ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2024 р. Справа№ 910/6843/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Шапрана В.В.

Андрієнка В.В.

секретар

судового засідання Рибчич А.В.

за участю

представників:

від позивача - Яковченко Р.Г.,

від відповідача - Прокопів Н.М., Зінченко О.М.

розглянувши апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" та Державного підприємства "Гарантований покупець"

на рішення Господарського суду м. Києва від 04.10.2023 р. (повний текст складено 09.10.2023 р.)

у справі № 910/6843/23 (суддя - Трофименко Т.Ю.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

до Державного підприємства "Гарантований покупець"

про стягнення ,34 грн

В С Т А Н О В И В :

У травні 2023 року Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до Державного підприємства "Гарантований покупець" про стягнення заборгованості за договором про врегулювання небалансів електричної енергії № 0414-01051 від 25.06.2019 р. у розмірі ,33 грн, 893425192,42 грн інфляційних втрат, 142500471,24 грн 3% річних та 173375573,35 грн пені.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що відповідачем, в порушення умов укладеного договору, не було сплачено у повному обсязі вартість електричної енергії для врегулювання небалансів за період з січня 2021 року по січень 2023 року, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 04.10.2023 р. у справі № 910/6843/23 закрито провадження у справі в частині стягнення основної заборгованості у розмірі 5815745,63 грн; стягнуто з Державного підприємства "Гарантований покупець" на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" заборгованість у розмірі ,70 грн, інфляційні втрати у розмірі 893425192,42 грн, 3% річних у розмірі 142500471,24 грн, пеню у розмірі 30241291,71 грн; в іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Державне підприємство "Гарантований покупець" подало апеляційну скаргу (безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду), у якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення позову та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права.

Так, в апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що у нього відсутні правові підстави для оплати виставлених позивачем рахунків, оскільки такі рахунки були неправомірно виставлені в період дії постанови НКРЕКП № 766 від 08.04.2020 р. «Про дії учасників ринку електричної енергії у період дії карантину та обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)». В свою чергу, передчасне виставлення рахунків позивачем не дозволило відповідачу акумулювати кошти, необхідні для сплати вартості небалансів електричної енергії згідно з умовами укладеного договору.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2023 р. апеляційну скаргу у справі № 910/6843/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2023 р. відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду м. Києва від 04.10.2023 р. до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи № 910/6843/23.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" також подало апеляційну скаргу (безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду), у якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні позову та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач посилається на те, що судом було безпідставно зменшено розмір нарахованої відповідачу пені на порушення виконання грошового зобов`язання, оскільки відповідачем не доведено наявність правових підстав для застосування ст. ст. 233, 551 ЦК України.

Відповідно до протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) Північного апеляційного господарського суду від 31.10.2023 р. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" у справі № 910/6843/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.

До суду 16.11.2023 р. надійшли матеріали справи № 910/6843/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.11.2023 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 910/6843/23 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" та призначено до розгляду на 19.12.2023 р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2023 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 910/6843/23 за апеляційною скаргою Державного підприємства "Гарантований покупець", об`єднано апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" та Державного підприємства "Гарантований покупець" в одне апеляційне провадження для спільного розгляду та призначено до розгляду на 19.12.2023 р.

У судовому засіданні 19.12.2023 р. оголошено перерву у справі № 910/6843/23 до 23.01.2024 р.

23.01.2024 р. розгляд справи № 910/6843/23 не відбувся у зв`язку із сповіщенням Державної служби України з надзвичайних ситуацій про повітряну тривогу у м. Києві.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2024 р. з метою убезпечення від ризику загрози для життя та здоров`я представників учасників судового процесу та працівників суду розгляд апеляційних скарг Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" та Державного підприємства "Гарантований покупець" у справі № 910/6843/23 призначено на 13.02.2024 р.

08.01.2024 р. через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання про залучення до участі у справі Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Також, 08.01.2024 р. через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання про залучення до участі у справі Кабінету Міністрів України у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Розглянувши вказані клопотання у судовому засіданні, колегія суддів дійшла висновку про відмову в їх задоволенні з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

При вирішенні питання про залучення у справу третьої особи суд має з`ясовувати, чи буде у зв`язку з прийняттям судового рішення у справі таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов`язки, або змінено її наявні права та/або обов`язки, або позбавлено певних прав та/або обов`язків у майбутньому.

