ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2024м. ДніпроСправа № 904/6373/23

Господарський суд Дніпропетровської області

у складі судді Дупляка С.А.,

за участю секретаря судового засідання Євтушенка Д.Є.,

представників учасників справи:

від позивача (за первісним позовом): Миргородова О.Ю. ордер від 23.11.2023 №1254034 серія АЕ (в режимі відеоконференції за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС);

від відповідача (за первісним позовом): Степанюк О.А. ордер від 05.12.2023 №1162427 серія АХ (в режимі відеоконференції за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС);

дослідивши матеріали справи №904/6373/23

за первісним позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна компанія "Альянсремтрактор"

про стягнення грошових коштів,

та

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна компанія "Альянсремтрактор"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в:

1. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою від 23.11.2023 за вих.№НЮ-14/1235 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна компанія "Альянсремтрактор" (далі - відповідач) про стягнення 182.942,45 грн пені та 147.711,88 грн штрафу.

Судові витрати позивач просить суд стягнути з відповідача.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/6373/23 визначено суддю ДУПЛЯКА Степана Анатолійовича, що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.12.2023.

Ухвалою від 11.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання та без виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Через відділ документального забезпечення 25.12.2023 від відповідача надійшов відзив, сформований в системі "Електронний суд" 23.12.2023, у якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Також відповідач підрахував, що його витрати на оплату професійної правової допомоги складають 50.000,00 грн.

Через відділ документального забезпечення 25.12.2023 від відповідача (далі відповідача, відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом) надійшла зустрічна позовна заява, сформована в системі "Електронний суд" 25.12.2023, у якій позивач за зустрічним позовом просить суд стягнути з позивача (далі позивача, позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом) 169.485,09 грн інфляційних втрат.

Ухвалою від 26.12.2023 зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, об`єднано вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом, визначено, що підготовче засідання відбудеться 24.01.2024.

Того ж дня, 26.12.2023, ухвалою суд вирішив перейти від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Розгляд справи вирішено розпочати спочатку, замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням та призначено його на 24.01.2024.

Через відділ документального забезпечення 26.12.2023 від позивача надійшло клопотання/заява про продовження строку на подання відповіді на відзив, сформоване(а) в системі «Електронний суд» 26.12.2023, у якому(ій) позивач просить суд продовжити встановлений ухвалою строк для подачі відповіді на відзив до 05.01.2024 включно.

Ухвалою від 26.12.2023 у задоволенні заяви позивача про продовження строку для подачі відповіді на відзив відмовлено.

Через відділ документального забезпечення 27.12.2023 від відповідача надійшло(а) клопотання/заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, сформоване(а) в системі «Електронний суд» 27.12.2023.

Ухвалою від 27.12.2023 клопотання/заява про участь представника відповідача в судовому засіданні, яке відбудеться 24.01.2024 в режимі відеоконференції задоволено.

Через відділ документального забезпечення 02.01.2024 від позивача надійшла відповідь на відзив, сформована в системі «Електронний суд» 02.01.2024.

Через відділ документального забезпечення 08.01.2024 від відповідача надійшли заперечення, сформовані в системі «Електронний суд» 08.01.2024.

Через відділ документального забезпечення 10.01.2024 від відповідача за зустрічним позовом надійшов відзив, сформований в системі «Електронний суд» 10.01.2024, у якому відповідач за зустрічним позовом просить суд відмовити у його задоволенні та зменшити розмір витрат на оплату професійної правової допомоги, у разі задоволення позовних вимог.

Через відділ документального забезпечення 11.01.2024 від позивача надійшло(а) клопотання/заява про участь представника в судовому засіданні в режимі відеоконференції, сформоване(а) в системі «Електронний суд» 11.01.2024.

Ухвалою від 12.01.2024 клопотання/заява позивача про участь представника в судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено.

Через відділ документального забезпечення 12.01.2024 від позивача за зустрічним позовом надійшла відповідь на відзив, сформована в системі «Електронний суд» 12.01.2024.

Ухвалою від 24.01.2024 продовжено підготовче провадження, закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 08.02.2024.

За результатами судового засідання, яке відбулося 08.02.2024, у судовому засіданні оголошено перерву до 21.02.2024.

У судовому засіданні 21.02.2024 представник позивача за первісним позовом надав усні пояснення у справі, відповів на запитання суду, просив задовольнити первісний позов та відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Представник відповідача за первісним позовом надав усні пояснення у справі, відповів на запитання суду, просив відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийняв рішення у справі.

З урахуванням режиму воєнного стану та можливості повітряної тривоги в місті Дніпрі у Господарському суді Дніпропетровської області встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи. Відтак, справу розглянуто у розумні строки, ураховуючи вищевказані обставини та факти.

Стислий виклад позиції позивача за первісним позовом

Позивач стверджує, що відповідач порушив терміни надання послуг, які визначені укладеним між сторонами договором, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача пені та штрафу.

Стислий виклад позиції відповідача за первісним позовом

Відповідач заперечує проти задоволення первісних позовних вимог та стверджує, що ним порушені строки виконання робіт в результаті затримки з боку позивача поставки техніки в ремонт.

Відповідач вказав, що акти приймання-передачі наданих послуг містять відмітку позивача про відсутність будь-яких претензій щодо строків виконання робіт.

