СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року м. Харків Справа № 905/906/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Пуль О.А., суддя Білоусова Я.О. , суддя Тарасова І.В.;

за участю секретаря судового засідання Бєлкіної О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду у режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» (вх.№2168Д/2) на рішення господарського суду Донецької області від 06.09.2023 у справі №905/906/23 (повний текст рішення складено 14.09.2023 суддею Зекуновим Е.В. у приміщенні господарського суду Донецької області)

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця», м.Дніпро,

до Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська», м.Білозерське, Донецька область,

про стягнення штрафу в розмірі 769230,00 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» про стягнення штрафу у розмірі 769230,00 грн.

Позов обґрунтований тим, що інформація про масу вантажу у вагонах №60031135, 63485700, 56253024, визначена Товариством з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» у накладній №48168363, не відповідала масі, встановленій внаслідок проведення контрольної перевірки станцією Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, з огляду на що існують підстави для стягнення з відповідача на користь позивача штрафу у розмірі 769230,00 грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 06.09.2023 у справі №905/906/23 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Дніпро, штраф у розмірі 769230,00 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 11538,45 грн.

Приймаючи оскаржуване рішення, господарський суд мотивував його тим, що позивачем за неправильно зазначену масу вантажу у залізничній накладній №48168363 нараховано штраф у розмірі 769230,00 грн із розрахунку: 25641,00*5*6 = 769230,00 грн, цей розрахунок є арифметично правильним та відповідає ст.118, 122 Статут залізниць України; оскільки позивач є таким самим господарюючим суб`єктом, як і відповідач, та несе відповідний ризик під час здійснення господарської діяльності. Отже, нарахований позивачем на підставі ст.118, 122 Статуту залізниць України штраф підлягає стягненню за сам факт допущення вантажовідправником порушення, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитків. Також господарський суд відмовив у клопотанні відповідача про зменшення розміру штрафу, оскільки не встановив наявності виняткових обставин, за яких можливе зменшення штрафу в даному конкретному випадку.

Відповідач з рішенням господарського суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення господарського суду Донецької області від 06.09.2023 у справі №905/906/23 та ухвалити нове рішення, яким позов АТ «Укрзалізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» до ТОВ «Шахта «Білозерська» задовольнити частково та зменшити суму штрафу. Стягнути з позивача витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування вимог скарги заявник зазначає таке:

- вимога відповідача щодо стягнення з позивача штрафу у розмірі 769230,00 грн значно перевищує розмір вартості перевезення, провізної плати/доходу, які б він отримав;

- ціна позову у справі перевищує 284 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 01.01.2023 року 2684,00 грн), при цьому неточність вказаної ваги незначна, також відповідачем не було завдано збитків позивачу, відсутні належні докази, які б свідчили про заподіяння позивачеві збитків та порушення інших його інтересів (відсутній факт пошкодження у зв`язку із цим вагонів чи залізничного покриття). Все це судом першої інстанції до уваги не приймалося і не враховано, що в позовній заяві не зазначені заподіяні збитки;

-суд першої інстанції не врахував доводи відповідача, наведені в заяві про зменшення суми штрафу, а саме, що відповідачем не було завдано збитків позивачу, відсутні належні докази, які б свідчили про заподіяння позивачеві збитків та порушення інших його інтересів (відсутній факт пошкодження у зв`язку із цим вагонів чи залізничного покриття), а також була відсутня загроза руху залізничного транспорту та затримка доставки вантажу з вини відповідача;

-встановлення розміру штрафу Статутом залізниць України, а не договором, не позбавляє суд права зменшити розмір нарахованого штрафу, за наявності підстав, передбачених законодавством, зокрема, ст.233 Господарського кодексу України;

-господарським судом не ураховано тих обставин, що відповідач продовжує здійснювати господарську діяльність в безпосередній близькості до територій, де ведуться активні бойові дії у зв`язку зі збройною агресією проти України.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.10.2023 витребувано у господарського суду Донецької області матеріали справи №905/906/23, необхідні для розгляду скарги, та ухвалено надіслати їх до Східного апеляційного господарського суду. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи №905/906/23.