Обґрунтовуючи клопотання про залучення третіх осіб, відповідач вказує, що у разі задоволення позову буде накладено арешт на майно підприємства відповідача, яке є державною власністю та передане підприємству засновником, тобто Кабінетом Міністрів України, а також судом буде підтверджено правильність виставлення позивачем рахунків на оплату, тому Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, необхідно буде внести зміни до нормативно-правових актів.

При цьому, відповідачем не вказано, яким чином рішення у даній справі, яке стосується питання порушення виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором про врегулювання небалансів електричної енергії № 0414-01051 від 25.06.2019 р., може вплинути на права та обов`язки Кабінету Міністрів України та Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для задоволення клопотань про залучення таких осіб до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

У судовому засіданні 13.02.2024 р. представники сторін надали усні пояснення по суті апеляційних скарг.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

25.06.2019 р. Державним підприємством «Гарантований покупець» подано заяву про укладення договору про врегулювання небалансів електричної енергії, у якій надано письмову згоду на приєднання до умов договору.

25.06.2019 р. Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" листом № 01/23263 підтвердило приєднання Державного підприємства «Гарантований покупець» до умов договору про врегулювання небалансів електричної енергії та долучення до реєстру учасників ринку (ідентифікатор договору № 0414-01051 від 25.06.2019 р.).

Отже 25.06.2019 р між Державним підприємством «Гарантований покупець» та Приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго" було укладено договір про врегулювання небалансів електричної енергії № 0414-01051 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.5 договору врегулюванням небалансів електричної енергії є вчинення стороною, відповідальною за баланс, правочинів щодо купівлі-продажу електричної енергії та оплати платежів відповідно до Правил ринку.

Згідно з п. п. 2.1, 2.2 договору вартість небалансів електричної енергії учасника ринку розраховується оператором системи передачі (далі - ОСП) для кожного розрахункового періоду доби залежно від обсягу небалансів електричної енергії цього учасника ринку та цін небалансів електричної енергії, визначених відповідно до Правил ринку. Під час визначення обсягів небалансів електричної енергії Правила ринку визначають порядок врахування обсягів електричної енергії, відпущеної та спожитої постачальником допоміжних послуг, у разі фактичного надання допоміжних послуг.

Як передбачено п. 5.1 договору, виставлення рахунків та здійснення платежів у рамках розрахункових сум здійснюються відповідно до процедур та графіків, зазначених Правилами ринку.

Цей договір набирає чинності з моменту надання учасником ринку заяви про укладення договору про врегулювання небалансів електричної енергії (додаток №2 до Правил ринку) і є чинним до 31 грудня поточного року включно, у якому була надана заява про укладення договору (п. 10.1 договору).

За період з січня 2021 року по січень 2023 року уповноваженими представниками сторін було складено та підписано акти купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів.

Щодо окремих місяців сторонами підписано акти коригування (врегулювання), а саме: за жовтень 2020 року, грудень 2020 року, січень 2021 року, листопад 2021 року, квітень 2022 року.

Вищевказані акти підписані без будь-яких зауважень щодо обсягів поставленої електричної енергії для врегулювання небалансів, отриманої відповідачем як СВБ (сторона, відповідальна за баланс).

В свою чергу, адміністратор розрахунків сформував у Системі управління ринком рахунки за небаланси електричної енергії за договором за період з січня 2021 року по січень 2023 року.

Спір у справі виник у в`язку з тим, що відповідачем, на думку позивача, було порушено свої договірні зобов`язання в частині повної та своєчасної оплати виставлених рахунків за період січень 2021 року - січень 2023 року, а також окремих рахунків врегулювання, направлених у вказаний період, внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість.

За змістом ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Як передбачено ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (ст. 662 ЦК України).

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як передбачено п. 1.1.1 Правил ринку, ці Правила визначають порядок реєстрації учасників ринку, порядок та вимоги до забезпечення виконання зобов`язань за договорами про врегулювання небалансів електричної енергії, правила балансування, правила функціонування ринку допоміжних послуг, порядок проведення розрахунків на балансуючому ринку та ринку допоміжних послуг, порядок виставлення рахунків, порядок внесення змін до цих Правил, положення щодо функціонування ринку при виникненні надзвичайної ситуації в об`єднаній енергетичній системі України.

У відповідності до п. 1.1.2 Правил ринку система управління ринком - програмно-інформаційний комплекс, що включає низку підсистем, що забезпечують управління всіма необхідними базами даних, реєстрами та виконання розрахунків, що визначені цими Правилами.

