ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2024 Справа № 914/2214/23

Господарський суд Львівської області у складі судді Петрашка М.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Першого заступника керівника Стрийської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Моршинської міської ради

до відповідача Фермерського господарства "Дуброва"

про стягнення 112026,40 грн, розірвання договору та зобов`язання повернути земельну ділянку

за участю представників:

від прокуратури Леонтьєва Н.Т.

від позивача не з`явився

від відповідача не з`явився

Суть спору: Позовні вимоги заявлено Першим заступником керівника Стрийської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Моршинської міської ради до відповідача Фермерського господарства "Дуброва" про стягнення 112026,40 грн, розірвання договору та зобов`язання повернути земельну ділянку. Зокрема прокурор у позовній заяві просить:

- стягнути з Фермерського господарства "Дуброва" на користь Моршинської міської ради заборгованість зі сплати орендної плати в сумі 112026,40 грн згідно з договором оренди землі від 31.01.2019;

- розірвати договір оренди землі від 31.01.2019, що укладений між Моршинською міською радою та Фермерським господарством "Дуброва";

- зобов`язати Фермерське господарство "Дуброва" повернути територіальній громаді в особ Моршинської міської ради земельну ділянку з кадастровим номером :11:000:0302 площею 17,9100 га;

- стягнути з Фермерського господарства "Дуброва" на користь Львівської обласної прокуратури сплачений судовий збір в розмірі 8052,00 грн за подання позовної заяви.

Ухвалою суду від 24.07.2023 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. В судовому засіданні 07.11.2023 суд ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті.

Хід розгляду справи викладено в ухвалах суду та відображено у протоколах судового засідання.

В судове засідання 08.02.2024 з`явився представник прокуратури, позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити з підстав, що наведені у позовній заяві.

Позивач явку представника в судове засідання 08.02.2024 не забезпечив. Необхідно зазначити, що позивачем подано заяви (вх.№30019/23 від 07.12.2023 та вх.№1137/24 від 12.01.2024) про розгляд справи без участі представника Моршинської міської ради. Як вказано у поданих заявах, Моршинська міська рада позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач явку представника в судове засідання 08.02.2024 не забезпечив. Необхідно зазначити, що відповідачем подано заяву (вх.№1056/24 від 11.01.2024) про визнання позову у даній справі.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши представника прокуратури, суд встановив таке.

31.01.2019 між Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області (орендодавець) та Фермерським господарством "Дуброва" (орендар) укладено договір оренд землі, відповідно до пункту 1.1 якого орендодавець на підставі протоколу земельних торгів від 31.01.2019 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :11:000:0302, яка розташована за межами населених пунктів на території Долішненської сільської ради Стрийського району Львівської області.

Згідно з пунктами 2.1. та 2.2. договору, в оренду передається земельна ділянка із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 17,9100 га, у тому числі площею 17,9100 га сіножаті. На земельній ділянці відсутні об`єкти нерухомого майна та об`єкти інфраструктури.

Відповідно до пунктів 2.3.-2.5. договору, нормативна грошова оцінка земельної ділянки на дату укладення договору становить: 116815,11 грн (з урахуванням коефіцієнту індексації). Земельна ділянка, яка передається в оренду, не має недоліків, що можуть перешкоджати її ефективному використанню. Інші особливості об`єкта оренди, які можуть вилинути на орендні відносини відсутні.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що договір укладено на строк 10 (десять) років.

Згідно з пунктом 4.1. договору, плата за користування земельною ділянкою, право оренди якої набуто на земельних торгах згідно з протоколом торгів від 31.01.2019 у розмірі річної орендної плати 71,92541% від нормативно-грошової оцінки 116815,11 грн у грошовій формі, що становить 84019,75 грн, підлягає сплаті переможцем не пізніше трьох банківських днів банківських днів з дня укладення договору оренди на р/р 3636 в ГУ ДКСУ у Львівській області.

Відповідно до пункту 4.2. договору, обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку державної власності здійснюється з урахуванням її цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповняються під час укладення або зміни умов договору оренди чи продовження його дії.