25.10.2023 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.10.2023 апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» залишено без руху. Встановлено заявнику апеляційної скарги 10-денний строк з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги. Роз`яснено заявнику апеляційної скарги, що не усунення недоліків, визначених цією ухвалою, має наслідки, передбачені статтями 174, 260, 261 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.11.2023 поновлено Товариству з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» строк на подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Донецької області від 06.09.2023 у справі №905/906/23. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» на рішення господарського суду Донецької області від 06.09.2023 у справі №905/906/23. Зупинено дію рішення господарського суду Донецької області від 06.09.2023 у справі №905/906/23. Повідомлено учасників справи про призначення розгляду апеляційної скарги на 13.12.2023 о 14:30 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, у залі засідань №104. Встановлено учасникам справи п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на апеляційну скаргу (з доказами надсилання відзиву іншим учасникам справи), а також для подання письмових заяв, клопотань. Запропоновано учасникам справи надати оригінали документів для огляду у судовому засіданні, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення і мають значення для справи; витяги з Єдиного державному реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на день розгляду апеляційної скарги.

20.11.2023 від позивача до суду надійшов відзив (вх.№14302) на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що господарським судом всебічно розглянуті подані відповідачем підстави для зменшення розміру штрафу. Зазначені відповідачем обставини у клопотанні про зменшення штрафу, є наслідком господарської діяльності відповідача, його власного комерційного розрахунку та ризику, та не виникли в силу якихось об`єктивних та незалежних від відповідача обставин. Недотримання вимог пункту 24 Статуту залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена ст.118, 122 Статуту залізниць України. При цьому зазначений штраф стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків. Позивач не убачає підстав для зменшення розміру штрафу.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.12.2023 повідомлено учасників справи про відкладення розгляду справи на 10.01.2024 о 15:00 год. Засідання відбудеться у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, м.Харків, пр.Незалежності, 13, 1-й поверх, кімн.№104.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.12.2023 клопотання представника Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця», адвоката Губарєвої Я.А., про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у справі №905/906/23 задоволено. Ухвалено судове засідання у справі №905/906/23, призначене на 10.01.2024 о 15:00 год., провести за участі представника Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця», адвоката Губарєвої Я.А., у режимі відеоконференції за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.01.2024 повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» на рішення господарського суду Донецької області від 06.09.2023 у справі №905/906/23 відбудеться 08.02.2024 о 10:30 год. годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 104. Ухвалено судове засідання у справі №905/906/23, призначене на 08.02.2024 о 10:30 годині, провести за участю представника Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця», адвоката Губарєвої Я.А., у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Повідомлено, що учасник, який бере участь у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку, зобов`язаний зайти та авторизуватися в системі за 10 хвилин до часу судового засідання; активувати технічні засоби (мікрофон, навушники та камеру), перевірити їх працездатність шляхом тестування за допомогою системи відеоконференцзв`язку та очікувати запрошення секретаря судового засідання до участі в судовому засіданні. Попереджено учасників справи, що в умовах дії режиму воєнного стану, задля забезпечення безпеки життю та здоров`ю учасників судового процесу, враховуючи приписи ст.3 Конституції України, розгляд апеляційної скарги може бути перенесений на іншу дату. Попереджено, що неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У судовому засіданні 08.02.2024, яке проходило в режимі відеоконференції, представник позивача проти вимог апеляційної скарги заперечувала з підстав, зазначених у відзиві на апеляційну скаргу. Просила суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення господарського суду без змін.

Представник заявника апеляційної скарги у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до частини 1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами частини 2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За таких обставин, колегія суддів, ураховуючи, що явку представників учасників справи в судове засідання не визнано обов`язковою, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку про закінчення розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи та вимоги, заслухавши представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду зазначає таке.

Як убачається з матеріалів справи, у січні 2023 року від ТДВ «Шахта «Білозерська» по накладній № 48168363 зі станції Добропілля Донецької залізниці на станцію Ладижин Одеської залізниці було прийнято до перевезення вагони з вантажем «Вугілля кам`яне».

16.01.2023 при проходженні вагону по станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці на підставі актів загальної форми №57, 58, 59, 60, 61, 62 від 16.01.2023 проведено контрольне зважування вагонів №60031135, 63485700, 54752332, 56046311, 62112230, 56253024 на справних 150-ти тонних електронно-тензометричних вагах ст.Нижньодніпровськ-Вузол заводський номер №032, держ.повірка 27.09.2022, прийнятих до обліку СП «Дніпровська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» під №14.

