просить Господарський суд прийняти рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за спожиту у квітні-серпні 2022 року електричну енергію у розмірі 441 950,95 грн. та судовий збір у розмірі 5 303,41 грн.

Керуючись ст.ст.12,165,166,167,176,177,234,235 Господарського процесуального кодексу України, суд ухвалою від 21.11.2023р. прийняв позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" до розгляду, відкрив провадження у справі № 916/5017/23 за правилами загального позовного провадження, підготовче провадження призначив на 19.12.23р., запропонував відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачу відзив на позовну заяву, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня отримання даної ухвали суду.

Станом на день судового засідання 19.12.2023р. відзиву на позовну заяву, заяв, клопотань, від відповідача не надходило.

Ухвалою від 19.12.2023р., керуючись ст.ст. 120, 177, 182, 183, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд строк підготовчого провадження у справі № 916/5017/23 продовжив на 30 днів та ухвалив підготовче засідання провести у розумний строк, призначив підготовче засідання у справі № 916/5017/23 на 13.02.2024р.

06.02.24р. через підсистему Електронний суд (вхідний № 4942/24) відповідач надіслав заяву про визнання позовних вимог.

13.02.204р. через підсистему Електронний суд (вхідний № 5930/24) позивач надіслав до суду заяву про повернення з Державного бюджету України на користь позивача судового збору 2651,70грн. у зв"язку з визнанням відповідачем позову на стадії підготовчого провадження.

Суд, розглянувши заяви сторін, вважає за можливе їх задовольнити у зв`язку з тим, що направлення уповноваженого представника в засідання є правом сторони, а також у зв`язку з тим, що участь представників в судовому засіданні обов`язковою не визнавалась.

Представник позивача в підготовче засідання не з`явився. Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився.

У відповідності до ч.3 ст.185 ГПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст.191 ГПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Розглянувши заяву представника відповідача про визнання позовних вимог, суд визнає її такою, що не суперечить інтересам сторін та чинному законодавству, у зв`язку з чим вважає її законною, тому приймає і задовольняє її, та приходить до висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення по справі на стадії підготовчого провадження.

Враховуючи те, що одним з принципів судочинства є свобода в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

30.01.2019 року між АТ «ОПЗ» та ТОВ «ООЕК» було укладено договір про постачання електричної енергії споживачу (далі - Договір) на умовах обраної комерційної пропозиції N 3-ПВЦ (Попередня оплата), яка є додатком N. 2 до Договору.

Дата початку постачання електроенергії зазначена в додатку №1 до Договору - «Заява-приєднання», а саме - 01.01.2019 р. (копія надається у додатках). у зв?язку з фактичним укладенням між сторонами Договору про постачання електричної енергії споживачу (далі - Договір) ТОВ «ООЕК» для АТ «ОПЗ» було відкритий особовий рахунок № 1015.

Пунктом 13.1 Договору передбачено, що договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав Споживач, та набирає чинності з моменту погодження (акцептування) Споживачем заяви-приєднання, яка є додатком 1 до цього договору, та/або сплаченого рахунку (квитанції) Постачальника.

Відповідно до пункту 10 Додатку 2 до Договору «Комерційна пропозиція 3-ПВЦ (Попередня оплата)», Договір про постачання електричної енергії споживачу набирає чинності з дати підписання Споживачем заяви-приєднання до договору і укладається на строк до 31.12.2019 р., а в частині розрахунків діє до повного їх виконання. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Оскільки жодною із сторін не заявлялось про припинення договору, договір було пролонговано на 2022 рік.

30.12.2021р. між ТОВ «ООЕК» та АТ «ОПЗ» було підписано Додаток N 2 до Договору «Комерційна пропозиція ПВЦ-Попередня оплата/Б» в новій редакції, із терміном дії з

01.01.2022 року по 31.03.2022 року.

Відповідно до пункту 11 Додатку 2 до Договору «Комерційна пропозиція ПВЦ попередня оплата/Б» в новій редакції від 30.12.2021 р., комерційна пропозиція вважається продовженою на кожний наступний квартал, якщо не пізніше, ніж за 20 днів до кінця кварталу, Постачальник не повідомив Клієнта про внесення змін до комерційної пропозиції та/або викладення ї в новій редакції.

Надалі, між ТОВ «ООЕК» та АТ «ОПЗ» було підписано Додаток N 2 до Договору «Комерційна пропозиція ПВЦ-Попередня оплата/Б» в новій редакції, із терміном дії з 01.07.2022 року по 30.09.2022 року.

Відповідно до п. 5 Постанови НКРЕКП N 312 від 14.03.2018 р. Оператор системи надає послуги комерційного обліку споживачам. За пп. 8.6.1 «Кодексу комерційного обліку», що затверджений постановою НКРЕКІ N 311 від 14.03.2018 р. зчитування показів лічильників провадиться постачальником послуг комерційного обліку (ППКО), або Оператором системи, або споживачем та передаються Адміністратору комерційного обліку (АКО) для проведення розрахунків та виставлення рахунків учасникам ринку на основі фактичних даних комерційного обліку.

Пунктом 4.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії, передбачено, що розрахунки між споживачем та електропостачальником здійснюються за даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку. На даний час, на підставі п. 10 Постанови НКРЕКГ Ne 312 від 14.03.2018 р. функції оператора комерційного обліку покладені на оператора системи розподілу у межах території своє ліцензованої діяльності, а саме - АТ «ДТЕК Одеські електромережі».

За розрахунковий період квітень-серпень 2022 року ТОВ «ООЕК» від АТ «ДТЕК Одеські електромережі», як оператора системи розподілу, отримано дані щодо фактичного споживання електричної енергії АТ «ОП3». 3 отриманих даних, вбачається, що за особовим рахунком № НОМЕР_1 , у квітні-серпні 2022 року АТ «ОПІЗ» було спожито 125124 кВт.год.