У п. 1.1.4 Правил ринку викладено значення скорочень, що застосовуються в цих Правилах, а саме: АР - адміністратор розрахунків; СВБ - сторона, відповідальна за баланс; ОСП - оператор системи передачі.

Відповідно до п. 1.11.1 Правил ринку за допомогою системи управління ринком здійснюється управління всіма процесами, зокрема, виконанням необхідних розрахунків, реєстрацією ринкових даних і результатів.

Згідно з п. 1.11.8 Правил ринку АР надає кожному учаснику ринку через його персональний кабінет доступ до записів даних розрахунків, що створив АР щодо цього учасника ринку, відповідно до інструкції з користування системою управління ринком.

Як передбачено п. 1.11.1 Правил ринку, система управління ринком забезпечує: 1) прогнозування загального навантаження; 2) проведення аукціонів на придбання ДП; 3) повідомлення результатів аукціонів на ДП; 4) адміністрування графіків виробництва/споживання; 5) подання пропозицій на балансуючу електричну енергію; 6) проведення розрахунків за небаланси електричної енергії; 7) видачу ОСП команд з балансування в режимі реального часу ППБ; 8) проведення розрахунків на ринку (виконання всіх розрахункових процесів), включаючи адміністрування остаточних позицій СВБ та розрахунку розмірів дебетів/кредитів рахунків учасників ринку; 9) обмін інформацією з учасниками ринку і функціонування необхідних баз даних; 10) ведення реєстрів учасників ринку з можливістю зазначення відповідних ролей; 11) інтерфейс і зв`язок з програмним забезпеченням РДН і ВДР, якими управляє ОР; 12) інтерфейс і зв`язок з системою прогнозування виробництва електричної енергії з ВДЕ, що продають електричну енергію гарантованому покупцю за "зеленим" тарифом, що працює в режимі, близькому до реального часу, управління якою здійснює гарантований покупець; 13) адміністрування комерційного обліку; 14) інтерфейс з системою диспетчерського управління і збору даних (SCADA); 15) інтерфейс та зв`язок з платформою моніторингу Регулятора;16) інтерфейс та зв`язок з платформою прозорості ENTSO-E.

За п. 5.13.10 Правил ринку АР використовує систему розрахунків за небаланси електричної енергії для проведення відповідних розрахунків, дебетувань/кредитувань ринкових рахунків СВБ для платежів і зборів при розрахунках за небаланс. Система розрахунків за небаланси електричної енергії є частиною системи управління ринком та містить інформацію про ринкові рахунки СВБ.

Відповідно до п. 7.3.1 Правил ринку АР на щоденній основі надсилає платіжний документ кожній СВБ із зазначенням суми, що СВБ зобов`язана сплатити АР, або суми, що АР зобов`язаний сплатити СВБ через її небаланси електричної енергії протягом відповідного періоду.

Згідно з п. 7.6.3 Правил ринку оплата платіжного документа з банківського рахунку учасника ринку на банківський рахунок АР здійснюється протягом двох банківських днів з дати направлення платіжного документа.

У п. 7.6.4 Правил ринку визначено, що оплата платіжного документа з банківського рахунку АР на банківський рахунок учасника ринку здійснюється протягом чотирьох банківських днів з дати направлення рахунка.

Таким чином, обов`язком щодо формування, надсилання платіжних документів та здійснення розрахунків між учасниками ринку в Системі наділений саме адміністратор розрахунків.

Отже, у розумінні положень Правил ринку, з урахуванням змісту укладеного договору, направлення (надсилання, виставлення) рахунків на оплату учасникам ринку здійснюється адміністратор розрахунків через систему управління ринком, зокрема, систему розрахунків за небаланси електричної енергії.

Як було встановлено вище, уповноваженими представниками сторін було складено та підписано акти купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів за період з січня 2021 року по січень 2023 року.

Щодо окремих місяців сторонами підписано акти коригування (врегулювання), а саме: за жовтень 2020 року, грудень 2020 року, січень 2021 року, листопад 2021 року, квітень 2022 року.

Вказані акти підписані обома сторонами без зауважень щодо обсягів поставленої електричної енергії для врегулювання небалансів, отриманої відповідачем як СВБ, що свідчить про належне виконання позивачем своїх обов`язків за договором.