У результаті встановлено, що маса вантажу, вказана відправником у залізничній накладній №48168363 у графі «маса вантажу в кг, визначена відправником», не відповідає масі вантажу, встановленій при проведенні контрольного зважування вантажу, а саме:

Номер накладної Номер вагону Маса нетто по накладній Маса нетто при перевірці Різниця

48168363 60031135 69700 кг 71650 кг + 1950кг

48168363 63485700 69800 кг 72100кг + 2300 кг

48168363 54752332 68800 кг 71800 кг + 3000 кг

48168363 56046311 69900 кг 71750 кг + 1850 кг

48168363 62112230 70000 кг 71850 кг + 1850 кг

48168363 56253024 68800кг 70550кг + 1750 кг

За наслідками контрольного зважування станцією Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці повідомлено на станцію відправлення Добропілля Донецької залізниці, що підтверджується телеграмою №85 від 16.01.2023.

Відповідно до ст.129 Статуту залізниць України та пункту 4 «Правил складання актів», затверджених наказом Міністерства транспорту від 28.05.2002 №334, складено комерційний акт №450003/19 від 16.01.2023.

За наслідками контрольного зважування станцією Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці вагони затримано та відчеплено для усунення комерційної несправності, що підтверджується актами загальної форми №30030, 30031, 30032, 30033, 30034, 30035 від 16.01.2023. Надлишок вантажу з вагонів №60031135, 63485700, 54752332, 56046311, 62112230, 56253024 відвантажено в вагон №61230983, дане засвідчується актами загальної форми №30084, 30085, 30086, 30087, 30088, 30090 від 27.01.2023, №113 від 30.01.2023 та відправлено за призначенням за накладною №45027257.

Відповідно до листа платника за перевезення ТОВ «Лемтранс» від 15.01.2023 за №6/ДПІ «Про переадресування вагонів» залізницею видано накази про переадресування №40 від 15.01.2023, №42 від 15.01.2023 за первинними документами за новою адресою на станцію призначення - Бурштин Львівської залізниці одержувач ДТЕК Бурштинська ТЕС АТ «ДТЕК Західенерго».

Вагони №60031135, 63485700, 54752332, 56046311, 62112230, 56253024 відправлено за перевізним документом №47771118.

По прибуттю вагонів №60031135, 63485700, 54752332, 56046311, 62112230, 56253024 на станцію призначення Бурштин Львівської залізниці, за результатами перевірки вантажу у вагонах, що прибули з комерційним актом попутної станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці №450003/19 від 16.01.2023, не виявлено різниці між даними акту, складеного на попутній станції і фактичною наявністю та станом вантажу, про що зроблена відмітка в розділі «Є» комерційного акту №450003/19 від 16.01.2023, як то передбачено пунктом 12 «Правил складання актів», затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334.

Комерційний акт попутної станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці №450003/19 від 16.01.2023 зареєстровано на станції призначення Бурштин Львівської залізниці під №450003/19/23 від 16.01.2023, відповідно до пункту 62 Інструкції з ведення станційної комерційної звітності, затвердженої наказом Укрзалізниці від 04.06.2003 №147-Ц.

Вищенаведені обставини стали підставою для звернення Акціонерного товариства «Українська залізниця» до господарського суду Донецької області з даним позовом про стягнення з ТДВ «Шахта «Білозерська» штрафу у розмірі 769230,00 грн за неправильно зазначену масу вантажу.

Надаючи оцінку висновкам місцевого господарського суду згідно з підпунктом б) пункту 3 частини 1 статті 282 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням меж апеляційного перегляду, про які зазначено вище, колегія суддів зазначає таке.

Предметом позову в даній справі є вимога залізниці про стягнення штрафу з відправника за неправильне зазначення останнім властивостей вантажу, а саме, його ваги.

Загальні умови перевезення вантажів залізничним транспортом регулюються Законом України «Про транспорт», Законом України «Про залізничний транспорт», Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 (далі - Статут), Правилами оформлення перевізних документів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, Правилами складання актів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 за №334, Правилами приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 №861/5082, Правилами видачі вантажів, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 №862/5083.

Відповідно до частини 2 ст.3 Закону України «Про залізничний транспорт» нормативно-правові акти, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Відповідно до частини 5 ст.307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями, визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

У разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (Статутами) (ст.920 Цивільного кодексу України).