Відповідач вважає нарахування пені неправильним, оскільки таке нарахування здійснено за прострочення зобов`язання, яке виникло поза межами дії договору.

Також відповідач акцентував увагу, що знаходиться у місті Нікополі, а тому початок повномасштабного воєнного вторгнення російської федерації на території України супроводжувався і активними обстрілами міста Нікополя, що унеможливлювало швидке закінчення робіт, які були обумовлені договором.

Доводи позивача щодо відзиву відповідача на первісну позовну заяву

Позивач звертає увагу, що заперечення відповідача не спростовують факту прострочення строку виконання робіт.

Доводи відповідача за первісним позовом щодо відповіді на відзив

Відповідач наполягає на тому, що порушення зобов`язання виникло після закінчення дії договору, а тому підстав для нарахування штрафних санкцій немає.

Стислий виклад позиції позивача за зустрічним позовом

Позивач за зустрічним позовом наполягає на тому, що відповідач за зустрічним позовом не здійснив оплату робіт у визначені в договорі строки, а тому має відшкодувати позивачу за зустрічним позовом інфляційні втрати від знецінення вказаних грошових коштів.

Стислий виклад позиції відповідача за зустрічним позовом

Відповідач за зустрічним позовом не погоджується з позовними вимогами позивача за зустрічним позовом, оскільки стверджує, що між сторонами досягнута згода щодо погашення позовних вимог частинами.

З урахуванням досягнутих між сторонами домовленостей відповідач за зустрічним позовом здійснив власний розрахунок інфляційних втрат та визнав, що правильним розміром інфляційних втрат є 83.348,23 грн, а не розмір заявлений позивачем за зустрічним позовом.

Також відповідач за зустрічним позовом заперечує проти стягнення з нього витрат на оплату професійної правової допомоги та вказує, що позивачем за зустрічним позовом неправильно внесено до державного бюджету судовий збір.

Доводи позивача щодо відзиву відповідача на зустрічну позовну заяву

Позивач за зустрічним позовом заперечує реструктуризацію заборгованості, оскільки відсутня укладена між сторонами відповідна додаткова угода, а тому строк виконання зобов`язання з оплати робіт є таким, що настав у відповідності до положень договору, а не на підставі листів, яким обмінювалися сторони.

2. ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

Предметом доказування у справі, відповідно до ч. 2 ст. 76 ГПК України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У даному випадку до предмета доказування входять обставини: укладення договору; зміни строку виконання зобов`язання; настання строку виконання робіт; наявності/відсутності факту прострочення строку виконання робіт; настання строку оплати робіт; реструктуризації (або відсутності такої) заборгованості; здійснення оплати робіт; наявності/відсутності факту прострочення здійснення оплати робіт; правомірності нарахування до стягнення з відповідача пені та штрафу за (можливе) порушення строку виконання робіт; правомірності нарахування до стягнення з відповідача за зустрічним позовом інфляційних втрат.

Суд встановив, що 01.12.2021 між позивачем (далі позивач, позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом, замовник) та відповідачем (далі відповідач, відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом, виконавець) був укладений договір про надання послуг з ремонту (далі - договір), відповідно до п. 1.1 умов якого цей договір був укладений за результатами публічних закупівель в електронній системі закупівель ProZorro UA-2021-10-07-015397-b.

Згідно із п. 1.2 договору виконавець зобов`язується за завданням замовника особисто надати послуги з ремонту автотранспорту. Кількість, перелік послуг та їх вартість визначені у додатку №1 до цього договору. Замовник зобов`язується прийняти та здійснити оплату за належним чином надані послуги в порядку та на умовах цього договору.

Пунктом 1.3 договору визначено, що послуги, які є предметом цього договору, згідно національного класифікатора України «Єдиного закупівельного словника» відносяться до коду ДК 021:2015, а саме: ДК 021-2015-50110000-9 послуги з ремонту, технічного обслуговування мототранспортних засобів і супутнього обладнання.

Ціна договору та порядок розрахунків визначено розділом 5 договору. Так, у п. 5.1 договору закріплено, що вартість послуг визначається в загальному розрахунку вартості на підставі наданих виконавцем калькуляцій (додаток №1 до договору) і складає 1.790.000,00 грн, крім того ПДВ 20% - 358.000,00 грн. Загальна вартість послуг складає 2.148.000,00 грн з ПДВ.

Договір набирає чинності з моменту його укладання, тобто з дня його підписання сторонами, і діє до 24.12.2021, а в частині розрахунків до повного виконання.

(1) Позивач звернувся до відповідача з листом від 10.12.2021 за вих.№01-06/918, у якому позивач просив відповідача розпочати роботи з ремонту автомобілів МАЗ.

Між сторонами складено акт прийому-передачі в ремонт автомобіля МАЗ від 13.12.2021, згідно із яким позивач передав відповідачу автомобілі МАЗ у ремонт, а саме: автомобіль МАЗ-53366 НОМЕР_1 (ПЧ-21); автомобіль МАЗ-543203 НОМЕР_2 (ПЧ-21); причеп МАЗ-938662 НОМЕР_3 (ПЧ-21).

Сторони підписали акт надання послуг №3 від 06.07.2022 на суму 648.353,76 грн, яким підтверджено надання послуг з капітального ремонту автомобіля МАЗ-53366, державний номер НОМЕР_1 , 1994 р.в. Того ж дня, 06.07.2022, сторони підписали акт прийому-передачі з ремонту автомобіля МАЗ-53366 НОМЕР_1 .