Під час розгляду справи місцевим судом відповідачем було частково сплачено основну заборгованість у загальному розмірі 5815745,63 грн, що підтверджується платіжними інструкціями № 294744 від 19.05.2023 р. на суму 1514626,21 грн, № 281856 від 19.05.2023 р. на суму 1694749,28 грн, № 294748 від 19.05.2023 р. на суму 1437875,50 грн, № 294747 від 19.05.2023 р. на суму 274810,24 грн та № 307475 від 25.08.2023 р. на суму 893684,40 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи те, що відповідачем було сплачено позивачу заборгованість на суму 5815745,63 грн після звернення позивача до суду з даним позовом, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення основного боргу у вказаній сумі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмету спору.

При цьому докази сплати іншої частини заборгованості відповідача в розмірі ,70 грн в матеріалах справи відсутні.

Стосовно доводів відповідача про те, що рахунки на оплату небалансів позивачем виставлялись передчасно та з порушенням вимог постанови НКРЕКП № 766 від 08.04.2020 р. «Про дії учасників ринку електричної енергії у період дії карантину та обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», що не дозволило відповідачу акумулювати кошти для їх оплати, оскільки такі рахунки вичерпали свою дію на момент настання строку їх оплати, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. п. 5.1, 5.6 укладеного договору виставлення рахунків та здійснення платежів щодо оплати вартості небалансів, відбувається відповідно до процедур та графіків, передбачених Правилами ринку, та згідно з умовами цього договору. Подання платіжних документів здійснюється сторонами відповідно до Правил ринку.

Відповідно до п. 1.1.2 Правил ринку система управління ринком (надалі - СУР) - програмно-інформаційний комплекс, що включає низку підсистем, що забезпечують управління всіма необхідними базами даних, реєстрами та виконання розрахунків, що визначені цими Правилами.

Як передбачено п. п. 1.11.1- 1.11.6 Правил ринку за допомогою СУР здійснюється управління процесами, зокрема проведенням необхідних розрахунків, реєстрацією ринкових даних і результатів діяльності на ринку електричної енергії згідно з цими Правилами. СУР забезпечує, зокрема, проведення розрахунків за небаланси електричної енергії. ОСП в якості відповідального оператора системи управління ринком вибирає, встановлює, експлуатує і підтримує систему відповідно до положень цих Правил. Учасники ринку мають право на доступ до інформації, яка міститься в СУР та стосується їх безпосередньо.

За п. 1.11.8 Правил ринку АР надає кожному учаснику ринку через його персональний кабінет доступ до записів даних розрахунків, що створив АР щодо цього учасника ринку, відповідно до інструкції з користування системою управління ринком. Авторизація користувачів системи відбувається із застосуванням особистого кваліфікованого електронного підпису (далі - КЕП).

У відповідності до ч. 6 ст. 70 Закону України «Про ринок електричної енергії» вартість небалансів електричної енергії сторони, відповідальної за баланс, розраховується адміністратором розрахунків для кожного розрахункового періоду доби залежно від обсягу небалансів електричної енергії цієї сторони та цін небалансів, визначених правилами ринку. Порядок розрахунку обсягів, ціни та вартості небалансів електричної енергії визначається правилами ринку.

Згідно з п. 2.1 договору вартість небалансів електричної енергії та суми платежів, що передбачені до сплати зі сторони СВБ та ОСП, розраховуються АР для кожного розрахункового періоду доби відповідно до Правил ринку.

Розділом VII Правил ринку врегульовано питання щодо виставлення рахунків та платежів, у тому числі виставлення рахунків за небаланси електричної енергії.

Відповідно до п. 7.3.1 Правил ринку АР на щодекадній основі надсилає платіжний документ кожній СВБ із зазначенням суми, що СВБ зобов`язана сплатити АР, або суми, що АР зобов`язаний сплатити СВБ через її небаланси електричної енергії протягом відповідного періоду.

За п. 7.7.3 Правил ринку оплата платіжного документа з банківського рахунку учасника ринку на банківський рахунок АР здійснюється протягом двох робочих днів з дати направлення платіжного документа.

З матеріалів справи вбачається, що за допомогою системи СУР (MMS) позивачем виставлялись відповідачу рахунки-фактури на оплату, шляхом накладення КЕП уповноваженою особою позивача, у зв`язку з чим відповідні доводи відповідача про підписання рахунків невстановленою особою є безпідставними.