Стаття 2 Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Отже, як правильно встановив господарський суд, відповідні правовідносини врегульовано спеціальними нормативними актами, зокрема, Статутом залізниць України.

У статті 5 Статут залізниць України зазначено, що на підставі цього Статуту Мінтранс затверджує Правила перевезення вантажів (далі-Правила) та інші нормативні документи. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Відповідно до ст.6 Статут залізниць України накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Статтею 23 Статут залізниць України та Правилами перевезень вантажів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, а саме, Правилами оформлення перевізних документів, передбачено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, накладна може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису (далі-ЕЦП)). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Згідно з пунктами 2.1 та 2.2 розділу 2 Правил оформлення перевізних документів, графи «Маса вантажу в кг визначена відправником» та «Спосіб визначення маси» заповнюються відправником.

Відповідно до ст.37 Статуту залізниць України та пункту 5 Правил приймання вантажів до перевезення, маса вантажу визначається відправником.

Як передбачено пунктом 2.3 Правил оформлення перевізних документів, правильність внесених у накладну відомостей своїм підписом засвідчує представник відправника.

Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення передбачено, що вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у тому числі захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до частини 1 ст.24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Частина 2 ст.24 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Статтею 129 Статуту передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про залізничний транспорт» розрахунки відправників і одержувачів вантажу, вантажобагажу і пошти з підприємствами залізничного транспорту загального користування за перевезення, додаткові збори за вантажні операції і користування рухомим складом, а також за штрафи, пеню, неустойки здійснюються в порядку, передбаченому Статутом залізниць України, іншими актами законодавства України та міжнародними договорами.

Згідно зі ст.122 Статуту за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта, стягується штраф у розмірі відповідно до статті 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Частиною 1 статті 118 Статуту залізниць України встановлено, що за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Підставою для покладання на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу є комерційний акт, складений у випадках передбачених ст. 129 Статуту. Штраф, нарахований у розмірі відповідно до статті 118 Статуту, підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитків.

Згідно з накладною № 48168363 сума провізної плати нарахованої відправнику по станції відправлення складає: за вагон №60031135 25641,00 грн, за вагон №641,00 грн, за вагон №641,00 грн, за вагон №641,00 грн, за вагон № 641,00 грн, за вагон № 56253024 25641,00 грн, де 25641,00 грн - провізна плата за 1 (один) вагон від станції Добропілля Донецької залізниці до станції Ладижин Одеської залізниці за відстань 807 км; 5 - кількість провізних плат;

Позивачем за неправильно зазначену масу вантажу у залізничній накладній №48168363 нараховано штраф у розмірі 769230,00 грн із розрахунку: 25641,00 *5*6 = 769230,00 грн.

Як встановлено господарським судом та не спростовується апелянтом, розрахунок суми штрафу є арифметично правильним та відповідає ст.118, 122 Статуту залізниць України, оскільки саме відповідач як вантажовідправник визначає масу вантажу, заповнює і підписує накладну, яка є основним перевізним документом, що надається залізниці відправником разом з вантажем, і є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, при цьому згідно зі статтею 24 Статуту саме вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

В апеляційній скарзі заявник не наводить заперечень щодо наявності правових та фактичних підстав нарахування вказаного штрафу, а також щодо правильності розрахунку, здійсненого позивачем, з яким погодився суд першої інстанції.

Разом з тим, апелянт не погоджується з відмовою місцевого господарського суду у клопотанні відповідача про зменшення вказаної суми штрафу, наполягаючи на тому, що у даному випадку підлягають застосуванню приписи частини 3 ст.551 Цивільного кодексу України та ст.233 Господарського кодексу України.

Стосовно вказаних тверджень апелянта колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до положень ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Статтею 233 Господарського кодексу України передбачено, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 2 зазначеної статті передбачено, якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені статтями 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил статті 86 Господарського процесуального кодексу України за відсутності в законі переліку виняткових обставин господарський суд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав, за яких можливе зменшення штрафу.

Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафу, який підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки над розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків, тобто не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Колегія суддів зазначає, що позивач і відповідач є господарюючими суб`єктами, які несуть відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності. Зменшення розміру заявленого штрафу, який нараховується за неналежне виконання стороною своїх зобов`язань, кореспондує обов`язок сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно зі статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, статтею 233 Господарського кодексу України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту, на підставі належних і допустимих доказів.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 16.10.2019 у справі №910/143/19, в якій суд касаційної інстанції не погодився зі зменшенням судом апеляційної інстанції на 50% штрафу, нарахованого залізницею вантажовідправникові за неправильно зазначену масу вантажу.