Відповідач долучив до зустрічного позову податкову накладну від 06.07.2022 за №2. Відомості про реєстрацію вказаної податкової накладної внесені до єдиного реєстру 26.07.2022.

Також відповідач долучив платіжну інструкцію №207476 від 25.10.2022 на суму 648.353,76 грн в якості доказу оплати позивачем робіт.

Сторони підписали акт надання послуг №2 від 31.01.2022 на суму 533.880,00 грн, яким підтверджено надання послуг з капітального ремонту автомобіля МАЗ-543203, державний номер НОМЕР_2 з причепом МАЗ-938662 НОМЕР_3 . Того ж дня, 31.01.2022, сторони підписали акт прийому-передачі з ремонту автомобіля МАЗ-543203, державний номер НОМЕР_2 з причепом МАЗ-938662 НОМЕР_3 .

Відповідач долучив до зустрічного позову податкову накладну від 31.01.2022 за №6. Відомості про реєстрацію вказаної податкової накладної внесені до єдиного реєстру 04.02.2022, що підтверджується квитанцією.

Також відповідач долучив докази оплати позивачем робіт, а саме:

платіжне доручення №4818384 від 30.06.2022 на суму 133.470,00 грн;

платіжна інструкція №126734 від 13.09.2022 на суму 66.735,00 грн;

платіжна інструкція №193179 від 19.10.2022 на суму 133.470,00 грн;

платіжна інструкція №278909 від 24.11.2022 на суму 133.470,00 грн;

платіжна інструкція №327622 від 15.12.2022 на суму 66.735,00 грн.

(2) Позивач звернувся до відповідача із заявкою від 03.12.2021 за №1626, у якій позивач просив відповідача надати послуги з ремонту автомобіля КАМАЗ 55102, державний номер НОМЕР_4 .

Між сторонами складено акт від 10.12.2021, яким підтверджується передача автомобіля КАМАЗ 55102, державний номер НОМЕР_4 для проведення ремонту.

Сторони підписали акт надання послуг №1 від 11.02.2022 на суму 927.936,00 грн, яким підтверджено надання послуг з капітального ремонту автомобіля КАМАЗ 55102, державний номер НОМЕР_4 . Того ж дня, 11.02.2022, сторони підписали акт прийому-передачі з ремонту автомобіля КАМАЗ 55102, державний номер НОМЕР_4 .

Відповідач долучив до зустрічного позову податкову накладну від 11.02.2022 за №6. Відомості про реєстрацію вказаної податкової накладної внесені до єдиного реєстру 23.02.2023.

Також відповідач долучив докази оплати позивачем робіт за вказаним договором, які, на думку відповідача, підтверджують порушення позивачем строку оплати таких робіт, а саме:

платіжне доручення №4819050 від 30.06.2022 на суму 231.984,00 грн;

платіжну інструкцію №58232 від 09.08.2022 на суму 231.984,00 грн;

платіжну інструкцію №126754 від 13.09.2022 на суму 115.992,00 грн;

платіжну інструкцію №193180 від 19.10.2022 на суму 231.984,00 грн;

платіжну інструкцію №278925 від 24.11.2022 на суму 115.992,00 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивач звернувся до відповідача з претензією від 18.02.2022 про сплату штрафних санкцій за прострочення строку виконання зобов`язання на суму 247.198,82 грн, оскільки роботи виконані з порушенням строків, визначених договором. В якості доказів направлення претензії надано опис вкладення до цінного листа та фіскальний чек від 09.08.2022.

Відповідач надав відповідь на претензію позивача, у якій відповідач визнав, що строк надання послуг дійсно перевищив передбачений договором термін, однак на те були об`єктивні причини незалежні від відповідача.

Вдруге з претензією до відповідача позивач звернувся 01.08.2022 та вимагав у відповідача сплатити штрафні санкції у загальному розмірі 253.666,11 грн. В якості доказів направлення претензії на адресу відповідача позивач долучив накладні та фіскальні чеки від 23.02.2022.

Відповідач надав відповідь на претензію, у якій зауважив, що після припинення дії договору у позивача відсутні підстави для нарахування штрафних санкцій.

Наведені вище обставини стали підставою звернення позивача до суду з даним позовом (первісним).

Відповідач з метою підтвердження обставини відсутності власної вини у порушенні взятого за договором зобов`язання надав суду такі докази.

Листом від 20.01.2022 відповідач повідомив позивача, що роботи з ремонту автомобіля МАЗ-543203, державний номер НОМЕР_2 з причепом МАЗ-938662 НОМЕР_3 закінчені у повному обсязі, а тому відповідач просив позивача направити спеціаліста для їх (робіт) прийняття. Відправка вказаного документа здійснювалася на електронну пошту позивача.

Листом від 21.01.2022 відповідач адресував позивачу лист, у якому повідомив, що роботи з ремонту автомобіля КАМАЗ 55102, державний номер НОМЕР_4 завершені, а тому позивачу слід направити спеціаліста для їх прийняття.