Пунктами 4.4. та 4.5. договору передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у такі строки: за земельні, ділянки державної власності, набуті в оренду за результатами земельних торгів:

- за перший рік - не пізніше трьох банківських днів з дня укладення договору оренди;

- починаючи з наступного року - відповідно до Податкового кодексу України. Розмір орендної плати переглядається щорічно у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки (земельних ділянок) державної власності; в інших випадках, передбачених законом.

Розмір орендної плати за земельні ділянки державної власності, які передані в оренду за результатами земельних торгів, не може переглядатися у бік зменшення.

Згідно з пунктами 5.1. та 5.2. договору, земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 17,9100 гектарів, у тому числі: 17,9100 га сіножаті. Угіддя - сіножаті. Цільове призначення земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Пунктом 8.4.8. договору визначено, що орендар зобов`язаний своєчасно та в повному розмірі вносити орендну плату.

Відповідно до пункту 8.4.9. договору, орендар зобов`язаний самостійно, щорічно обчислювати орендну плату з урахуванням коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки землі станом на 1 січня поточного року та, враховуючи вимоги пункту 286.2. статті 286 Податкового кодексу України, не пізніше 20 лютого поточного року подавати відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 Податкового кодексу України, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Пунктами 11.2. та 11.3. договору передбачено, що дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи-орендаря/смерті фізичної особи-орендаря. Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законодавством. Дія договору припиняється шляхом його розірвання: за взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених цим договором; внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, несплати, несвоєчасної або неповної сплати орендарем орендної плати, а також з інших підстав визначених чинним законодавством України.

Відповідно до пункту 11.6. договору, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Відповідно до акту приймання-передачі до договору оренди землі від 31.01.2019, Головне управління Держгеокадастру у Львівській області (орендодавець) передало, а Фермерське господарство "Дуброва" (орендар) прийняло в строкове платне володіння та користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населених пунктів на території Долішненської сільської ради Стрийського району Львівської області площею 17,9100 га.

Необхідно зазначити, що на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" №5245-VI від 06.09.2012 та згідно із статтями 125, 126 Земельного кодексу України 17.12.2020 було зареєстровано право комунальної власності на вказану земельну ділянку за Моршинською міською радою (номер запису про право власності: 39847896) та інше речове право - право оренди за Фермерським господарством "Дуброва" (номер запису про інше речове право - право оренди земельної: 30204225).

Отже 17.12.2020 Моршинською міською радою (орендодавець, позивач) набуто право власності на спірну земельну ділянку та до останньої перейшли права та обов`язки орендодавця за оскаржуваним договором оренди землі.

Як стверджує прокурор у позовній заяві, відповідачем постійно порушуються умови та строки внесення орендної плати за землю, а позивач заходів реагування не вживає. Зокрема як зазначено у позовній заяві, відповідач допустив тривалу (за 2022 рік та січень-квітень 2023 року) заборгованість в сумі 112026,40 грн.

Обгрунтовуючи розмір позовних вимог, прокурор посилається на інформацію Головного управління ДПС у Львівській області від 29.03.2023 №3635/5/13-01-04-12-09 по ФГ "Дуброва", рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25.10.2021 у справі №380/12653/21, ухвалу Господарського суду Львівської області від 22.02.2022 у справі №914/2365/21, якою затверджено мирову угоду від 11.02.2022, укладену між Моршинською міською радою та Фермерським господарством "Дуброва" та закрито провадження у цій справі, а також на листи №229 від 27.03.2023 та №431 від 23.05.2023 Моршинської міської ради про наявність заборгованості з орендної плати.

Отже, як зазначено у позовній заяві, наявність у Фермерського господарства "Дуброва" заборгованості з орендної плати за землю на суму 112026,40 грн та договірного зобов`язання про щомісячне внесення орендної плати за землю щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) періоду, відсутності будь-яких проплат з орендної плати за оренду земельної ділянки з кадастровим номером :11:000:0302 площею 17,9100 га за період з 01.01.2022 по 23.05.2023, свідчить про систематичне порушення відповідачем умов договору в частині повноти та своєчасності сплати орендної плати, що за твердженням прокурора є самостійною підставою для розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості в судовому порядку.

