УХВАЛА

м. Київ

15.02.2024Справа № 910/10712/23

Суддя Привалов А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю секретаря судового засідання Мазура В.М.

заяву Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель"

про відстрочку виконання рішення

у справі № 910/10712/23

за позовом Міністерства оборони України

до Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель"

про стягнення 4 322 896,31 грн.

За участю представників сторін:

від стягувача: Подольський В.Г.;

від боржника (заявника): Корсун Ю.Ю.

УСТАНОВИВ:

Міністерство оборони України звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" про стягнення 4 322 896,31 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Державним контрактом на поставку (закупівлю) товарів оборонного призначення №594/4/22/31 від 03.11.2022 щодо поставки частини товару неналежної якості, у зв`язку з чим позивач просить стягнути штраф у сумі 4 322 896,31 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.10.2023 в задоволенні позовних вимог Міністерства оборони України відмовлено повністю.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.01.2024 апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2023 у справі №910/10712/23 задоволено. Скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2023 у справі №910/10712/23 та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено повністю.

31.01.2024 Господарським судом міста Києва на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 10.01.2024 видано відповідні накази.

02.02.2024 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшла заява про відстрочку виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 10.01.2024 на 1 рік з моменту її прийняття.

Приписами статті 331 ГПК України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.02.2024 заяву Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" про відстрочку виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 10.01.2024 у справі №910/10712/23 призначено до розгляду в судовому засіданні на 15.02.2024.

15.02.2024 через канцелярію суду від представника стягувача надійшла заява про розгляд справи за участі представника Міністерства оборони України. При цьому, у вказаній заяві також наведені заперечення щодо задоволення заяви про відстрочку виконання рішення.

Присутній у судовому засіданні 15.02.2024 представник заявника підтримав подану заяву з посилання на обставини, наведені у заяві.

Представник позивача заперечив проти задоволення заяви відповідача.

Розглянувши заяву Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" про відстрочку виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 10.01.2024 у справі №910/10712/23, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні з огляду на слідуюче.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

В свою чергу, частиною 1 статті 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

В зв`язку з тим, що відстрочка продовжує період відновлення порушеного права стягувача, при її наданні, суди в цілях вирішення питання про можливість її надання, а також визначення строку продовження виконання рішення суду, повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки виконання судового рішення.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка чи розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання розстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер. Обставини, які зумовлюють надання розстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Так, у п. 40 рішення від 17.05.2005 у справі "Чіжов проти України" суд зазначив, що затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається п. 1 ст. 6 Конвенції. На державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки чи розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Отже, питання щодо надання відстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Таким чином, враховуючи, що необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати не тільки доводи боржника, а і заперечення кредитора, зокрема, щодо і його фінансового стану. При цьому, суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але, перш за все, повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

Так, в обґрунтування поданої заяви заявник посилається на те, що стягнення з відповідача, який є державним підприємством Міністерства оборони України та єдиною національною агенцією, що забезпечує централізовану закупівлю товарів, робіт і послуг, призначених для виконання державних програм у сферах національної безпеки і оборони, значної суми штрафних санкцій по рішенню суду, а також, додаткового стягнення виконавчого збору в розмірі 10%, під час військового стану, може призвести до негативних наслідків для підприємства та Держави в цілому, зокрема зриву виконання інших державних контрактів та зовнішньоекономічних контрактів, предметом яких є поставка товарів військового призначення для забезпечення потреб та оборони держави. В такому разі зупиниться належне виконання укладених державних контрактів та зовнішньоекономічних контрактів, які спрямовані на забезпечення Збройних Сил України необхідними товарами військового призначення, що призведе до зриву поставок та, в цілому, послабить міць української армії, що є неприпустимим в умовах війни.

Також, з урахуванням позиції апеляційного суду, яка, на думку відповідача, є невірною, існує велика ймовірність скасування Верховним Судом оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення суду першої інстанції, що в подальшому, у разі виконання рішення, унеможливить здійснити відповідні дії, спрямовані на повернення грошових коштів відповідачу, які присудженні до стягнення (поворот виконання рішення тощо).

Отже, фактично всі покладені в основу даної заяви про відстрочення виконання рішення суду твердження відповідача зводяться до невиконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 10.01.2024 до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд зазначає, що заявником не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження існування виключних обставин, що можуть бути підставою для відстрочення виконання рішення суду, зокрема, наявності доказів, що підтверджують неможливість його виконання або обумовлюють наявність ускладнень під час виконання судового акту.

Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Таким чином, у відповідача існує обов`зок виконання рішення суду в силу прямої вказівки закону.

Судом також враховані заперечення представника стягувача щодо відстрочки виконання рішення та ухвалу Верховного Суду від 07.02.2024, якою відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.01.2024 зі справи № 910/10712/23 та відмовлено заявнику у задоволенні клопотання про зупинення виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 10.01.2024 у справі № 910/10712/23 до закінчення її перегляду в касаційному порядку Верховним Судом.

Отже, відповідачем не подано суду жодних належних доказів, у розумінні приписів статті 76 ГПК України, на підтвердження викладених у заяві про відстрочення виконання рішення суду обставин.

Суд оцінює докази, які підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України і лише за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, господарський суд має право відстрочити виконання рішення чи постанови.

Розглянувши мотиви поданої заяви, дослідивши наявні докази, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 10.01.2024 у справі №910/10712/23.

Керуючись ст. 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

У Х В А Л И В:

1. В задоволенні заяви Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" про відстрочку виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 10.01.2024 у справі №910/10712/23 - відмовити повністю.

2. Згідно ч. 1 ст.235 Господарського процесуального кодексу України, дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення суддею та може бути оскаржена в частині зупинення провадження у справі в порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано: 19.02.2024.

Суддя А.І. Привалов