Листом від 25.02.2022 адресованим позивачу, у якому відповідач повідомив, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану діяльність підприємства призупинена з 24.02.2024, а вказані обставини відносяться до форс-мажорних. В якості доказів направлення таких листів позивачу відповідач надав скріншоти екрану, які свідчать про направлення таких документів позивачу на електронну пошту.

Відповідач долучив до справи лист позивача від 06.04.2022, який був адресований відповідачу за зустрічним позовом та у якому позивач визнав, що станом на 01.04.2022 у нього перед відповідачем утворилася заборгованість у загальному розмірі 1.574.500,00 грн.

Також відповідач долучив до справи лист від 27.05.2022, який адресував позивачу та у якому визнав, що надав позивачу згоду на реструктуризацію заборгованості шляхом оплати за виконані роботи у розмірі 25% щомісячно, починаючи з квітня. Також відповідач просив позивача погасити існуючу заборгованість.

Для підтвердження правомірності нарахування до стягнення з відповідача за зустрічним позовом інфляційних втрат позивач за зустрічним позовом долучив до справи докази сплати відповідачем за зустрічним позовом суми основної заборгованості, про які зазначено по тексту встановлених обставин.

На підставі наведених обставин і позивач, і відповідач обґрунтовують заявлені первісні та зустрічні позовні вимоги.

3. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Предметом первісного позову позивач визначив 182.942,45 грн пені та 147.711,88 грн штрафу.

Предметом зустрічного позову позивач за зустрічним позовом визначив 169.485,09 грн інфляційних втрат.

Згідно з нормами ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. ст. 625, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України, яка кореспондується зі ст. 180 ГК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

В ч. 3 ст. 180 ГК України визначено, що при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Оцінивши зміст договору, господарський суд встановив, що сторонами погоджено його істотні умови.

Договір підписаний уповноваженими особами та скріплено печатками.

Договір у встановленому порядку не оспорений; не розірваний; не визнаний недійсним.

Таким чином, укладений між сторонами договір є дійсним, укладеним належним чином та обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором підряду, за умовами якого відповідач мав надати послуги з ремонту автотранспорту, а позивач був зобов`язаний такі роботи оплатити.

Таким чином для правильного вирішення справи слід з`ясувати, чи порушено відповідачем строк виконання робіт та чи вчасно позивач здійснив оплату таких робіт.

Умови та строки надання послуг врегульовано розділом 4 договору. Так, надання послуг проводиться протягом строку дії договору тільки на підставі наданої письмової заявки (рознарядки) замовника, яка вважається дозволом на надання послуг та є підтвердженням готовності замовника до прийняття робіт (п. 4.1 договору).

Позивач звернувся до відповідача із заявкою від 03.12.2021 за №1626, у якій позивач просив відповідача надати послуги з ремонту автомобіля КАМАЗ 55102, державний номер НОМЕР_4 та заявкою від 10.12.2021 за вих.№01-06/918, у якій позивач просив відповідача розпочати роботи з ремонту автомобілів МАЗ.

Згідно з п. 4.2 договору виконавець зобов`язався приступити до надання послуг тільки після одержання від замовника рознарядки.

Отже, у відповідача виник обов`язок приступити до надання послуг після 03.12.2021 та після 10.12.2021 відповідно.

Термін надання послуг, визначений у п. 4.6 договору, складає не більше 45 (сорока п`яти) календарних днів з моменту передачі автомобілей в ремонт, але не пізніше 24.12.2021 з правом дострокового виконання.

Слід вказати, що дати підписання актів здавання в ремонт та здачі-приймання наданих послуг є підставою для обрахування термінів фактичного знаходження в ремонті (термінів надання послуг) (п. 4.9 договору).

Як встановлено судом, між сторонами складено акт прийому-передачі в ремонт автомобіля МАЗ від 13.12.2021, згідно із яким позивач передав відповідачу автомобілі МАЗ у ремонт, а саме: автомобіль МАЗ-53366 НОМЕР_1 (ПЧ-21); автомобіль МАЗ-543203 НОМЕР_2 (ПЧ-21); причеп МАЗ-938662 НОМЕР_3 (ПЧ-21).

Сторони підписали акт надання послуг №3 від 06.07.2022 на суму 648.353,76 грн, яким підтверджено надання послуг з капітального ремонту автомобіля МАЗ-53366, державний номер НОМЕР_1 , 1994 р.в. Того ж дня, 06.07.2022, сторони підписали акт прийому-передачі з ремонту автомобіля МАЗ-53366 НОМЕР_1 .

Отже, автомобіль МАЗ-53366, державний номер НОМЕР_1 перебував в ремонті у період з 13.12.2021 до 06.07.2022, тобто 205 днів.

Сторони підписали акт надання послуг №2 від 31.01.2022 на суму 533.880,00 грн, яким підтверджено надання послуг з капітального ремонту автомобіля МАЗ-543203, державний номер НОМЕР_2 з причепом МАЗ-938662 НОМЕР_3 . Того ж дня, 31.01.2022, сторони підписали акт прийому-передачі з ремонту автомобіля МАЗ-543203, державний номер НОМЕР_2 з причепом МАЗ-938662 НОМЕР_3 .

Отже, автомобіль МАЗ-543203, державний номер НОМЕР_2 з причепом МАЗ-938662 НОМЕР_3 перебував в ремонті у період з 13.12.2021 до 31.01.2022, тобто 49 днів.