У постанові від 29.04.2021 у справі 905/1450/20 Верховний Суд погодився з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, які врахували висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/2339/17, а саме: «Недотримання вимог, визначених Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена статтями 118, 122 Статуту залізниць України. При цьому зазначений штраф, відповідно до статей 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено». Окрім того, у вказаній постанові Верховний Суд зазначив, що суди першої та апеляційної інстанції, з урахуванням приписів ст.551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України, а також правової позиції, викладеної у вищезгаданій постанові Верховного Суду від 16.10.2019 у справі №910/143/19, дійшли обґрунтованого висновку про недоведеність відповідачем винятковості обставин, з якими закон пов`язує можливість зменшити розмір штрафу.

За частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 Цивільного кодексу України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Колегія суддів ураховує, що сторони, укладаючи договір перевезення вантажу, погодилися із передбаченою законом відповідальністю за неправильність відомостей, зазначених вантажовідправником у накладній.

Статтями 1, 16 Закону України «Про транспорт» визначено, що транспорт є однією з найважливіших галузей суспільного виробництва і покликаний задовольняти потреби населення та суспільного виробництва в перевезеннях; підприємства транспорту зобов`язані забезпечувати безпеку життя і здоров`я громадян, безпеку експлуатації транспортних засобів, охорону навколишнього природного середовища.

Статтями 2, 11 Закону України «Про залізничний транспорт» встановлено, що залізничний транспорт є однією з важливих базових галузей економіки України, забезпечує її внутрішні та зовнішні транспортно-економічні зв`язки і потреби населення у перевезеннях; діяльність залізничного транспорту як частини єдиної транспортної системи країни сприяє нормальному функціонуванню всіх галузей суспільного виробництва, соціальному і економічному розвитку та зміцненню обороноздатності держави, міжнародному співробітництву України; залізниці та підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують безпеку життя і здоров`я громадян, які користуються його послугами, а також безпеку поїздів, охорону навколишнього природного середовища згідно з чинним законодавством України; безпека руху - комплекс організаційних і технічних заходів, спрямованих на забезпечення.

Так, навантаження вагонів з перевищенням їх вантажопідйомності (що має місце у даному випадку) фактично загрожує безпеці руху поїздів. З урахуванням цього, штраф за неправильно зазначену масу вантажу у випадку перевищення вантажопідйомності дисциплінує учасників даних відносин та має кінцеву мету забезпечення безпеки на транспорті.

Тому посилання апелянта на те, що відповідачем не завдано збитків позивачу, колегія суддів не вважає належними аргументами.

За частиною 2 статті 216 Господарського кодексу України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем не доведено наявність об`єктивних причин (у тому числі наявного нестабільного фінансового стану, здійснення господарської діяльності в безпосередній близькості до території активних бойових дій), які б перешкоджали йому сплатити суму нарахованих штрафних санкцій; не надано суду документів фінансової звітності, які б відображали загальний стан матеріального становища підприємства та його активів за певний обліковий період, що давало б можливість оцінити дійсне фінансове становище відповідача та встановити наявність підстав для зменшення штрафних санкцій.

Суд апеляційної інстанції також ураховує, що, стверджуючи про несправедливо великий розмір штрафу, та, заявляючи клопотання про його зменшення, відповідач не надав суду першої та апеляційної інстанції пояснень, яка сума в даному випадку, на його думку, відповідала б критеріям справедливості.

Таким чином, доводи заявника апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, враховуючи також, що, як було встановлено вище, зменшення розміру штрафних санкцій в порядку ст.551 Цивільного кодексу України та ст.233 Господарського кодексу України є правом, а не обов`язком суду.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду про відсутність виняткових обставин, за яких можливе зменшення штрафу у даному конкретному випадку, відтак правомірно задовольнив позовні вимоги.

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи заявника апеляційної скарги, викладені ним в апеляційній скарзі, не знайшли підтвердження у ході судового розгляду, тоді як господарським судом у повній мірі з`ясовані та правильно оцінені обставини у справі, прийняте рішення є законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги не убачається.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 06.09.2023 у справі №905/906/23 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 19.02.2024.

Головуючий суддя О.А. Пуль

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя І.В. Тарасова