При цьому, посилаючись на частину 1 статті 34 Закону України "Про оренду землі", прокурор зазначає, що у зв`язку з розірванням договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку.

Тобто як вказано у позовній заяві, у зв`язку з тривалою несплатою відповідачем орендної плати за спірну земельну ділянку (з січня 2022 року), що спричиняє ненадходження до місцевого бюджету коштів, призводить до невиконання дохідної частини бюджету територіальної громади та є істотним порушенням умов договору, в даному випадку вбачаються достатні підстави для стягнення заборгованості зі сплати орендної плати за землю, розірвання договору та повернення земельної ділянки.

Таким чином враховуючи вищезазначене, Перший заступник керівника Стрийської окружної прокуратури звернувся до Господарського суду Львівської області із позовною заявою в інтересах держави в особі Моршинської міської ради із позовом до Фермерського господарства "Дуброва" та просить:

- стягнути з Фермерського господарства "Дуброва" на користь Моршинської міської ради заборгованість зі сплати орендної плати в сумі 112026,40 грн згідно з договором оренди землі від 31.01.2019;

- розірвати договір оренди землі від 31.01.2019, що укладений між Моршинською міською радою та Фермерським господарством "Дуброва";

- зобов`язати Фермерське господарство "Дуброва" повернути територіальній громаді в особі Моршинської міської ради земельну ділянку з кадастровим номером :11:000:0302 площею 17,9100 га.

Як вже було зазначено судом, відповідач подав заяву (вх.№1056/24 від 11.01.2024), в якій Фермерського господарства "Дуброва" визнає позов у даній справі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши представника прокуратури, суд дійшов висновку позов задовольнити з огляду на таке.

Відповідно до статті 131-1 Конституції України, на органи прокуратури України покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з частинами 1, 3 та 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 дійшла висновку, що відповідно до частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Так, відповідно до статтей 13 та 14 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Як вказує прокурор, в даному випадку порушення інтересів держави полягає в користуванні відповідачем земельною ділянкою комунальної власності без здійснення плати за неї у обсязі та в строки, які передбачені умовами укладеного договору, внаслідок чого до місцевого бюджету не надходять значні кошти.

Відповідно до частини 3 статті 142 Конституції України, Держава бере участь у формуванні доходів бюджетів місцевого самоврядування, фінансово підтримує місцеве самоврядування.

Згідно із статтею 5 Бюджетного кодексу України, бюджетна система України складається з державного бюджету та місцевих бюджетів. Місцевими бюджетами є бюджет Автономної Республіки Крим, обласні, районні бюджети та бюджети місцевого самоврядування. Бюджетами місцевого самоврядування є бюджети територіальних громад сіл, їх об?єднань, селищ, міст (у тому числі районів у містах), бюджети об`єднаних територіальних громад.

За змістом п.п.10.1.1. п.10.1. ст.10, п.п.14.1.147 п.14.1. ст.14, п.п.265.1.3. п.265.1. ст.265 Податкового кодексу України плата за землю є складовою податку на майно, що в свою чергу є місцевим податком.

Пунктом 19 частини 1 статті 64 Бюджетного кодексу України визначено, що до доходів загального фонду бюджетів сільських, селищних, міських територіальних громад належать місцеві податки та збори, що сплачуються (перераховуються) згідно з Податковим кодексом України. Також, згідно Класифікації доходів бюджету, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 14.01.2011 №14, орендна плата за землю з юридичних осіб (код доходів бюджетної класифікації 18010600) є складовою податку на майно.

Земельна ділянка, надана у користування відповідачу за оскаржуваним договором, перебувала на адміністративній території Долішненської сільської ради, яка відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 №718-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Львівської області» увійшла до території Моршинської територіальної громади і рішенням сесії Моршинської міської ради від 07.12.2020 №10 «Про реорганізацію юридичних осіб Воле-Задеревацької, Лисовицької, Станківської та Долішненської сільських рад шляхом приєднання» Моршинську міську раду визначено правонаступником активів та пасивів, всіх майнових прав та обов`язків Долішненської сільської ради. З огляду на вищевикладене, вимоги чинного законодавства та п.4.3 договору, на даний час саме Моршинська міська рада є отримувачем коштів у вигляді орендної плати за землю з юридичних осіб за оренду зазначеної земельної ділянки.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, сформованою у постанові від 11.05.2016 за наслідками розгляду справи №6-824цс16, дотримання належного економічного регулювання земельних правовідносин, забезпечення надходжень платежів з орендної плати до місцевих бюджетів у законодавчо визначених межах шляхом їх вірного правового врегулювання безпосередньо належить до інтересів держави.