Отже у розумінні положень Правил ринку, з урахуванням умов укладеного договору, направлення (надсилання, виставлення) рахунків на оплату учасникам ринку здійснюється АР через СУР, зокрема, систему розрахунків за небаланси електричної енергії.

При цьому, іншого порядку та способу направлення рахунків ні Правилами ринку, ні умовами укладеного договору не передбачено.

З огляду на викладене та враховуючи п. 7.7.3 Правил ринку, строк на оплату платіжного документа розпочинається з наступного дня після виставлення рахунків АР в СУР.

Доводи відповідача про порушення інтервалу виставлення позивачем рахунків та виставлення рахунків у більшій кількості, замість передбачених трьох рахунків, колегія суддів вважає небгрунтованими, оскільки положення Постанови № 766 не встановлює жодних дат виставлення рахунків, а лише передбачає, що вони виставляються щодекадно, і позивачем повністю дотримано дані положення при виставленні рахунків.

Стосовно доводів відповідача про невідповідність загальної суми по актам купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів загальній сумі по рахункам-фактурам, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до п. п. 5.7, 5.8 договору, якщо СВБ має заперечення до інформації, яка міститься у платіжному документі, то вона зобов`язана повідомити про це ОСП не пізніше 12:00 наступного робочого дня після виставлення рахунку. Наявність заперечень не є підставою для створення дебіторської заборгованості перед ОСП та не може бути підставою для обмеження ОСП щодо вимоги платежу фінансової гарантії, що надається СВБ ОСП. Надані заперечення враховуються ОСП при обчисленні платежів у порядку, передбаченому Правилами ринку.

Згідно з п. 7.8.1 Правил ринку, якщо учасник ринку або ОСП (у якості АР) ініціює суперечку щодо суми, зазначеної в рахунку (запит платіжного документа), оплата повинна бути проведена згідно з платіжним документом. Якщо за результатами розгляду запиту платіжного документа будуть виявлені суми, що підлягають поверненню, учасники ринку та ОСП (у якості АР) зобов`язані здійснити перерахування надлишкових сум на відповідний рахунок.

З матеріалів справи вбачається, що позивач виставляв відповідачу рахунки-фактури з 26.01.2021 р. до 06.02.2023 р. та відповідач не висловлював своїх заперечень щодо інформації, яка містилася у них.

Крім цього, відповідач не лише не заперечував проти інформації, вказаної у платіжних документах, а й продовжував накопичувати різницю електричної енергії між фактичними обсягами відпуску або споживання, імпорту, експорту електричної енергії сторони, відповідальної за баланс, та обсягами купленої і проданої електричної енергії, зареєстрованими відповідно до Правил ринку.

Отже, зазначені відповідачем недоліки в оформленні рахунків не звільняють останнього від обов`язку сплатити вартість отриманої від позивача електричної енергії для врегулювання небалансів та не можуть бути підставою для відмови від її оплати.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи викладене, а також те, що відповідач свій обов`язок по оплаті виставлених позивачем рахунків у повному обсязі в установлений Правилами ринку строк не виконав, чим порушив свої договірні зобов`язання, та враховуючи часткову сплату відповідачем боргу, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача основної заборгованості підлягає частковому задоволенню у розмірі ,70 грн.

За прострочення виконання грошового зобов`язання позивач нарахував та просив стягнути з відповідача 173375573,35 грн пені за період з 29.01.2021 р. по 23.04.2023 р.

Відповідно до ст. ст. 216 - 218 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України розмір штрафних санкцій встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6 статті 232 ГК України унормовано, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У відповідності до п. 4.2 договору, у разі несвоєчасного виконання грошових зобов`язань після підписання сторонами акта купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів винна сторона сплачує іншій стороні пеню у розмірі 0,01% за кожний день прострочення від суми прострочення платежу, але не більше розміру облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

З розрахунку позивача вбачається, що за більшістю рахунків ним нараховано пеню із перевищенням встановленого ч. 6 ст. 232 ГК України шестимісячного строку.

Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» встановлено карантин з 12.03.2020 р. на всій території України.

Пунктом 7 Розділу IX Прикінцевих положень ГК України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. ст. 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 651 від 27.06.2023 р. «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України відмінено карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Отже, в період нарахування позивачем пені тривав карантин, а тому позивач мав можливість нараховувати штрафні санкції більше ніж за шість місяців.