Обсяг спожитої електричної енергії у вищезазначений період підтверджується 4 довідкою АТ «ДТЕК Одеські електромережі» (додається до позовної заяви).

На підставі вищезазначених даних, ТОВ «ООЕК» було виставлено, а Відповідачем отримано рахунки за спожиту електричну енергію на загальну вартість

446 017,30 грн. (у т.ч. ПДВ), а саме: №1015/1 від 05.05.2022 р.; №1015/1 від 05.06.2022 р.;

№1015/1 від 05.07.2022 р.; №1015/1 від 04.08.2022 р.; № 1015/1 від 06.09.2022 р. (копії рахунків додаються до позовної заяви).

Кількість та вартість спожитої у квітні, травні, червні, серпні 2022 року електричної енергії підтверджується Актами прийняття-передавання активної електричної енергії, які підписано представником Відповідача (копії Актів додаються до ціє заяви), що підтверджує визнання АТ «ОПЗ» обсягів спожитої електричної енергії та її вартості.

В свою чергу, акт прийняття-передавання активної електричної енергії у липні 2022 року був направлений для підпису Відповідачу, однак станом на сьогоднішній день повернутий до ТОВ «ООЕК» не був.

Згідно п.4 Додатку 2 до Договору «Комерційна пропозиція ПВЦ- Попередня оплата/ Б» (в редакції від 30.12.2021 р. та в редакції від 01.07.2022 р.), Клієнт здійснює оплату протягом 5 робочих днів від дати отримання рахунку, грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання ТОВ «ООЕК».

Відповідачем було сплачено кошти у загальному розмірі 3 300 000,00 грн., із зазначенням в призначеннях платежів про зарахування оплат в рахунок погашення заборгованості за спожиту у квітні 2022 року електричну енергію (копії банківських виписок додаються), а саме: 14.06.2022 року було сплачено 300 000,00 грн.; 28.11.2022 року було сплачено 3 000 000,00 грн.

Станом на дату подачі цієї позовної заяви, Відповідачем не було здійснено жодних оплат спожитої у квітні-серпні 2022 року електричної енергії

Разом з тим, у АТ «ОПЗ» існувала переплата за спожиту електричну енергію в розмірі 4066,35 грн., про що зазначено в рахунку за спожиту в квітні 2022 р. електричну енергію N. 1015/1 від 05.05.2022 р. в графі - «Борг на початок періоду».

Враховуючи вищевказане, станом на дату подання позовної заяви, заборгованість АТ «ОПЗ» перед ТОВ «ООЕК» за спожиту у квітні-серпні 2022 року електричну енергію складає 441 950,95 грн. (розрахунок додається).

Відсутність оплати АТ «ОПЗ» вартості спожитої електричної енергії у розмірі 441 950,95 грн. є підставою для захисту прав та інтересів ТОВ «ООЕК» в судовому порядку на підставі ст. 16 ЦК України.

Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов?язки виникають із дій осіб, щор передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов?язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов?язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків.

Згідно зі ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов?язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов?язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму ї використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов?язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб?єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов?язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов?язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Стаття 199 ГК України визначає, що виконання господарських зобов?язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 546 ЦК України виконання зобов?язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов?язання.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов?язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Сума заборгованості визнана відповідачем, що підтверджується його заявою (вхідний № 4942/24) від 6.02.2024р.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані до суду та викладеним обставинам суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності із ст.173 ГК України та ст.509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт господарювання (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вичинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб`єкту (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язків.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.7 ст.179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Станом на момент розгляду справи, відповідач визнав суму заявленого боргу на стадії підготовчого провадження, втім, не сплатив заборгованість в сумі 441 950,95 грн. грн.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з положеннями ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи, що відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, статей 193, 198 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно вимогам закону, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, та враховуючи те, що відповідач визнав суму боргу в розмірі 441 950,95 грн., суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 441 950,95 грн. заборгованості, законні, правомірні та обґрунтовані, такі, що визнані відповідачем у повному обсязі, тому підлягають задоволенню на стадії підготовчого провадження у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 129 ГПК України. Судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.130 ГПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Так, приймаючи до уваги, що відповідач визнав позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, суд покладає на відповідача 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні позову. Інші 50 % судового збору з заявою позивача підлягають поверненню з Державного бюджету.

Керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 509, 525, 598, 599, 612, 629, 655, 692, 712 ЦК України; ст.ст. 174, 179, 193 ГК України; ст.ст. 1, 2, 4, 5, 12, 13, 14, 15, 42, 46, 73, 74, 129, 130, ч. 3 ст. 185, ст. ст. 191, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 256, 257, 259 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» (, місцезнаходження юридичної особи: 65481, Одеська обл., м.Южне, вул.Заводська, буд. 3) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія» (65007, м.Одеса, вул. Мала Арнаутська,буд. 88, ) заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 441 950 ( Чотириста сорок одна тисяча дев"ятсот п"ятдесят) грн. 95коп. та судовий збір у розмірі 2651 (Дві тисячі шістсот п"ятдесят одна) гривна 70 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. Управлінню Державної казначейської служби України у Одеській області повернути з Державного бюджету України 2651 (Дві тисячі шістсот п"ятдесят одна) гривна 70 коп. судового збору, сплаченого до господарського суду Одеської області згідно платіжної інструкції № від 14 листопада 2023 р., відповідно до ч.1 ст.130 ГПК України та ч.3 ст.7 Закону України "Про судовий збір".

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку для оскарження. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, або до суду першої інстанції відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення складено 16 лютого 2024 р.

Суддя Т.Г. Пінтеліна