Між сторонами складено акт від 10.12.2021, яким підтверджується передача автомобіля КАМАЗ 55102, державний номер НОМЕР_4 для проведення ремонту.

Сторони підписали акт надання послуг №1 від 11.02.2022 на суму 927.936,00 грн, яким підтверджено надання послуг з капітального ремонту автомобіля КАМАЗ 55102, державний номер НОМЕР_4 . Того ж дня, 11.02.2022, сторони підписали акт прийому-передачі з ремонту автомобіля КАМАЗ 55102, державний номер НОМЕР_4 .

Отже, автомобіль КАМАЗ 55102, державний номер НОМЕР_4 перебував в ремонті у період з 10.12.2021 до 11.02.2022, тобто 60 днів.

Аналізуючи фактичні обставини справи та наявні докази суд звертає увагу, що незважаючи на обмежені строки надання послуг з ремонту автомобілей позивач звернувся до відповідача із заявками 03.12.2021 та 10.12.2021 і лише 10.12.2021 та 13.12.2021 за актами прийому-передачі автомобілі передав в ремонт.

Отже, вбачається затримка передачі автомобілей в ремонт саме зі сторони позивача.

В силу положень ч. 1 ст. 850 ЦК України замовник зобов`язаний сприяти підрядникові у виконанні роботи у випадках, в обсязі та в порядку, встановлених договором підряду.

Варто наголосити, що відповідно до п. 6.8 договору саме замовник має самостійно організувати транспортування до місця ремонту і прописки.

Суд доходить висновку, що саме позивач, як замовник послуг затримав передачу автомобілей в ремонт.

Також несприяння позивача у виконані робіт в строки, визначені договором вбачається у затримці складання фактичної калькуляції вартості капітального ремонту автомобілей, які були передані в ремонт.

Відповідно до п. 4.8 договору фактично планові об`єми послуг по кожному вузлу визначаються за результатами дефектування при передачі в ремонт на території переможців торгів.

Оскільки автомобілі в ремонт були передані 10 та 13.12.2021, то у вказані дати слід було визначити і фактичні планові об`єми послуг по кожному вузлу.

Однак з наявних у справі доказів вбачається, що фактична калькуляція вартості капітального ремонту автомобіля МАЗ-53366, державний номер НОМЕР_1 , 1994 року випуску не містить дати складання, проте містить дату отримання 06.07.2022.

Фактична калькуляція вартості капітального ремонту автомобіля МАЗ-543203 НОМЕР_2 з причепом МАЗ-938662 НОМЕР_3 складена 27.12.2021, в той час як строк дії договору закінчився 21.12.2021. Фактична дефектна відомість між сторонами підписана того ж дня 27.12.2021.

Фактична калькуляція вартості капітального ремонту автомобіля КАМАЗ 55102 державний номер НОМЕР_4 , 1987 року випуску складена 17.12.2021, тобто за 4 (чотири) календарних дня до дати закінчення дії договору. Того ж дня, 17.12.2021 між сторонами підписана і фактична дефектна відомість.

Слід наголосити і на тому, що відповідно до п. 5.2 договору в залежності від виявлених несправностей, додаткових дефектів та як наслідок необхідності подальшої заміни, ремонту тих чи інших деталей перелік послуг може змінюватися.

Так, з наявних доказів вбачається, що відповідач мав вкрай обмежені строки для виконання робіт і в цьому вбачається вина позивача, оскільки саме він (позивач) затримував як передачу автомобілей в ремонт, так і складання остаточного переліку робіт.

Варто акцентувати увагу, що відповідач у листі від 27.05.2022 за №850 наголосив, що автомобілі КАМАЗ-55102, МАЗ-543203 з причепом МАЗ-938662 та МАЗ-53366 відремонтовано, тобто станом на 27.05.2022 договір був у повному обсязі виконаним саме з боку відповідача за первісним позовом.

Позивач листом від 20.06.2022, у відповідь на лист відповідача від 27.05.2022, просив відповідача підтвердити готовність до прибуття представників та комісійного приймання-передачі результатів наданих послуг.

Суд зауважує, що акти наданих послуг підписані представниками сторін 31.01.2022, 11.02.2022, 06.07.2022.

Тобто, вбачається затримка саме з боку позивача у підписанні актів наданих послуг, оскільки станом на 27.05.2022 відбувся ремонт автомобілей у повному обсязі, однак всі роботи прийнято позивачем лише 06.07.2022 (дата підписання останнього акта).

Суд звертає увагу, що датою підписання договору є 01.12.2021.

У п. 4.6 договору термін надання послуг складає не більше 45 (сорока п`яти) календарних днів з моменту передачі автомобілей в ремонт, але не пізніше 24.12.2021 з правом дострокового виконання.

Відтак, укладаючи договір з 01.12.2021 і у п. 4.1 договору закріплюючи умову, що надання послуг проводиться протягом строку дії договору, сторони погодили, що відповідач має право надавати послугу починаючи з 01.12.2021 (не раніше) та ще і виключно на підставі заявки, тобто існує вірогідність надання послуг з більш пізньої дати.

Разом із цим, у п. 4.6 договору сторони закріпили, що термін надання послуг складає не більше 45 (сорока п`яти) календарних днів з моменту передачі автомобілей в ремонт.