Водночас, Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який продовжує діяти.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану») воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Як передбачено ст. 1 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, що утворений Кабінетом Міністрів України. Регулятор є колегіальним органом, що здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

За п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» Регулятор має право приймати рішення з питань, що належать до його компетенції, які є обов`язковими до виконання.

Так, постановою НКРЕКП № 413 від 26.04.2022 р. визначено, що на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування передбачено зупинення нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії, на період військового стану.

Стосовно доводів позивача про те, що відповідні положення про зупинення нарахування штрафних санкцій внесені лише 26.04.2022 р. відповідною постановою НКРЕКП № 413 від 26.04.2022 р., колегія зазначає, що такі положення розповсюджують свою дію на весь період дії в Україні воєнного стану, адже саме таке тлумачення спірної норми відповідає принципу справедливості, добросовісності, розумності й меті, яку ставила перед собою НКРЕКП, приймаючи відповідні постанови - стабілізація учасників ринку електричної енергії під час особливого періоду, про що, зокрема, свідчать і преамбули вищеназваних постанов НКРЕКП.

Таким чином, оскільки період нарахування пені позивачем заявлено такий, що входить у період дії воєнного стану, тому відсутні правові підстави для нарахування та стягнення з відповідача штрафних санкцій у вигляді пені за прострочення грошового зобов`язання, починаючи з 24.02.2022 р.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується перерахунком, здійсненим місцевим судом, відповідно до якого обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, є вимога позивача про стягнення з відповідача 60482583,42 грн пені за період з 29.01.2021 р. по 23.02.2022 р.

Стосовно доводів відповідача про наявність підстав для звільнення його від відповідальності за невиконання своїх зобов`язань за договором у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно з ч. 2 ст. 218 ГК України підставою для звільнення від відповідальності є тільки непереборна сила, що одночасно має ознаки надзвичайності та невідворотності.

Із аналізу наведених правових норм вбачається, що на особу, яка порушила зобов`язання, покладається обов`язок доведення того, що відповідне порушення є наслідком дії певної непереборної сили, тобто, що непереборна сила не просто існує, а безпосередньо призводить до порушення стороною свого зобов`язання (необхідність існування причинно-наслідкового зв`язку між виникненням форс-мажорних обставин та неможливістю виконання стороною своїх зобов`язань).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.07.2019 р. у справі № 917/1053/18, від 30.11.2021 р. у справі № 913/785/17, від 25.01.2022 р. у справі №904/3886/21.

Як передбачено п. п. 1.15.4, 1.15.7 Правил ринку, учасник ринку, який зазнав впливу форс-мажору, зобов`язаний негайно за допомогою будь-якого засобу зв`язку повідомити ОСП та Регулятора про настання форс-мажору не пізніше ніж через 2 робочі дні з моменту виникнення форс-мажору, а також надати у письмовій формі офіційне підтвердження настання форс-мажорних обставин. Неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про неможливість виконання прийнятих за цими Правилами зобов`язань позбавляє відповідного учасника ринку права посилатися на будь-яку вищевказану обставину як на підставу, що звільняє від відповідальності за невиконання вимог за цими Правилами. Наявність обставин форс-мажору підтверджується відповідним документом Торгово-промислової палати України або відповідними територіальними відділеннями.

У відповідності до п. п. 6.1 - 6.4 договору, якщо внаслідок дії форс-мажорних обставин (техногенного, природного, соціально-політичного, військового характеру, обставин юридичного форс-мажору (дія/рішення органів державної влади, органів, установ, що містять заборону або обмеження з питань, які мають безпосереднє відношення до виконання цього договору) унеможливлюється виконання будь-якою стороною зобов`язань за цим договором, така сторона повинна повідомити у письмовій формі про це іншу сторону протягом п`яти днів з моменту виникнення таких обставин. Неповідомлення або несвоєчасне повідомлення однієї із сторін про неможливість виконання прийнятих за цим договором зобов`язань позбавляє таку сторону права посилатися на будь-яку зазначену в пункті 6.1 цього договору обставину як на підставу, що звільняє від відповідальності за невиконання зобов`язань. У разі дії форс-мажорних обставин більше 30 календарних днів сторони мають право відмовитися від подальшого виконання зобов`язань за цим договором та в установленому порядку розірвати цей договір. Розірвання цього договору тягне за собою відповідні правові наслідки щодо діяльності сторін на ринку електричної енергії. Наявність форс-мажорних обставин підтверджується відповідним документом, виданим Торгово-промисловою палатою України або її територіальними підрозділами.

Так, на підтвердження настання форс-мажорних обставин відповідачем надано лист Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 р.

У вказаному листі Торгово-промислова палата України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою запровадження воєнного стану, та підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) здійснюється сертифікатом про такі обставини.

Отже форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються виключно сертифікатом, а не листом на сайті Торгово-промислової палати України.

Лист Торгово-промислової палати України, на який посилається відповідач, не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, контракту, угоди тощо, виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

При цьому, введення воєнного стану на території України не означає, що відповідач не може здійснювати господарську діяльність та набувати кошти, адже протилежного відповідачем не доведено відповідними доказами.

Крім цього, запровадження в державі воєнного стану стосуються обох сторін.

Отже введення воєнного стану не є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов`язань особою, яка посилається на такі обставини та має бути підтверджено не факт настання цих обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання конкретного зобов`язання.

Таким чином, посилання відповідача на неможливість виконання ним грошового зобов`язання перед позивачем у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин є необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами.

Стосовно заяви відповідача про застосування строку позовної давності до вимог про стягненні пені колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Як передбачено ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Разом з цим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» Цивільний кодекс України доповнено п. п. 12 - 14, якими передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, строки, зокрема, визначені статтею 258 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Отже, до спливу позовної давності законом її було продовжено, і дія відповідних обставин не припинилися до часу звернення позивача до суду з вказаним позовом, тому відсутні правові підстави для застосування позовної давності до вимог про стягнення пені.

Також за прострочення виконання грошового зобов`язання позивач просив стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 142500471,24 грн та інфляційні втрати у розмірі 893425192,42 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу, не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2019 р. у справі № 910/5625/18, від 13.02.2019 р. у справі № 924/312/18, від 05.07.2019 р. у справі № 905/600/18.

Отже, враховуючи те, що матеріалами справи підтверджується факт порушення відповідачем строків оплати, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 142500471,24 грн та інфляційні втрати у розмірі 893425192,42 грн підлягають задоволенню, оскільки є обґрунтованими, їх розмір є арифметично правильним.

Стосовно клопотання відповідача про зменшення пені, інфляційних втрат та 3% річних до 1 грн колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Системний аналіз приписів статей 551 ЦК України, 233 ГК України свідчить, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання господарським судом оцінки поданим учасниками справи доказам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій.

Господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, у вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема з розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.09.2019 р. у справі № 904/4685/18, від 21.11.2019 р. у справі № 916/553/19, від 07.11.2019 р. у справі № 920/437/19, від 04.03.2020 р. у справі № 908/2634/18, від 28.05.2020 р. у справі № 909/636/16, від 26.02.2020 р. у справі № 924/456/19.

Приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому надмірне зменшення розміру пені фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Оцінюючи обґрунтованість клопотання відповідача про зменшення пені, суд враховує, що відповідач є державним підприємством на якого державою покладено спеціальні обов`язки на ринку електричної енергії, майно підприємства є державною власністю, а Кабінет Міністрів України передбачає у державному бюджеті видатки на фінансову підтримку гарантованого покупця для оплати електричної енергії, а також те, що порушення виконання зобов`язань за договором не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин.

При цьому, судом взято до уваги ступінь виконання відповідачем зобов`язань, а саме здійснення часткових оплат наявної перед позивачем заборгованості за договором, а також те, що порушення відповідачем виконання зобов`язань не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин (зворотного матеріали справи не містять).

З огляду на наведені обставини, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про можливість зменшення розміру пені на 50%, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 30241291,71 грн.

При цьому, 3% річних та інфляційні витрати за своєю правовою природою не є штрафними санкціями, в розумінні ст. 549 ЦК України та ч. 1 ст. 230 ГК України, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для зменшення розміру нарахованих позивачем 3% річних та інфляційних втрат, які підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77, 78 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, здійснивши перевірку та оцінку всіх належних доказів, наявних у матеріалах справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 04.10.2023 р. у справі № 910/6843/23 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" та Державного підприємства "Гарантований покупець" задоволенню не підлягають.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційних скарг, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за їх подання покладаються на скаржників.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" та Державного підприємства "Гарантований покупець" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 04.10.2023 р. у справі № 910/6843/23 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційних скарг покласти на Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" та Державне підприємство "Гарантований покупець".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 22.02.2024 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Шапран

В.В. Андрієнко