Однак, інша частина п. 4.6 договору суперечить вказаному положенню про термін виконання робіт (не більше 45 (сорока п`яти) календарних днів), оскільки вказівка на строк не пізніше 24.12.2021 свідчить про термін виконання робіт не більше 24 календарних дні (з 01.12.2021 (дата підписання договору) до 24.12.2021 (дата припинення дії договору).

Водночас, суд встановив, що всі акти наданих послуг підписані уповноваженими представниками і позивача (директором) і відповідача (директором) та у вказаних актах абсолютно чітко зазначено, що замовник (тобто позивач) претензій по об`єму, якості та строкам виконаних робіт (наданих послуг) не має.

Відповідно до ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно зі ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Суд встановив, що договір між сторонами укладений у письмовій формі.

Статтею 654 ЦК України визначено, що зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, який змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Таким чином зміна умов укладеного між сторонами договору допускається лише у письмовій формі.

При цьому ЦК України не встановлює обмежень щодо конкретного письмового документа (обміну документами), якими можуть бути внесені зміни до договору, його (їх) назви (в), а лише визначає, що їх форма має бути письмовою.

Суд звертає увагу на положення п. 9.1 договору, згідно з яким усі зміни та доповнення до цього договору вносяться тільки за спільною згодою сторін шляхом підписання додаткових угод, які є його невід`ємною частиною та мають юридичну силу, якщо вони підписані уповноваженими представниками сторін.

Таким чином, у п. 9.1 сторони дійшли згоди, що усі зміни та доповнення до цього договору вносяться тільки за спільною згодою.

Водночас слово «тільки» стосується саме спільної згоди. Пункт 9.1 договору не містить застереження того, що усі зміни та доповнення до цього договору вносяться тільки шляхом підписання додаткових угод.

Суд також відзначає, що відповідач за первісним позовом у відзиві на первісний позов фактично визнає, що зміни до договору можуть бути внесені не тільки шляхом підписання додаткових угод, а й у іншій письмовій формі.

Так відповідач за первісним позовом зазначає, що сторони, підписавши акти виконаних робіт без зауважень щодо строків виконання робіт, фактично погодили, що такі строки станом на день підписання актів не є порушеними (тобто настають не раніше дня підписання цих актів).

Позивач за первісним позовом у відзиві на зустрічний позов також фактично визнає, що зміни до договору можуть бути внесені не тільки шляхом підписання додаткових угод, а й у іншій письмовій формі.

Так позивач за первісним позовом стверджує, що сторони, підписавши листи про реструктуризацію оплати за договором, фактично погодили нові строки такої оплати.

Як встановлено судом вище, всі акти наданих послуг підписані уповноваженими представниками і позивача (директором) і відповідача (директором) та у вказаних актах абсолютно чітко зазначено, що замовник (тобто позивач) претензій по об`єму, якості та строкам виконаних робіт (наданих послуг) не має.

За визначенням ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Таким чином сторони фактично вчинили правочин, який вносить зміни до вже існуючого договору. Тобто, за його допомогою сторони можуть вносити зміни до діючого договору, тим самим змінюючи свої попередні домовленості. І саме до домовленостей можуть застосовуватись вимоги ст. 654 ЦК України.

Відтак сторони фактично погодили, що строки виконання робіт станом на день підписання актів не є порушеними (тобто настають не раніше дня підписання цих актів).

При цьому суд відзначає, що зобов`язання за укладеним між сторонами договором не є припиненими (оскільки відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, або у інший спосіб, встановлений главою 50 ЦК України), а тому зміна таких зобов`язань за згодою сторін допускається до їх припинення.

Також суд виходить із того, що умови укладеного між сторонами договору та положення законодавства не позбавляють сторони можливості внести зміни до договору не тільки шляхом підписання додаткових угод, а й у іншій письмовій формі.

Водночас, твердження про те, що письмовий документ чи документи, укладені сторонами та спрямовані на зміну умов договору, повинні мати назву саме «додаткова угода» суд у даному випадку вважає надмірним формалізмом, який може призвести до порушення принципу верховенства права.

Суд зауважує, що акти наданих послуг, у яких міститься чітка домовленість сторін про відсутність у замовника (позивача) претензій, зокрема, по строкам виконання робіт, підписані і позивачем (замовником) і відповідачем, а отже свідчать про волю і позивача і відповідача на внесення змін до договору, зокрема, в частині строку виконання робіт.

У пункті 9.3 договору визначено, що істотні умови договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.

Варто відзначити, що форма документального підтвердження об`єктивних обставин Законом України «Про публічні закупівлі» не визначена, оскільки вона залежить саме від обставин, що спричинили продовження строку дії договору про закупівлю та виконання зобов`язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг. Тому, замовник самостійно визначає форму документального підтвердження таких обставин з дотриманням законодавства.

Відтак, суд вважає, що чітка домовленість сторін у актах надання послуг про відсутність претензій замовника до виконавця щодо строку виконання робіт вважається належно оформленим продовженням строку виконання зобов`язань, тобто з дотриманням визначеної законодавством форми (у письмовій формі, як то визначено у с. 654 ЦК України). Крім цього, зміна строку виконання робіт, яка фактично відбулася, що вбачається із дій осіб, не суперечить і положенням п. 4 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».

Фактичною підставою звернення позивача до суду з позовною заявою (первісною) є твердження, що відповідач прострочив виконання робіт, однак така поведінка позивача суперечить домовленості про відсутність претензій до відповідача щодо строків виконання робіт, викладених в актах наданих послуг, які підписані представниками сторін без заперечень та зауважень.

Суд зауважує, що доктрина «venire contra factum proprium» (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини «venire contra factum proprium» лежить принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона розумно покладається на них (постанови Верховного Суду від 28.04.2021 у справі №910/9351/20 та від 07.04.2023 у справі №910/5172/19).

Оскільки поведінка позивача не відповідає його попереднім заявам (про відсутність зауважень та заперечень до відповідача щодо строків виконання робіт), а фактичні обставини справи свідчать про внесення змін до договору (щодо строку виконання робіт), суд доходить висновку, що первісні позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідач, звертаючись до суду із зустрічною позовною заявою, заявив до стягнення з позивача інфляційні втрати, у зв`язку із порушенням, визначеного договором строку погашення заборгованості.

Допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, за твердженням позивача за зустрічним позовом, відповідач за зустрічним позовом порушив договірні зобов`язання (ст. 610 ЦК України), і вважається таким, що прострочив його виконання (ст. 612 ЦК України), а тому наявні підстави для застосування встановленої законом (або договором) відповідальності.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 5.4 договору термін сплати за надані послуги настає на 45 (сорок п`ятий) банківський день з дати реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування з операцій по наданню послуг, які підлягають оплаті, в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановленому чинним законодавством порядку та строки.

Суд бере до уваги долучене до справи листування між сторонами.

Відповідач за зустрічним позовом звернувся до позивача за зустрічним позовом із листом від 06.04.2022, у якому визнав, що станом на 01.04.2022 його (відповідача за зустрічним позовом) заборгованість перед позивачем за зустрічним позовом складає 1.574.500,00 грн і просив позивача за зустрічним позовом надати інформацію чи згоден позивач за зустрічним позовом на реструктуризацію заборгованості шляхом її погашення у розмірі не більше 25 (двадцяти п`яти) відсотків від загальної суми щомісячно.

Так, позивач за зустрічним позовом у листі від 13.04.2022 за №797 (арк. 142, том 1) просив відповідача за зустрічним позовом вчасно здійснити оплату за виконані роботи (за актом надання послуг №1 від 11.02.2022 на суму 927.936,00 грн та актом надання послуг №2 від 31.01.2022 на суму 533.880,00 грн) у загальному розмірі 1.461.816,00 грн по 25 (двадцять п`ять) відсотків щомісячно, починаючи з квітня 2022 року.

Отже, суд вбачає погодження сторонами сплати заборгованості у розмірі 1.461.816,00 грн по 25 (двадцять п`ять) відсотків щомісячно починаючи з квітня 2022 року.

Перед судом постає питання чи вважається листування між сторонами щодо зміни терміну оплати робіт зміною вказаної умови договору.

Оцінивши зміст договору та предмет закупівлі, суд доходить висновку, що термін сплати наданих послуг є істотною умовою договору, а тому у відповідності до положень п. 9.3 договору, такі умови не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».

За загальним правилом, встановленим ст. 638 ЦК України (положення якої кореспондуються із ч. ч. 1, 2 ст. 180 ГК України), договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

При цьому за змістом ч. 1 ст. 641 і ч. ч. 1, 3 ст. 642 ЦК України пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття, тоді як відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

З моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції договір є укладеним (ч. 1 ст. 640 ЦК України). Натомість відповідь про згоду укласти договір на інших, ніж було запропоновано, умовах є відмовою від одержаної пропозиції і водночас новою пропозицією особі, яка зробила попередню пропозицію (ст. 646 ЦК України).

З огляду на положення наведених норм слід звернути увагу на те, що важливими ознаками оферти є те, що вона має бути виявленням наміру оферента вважати себе зобов`язаним у разі її прийняття та, водночас, повинна бути настільки визначеною, щоб можна було шляхом її прийняття досягнути домовленості про весь договір у цілому, а для укладення договору акцептанту було достатньо висловити свою волю, яка співпадає з офертою.

В даному випадку варто зазначити, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) або уповноваженими на те особами (ч. ч. 2, 4 ст. 207 ЦК України).

Водночас правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1 ст. 207 ЦК України).

З огляду на положення п. 9.1 договору і ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та наявне між сторонами листування, суд доходить висновку, що сторони змінили строки сплати заборгованості за надані роботи у загальному розмірі 1.461.816,00 грн по 25 (двадцять п`ять) відсотків щомісячно починаючи з квітня 2022 року, оскільки відповідач за зустрічним позовом запропонував саме вказаним чином розстрочити сплати такої заборгованості, а позивач за зустрічним позовом погодився.

Тобто відбулася зміна договору у тій самій формі, що й був укладений договір і така форма зміни відповідає положенням ст. 654 ЦК України.

Приймаючи рішення за результатами розгляду зустрічного позову, суд також виходить із того, що твердження про те, що письмовий документ чи документи, укладені сторонами та спрямовані на зміну умов договору, повинні мати назву саме «додаткова угода» даному випадку є надмірним формалізмом, який може призвести до порушення принципу верховенства права.

Крім того, суд відзначає, що позивач за зустрічним позовом долучив до зустрічної позовної заяви лист від 13.04.2022 за №797 (арк. 142, том 1), у якому позивач за зустрічним позовом просив відповідача за зустрічним позовом вчасно здійснити оплату за виконані роботи (за актом надання послуг №1 від 11.02.2022 на суму 927.936,00 грн та актом надання послуг №2 від 31.01.2022 на суму 533.880,00 грн) у загальному розмірі 1.461.816,00 грн по 25 (двадцяти п`яти) відсотків щомісячно починаючи з квітня 2022 року.

Отже, дії саме позивача за зустрічним позовом свідчать про погодження зміни строків внесення плати за виконані роботи відповідачем за зустрічним позовом.

Фактичною підставою звернення позивача за зустрічним позовом до суду з позовною заявою (зустрічною) є твердження, що відповідач за зустрічним позовом прострочив строк внесення оплати за виконані роботи, однак така поведінка позивача за зустрічним позовом суперечить його (позивача за зустрічним позовом) позиції щодо висловлення у листі згоди реструктуризувати заборгованість у розмірі 1.461.816,00 грн по 25 (двадцяти п`яти) відсотків щомісячно починаючи з квітня 2022 року.

Отже, приймаючи рішення суд також застосовує доктрину «venire contra factum proprium» (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

Суд доходить висновку, що поведінка позивача за зустрічним позовом також (як і поведінка позивача за первісним позовом) не відповідає його попереднім заявам (про реструктуризацію боргу у розмірі 1.461.816,00 грн по 25 (двадцяти п`яти) відсотків щомісячно починаючи з квітня 2022 року).

Підсумовуючи здійснену судом правову оцінку наявних у справі доказів, слід дійти висновку, що сторони узгодили змінити строки внесення плати за виконані роботи таким чином:

здійснити оплату робіт, виконання яких підтверджується актом надання послуг №1 від 11.02.2022 на суму 927.936,00 грн та актом надання послуг №2 від 31.01.2022 на суму 533.880,00 грн (у загальному розмірі 1.461.816,00 грн) по 25 (двадцяти п`яти) відсотків щомісячно починаючи з квітня 2022 року.

визначаючи настання строку оплати робіт, виконання яких підтверджується актом надання послуг №3 від 06.07.2022 на суму 648.353,76 грн слід керуватися положеннями п. 5.4 договору. Відтак, строк оплати робіт за актом надання послуг №3 від 06.07.2022 на суму 648.353,76 грн є таким, що настав 26.09.2022, оскільки податкова накладна була зареєстрована 26.07.2022.

Суд встановив, що відповідач за зустрічним позовом прострочив строк оплати робіт за договором, з урахуванням здійсненої реструктуризації заборгованості, та здійснював оплату таких робіт частинами.

Позивач за зустрічним позовом здійснив нарахування інфляційних втрат за загальний період прострочення з 09.042022 до 23.11.2022 у загальній сумі 169.485,09 грн.

Відповідач за зустрічним позовом вважає, що сторони дійшли згоди та реструктурували заборгованість у розмірі 1.461.816,00 грн на чотири місяці рівними частинами починаючи з квітня 2022 року, а тому відповідач за зустрічним позовом здійснив власний розрахунок інфляційних втрат і вважає, що по заборгованості у розмірі 1.461.816,00 грн інфляційні втрати складають 83.348,23 грн. В решті розрахунок інфляційних втрат здійснений позивачем за зустрічним позовом відповідач за зустрічним позовом не заперечив.

Згідно з приписами ч. 4 ст. 165 ГПК України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті.

Аналізуючи фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що реструктуризація заборгованості у розмірі 1.461.816,00 грн фактично відбулася, а тому, як правильно перерахував відповідач за зустрічним позовом, розмір інфляційних втрат складає 83.348,23 грн за порушення строків оплати заборгованості за актами надання послуг №1 від 11.02.2022 на суму 927.936,00 грн та №2 від 31.01.2022 на суму 533.880,00 грн.

Розмір інфляційних втрат за актом надання послуг №3 від 06.07.2022 на суму 648.353,76 грн складає 16.208,84 грн і здійснений за період з 01.10.2022 до 24.10.2022.

Загалом стягненню з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом підлягають інфляційні втрати у розмірі 99.557,07 грн.

Судові витрати

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання первісної позовної заяви покладаються на позивача за первісним позовом.

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплаті судового збору за подання зустрічної позовної заяви покладаються на відповідача за зустрічним позовом пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 1.576,58 грн, з урахуванням того, що 58,74 % позовних вимог позивача за зустрічним позовом судом задоволено.

Керуючись ст. ст. 73 - 79, 86, 129, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні первісних позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання первісного позову покласти на позивача за первісним позовом.

Зустрічні позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЄЖИ ҐЕДРОЙЦЯ, будинок 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, буд. 19; ідентифікаційний код 40081200) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна компанія "Альянсремтрактор" (53200, Дніпропетровська область, місто Нікополь, ВУЛИЦЯ ШЕВЧЕНКА, будинок 148, квартира 51; ідентифікаційний код 36723685) 99.557,07 грн (дев`яносто дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят сім грн 07 к.) інфляційних втрат, 1.576,58 грн (одну тисячу п`ятсот сімдесят шість грн 58 к.) судового збору.

В задоволенні решти зустрічних позовних вимог (про стягнення 69.928,02 грн інфляційних втрат) відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 21.02.2024

Суддя С.А. Дупляк