Таким чином, як зазначив прокурор, ненадходження коштів зі сплати орендної плати, надходження їх несвоєчасно та не в повному обсязі призводить до спричинення шкоди державним інтересам та підриву основ фінансово-економічної діяльності держави та економічної безпеки держави в цілому.

Інтерес держави полягає у міцному та самодостатньому місцевому самоврядуванні кожної територіальної громади, а держава в свою чергу гарантує наділення органів місцевого самоврядування певними державними повноваженнями та надає можливість населенню управляти власними справами, спільно приймати рішення та діяти з метою їх реалізації.

Згідно із частиною 1 статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Частиною 2 статті 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Відповідно до частини 3 статті 16 Закону України "Про місцеве самоврядування", матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Виходячи із наведених норм законодавства, прокурор у позовній заяві визначає, що «державним» (суспільним, публічним) інтересом для звернення прокурора до суду із даним позовом є задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання - припинення істотного порушення орендарем умов договору, шляхом його розірвання, повернення земельної ділянки та стягнення заборгованості до місцевого бюджету, оскільки орендодавець позбавляється того, на що розраховував при укладенні договору, зокрема, своєчасного та в повному обсязі надходження платежів з орендної плати за землю до місцевого бюджету.

Тобто як вказано у позовній заяві, з урахуванням наведеного, систематична несплата відповідачем орендної плати за землю, а також її сплата несвоєчасно та не в повному розмірі, порушує право даної територіальної громади на володіння, ефективне користування і розпорядження на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй; ослаблює економічні інтереси органу місцевого самоврядування з огляду на наповненість місцевого бюджету через ненадходження коштів.

При цьому необхідно зазначити, що інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також захист прав та свобод місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 08.02.2019р. у справі №915/20/18).

Як вказав суд у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Верховний Суд України у постанові від 13.06.2017р. у справі №п/800/490/15 (провадження №21-1393а17) зазначив, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Однак суд, вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва, не повинен установлювати саме протиправність бездіяльності компетентного органу чи його посадової особи. Частиною сьомою статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що в разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження. Таким чином, питання про те, чи була бездіяльність компетентного органу протиправною та які її причини, суд буде встановлювати за результатами притягнення відповідних осіб до відповідальності. Господарсько-правовий спір між компетентним органом, в особі якого позов подано прокурором в інтересах держави, та відповідачем не є спором між прокурором і відповідним органом, а також не є тим процесом, у якому розглядається обвинувачення прокурором посадових осіб відповідного органу у протиправній бездіяльності.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

З матеріалів справи вбачається, що прокурор 07.06.2023 в порядку статті 23 Закону України "Про прокуратуру" звернувся до Моршинської міської ради з повідомленням №14.57/05-42-397ВИХ-23, в якому зазначено, що Стрийською окружною прокуратурою встановлено наявність підстав для представництва інтересів держави в суді шляхом пред`явлення в Господарський суд Львівської області позову в інтересах держави в особі Моршинської міської ради до ФГ "Дуброва" про стягнення заборгованості з орендної плати за землю в сумі 112026,40 грн, розірвання договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки площею 17,9100 га.

При цьому як вказано у листі №14.57/05-42-3971ВИХ-23 від 07.06.2023, Моршинська міська рада, будучи обізнаною про порушення інтересів територіальної громади, не вжила заходів реагування щодо стягнення з ФГ «Дуброва» заборгованості з орендної плати за землю в сумі 112026,40 грн, розірвання договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки територіальній громаді, з огляду на що першим заступником керівника Стрийської окружної прокуратури буде подано в Господарський суд Львівської області позовну заяву в інтересах держави в особі Моршинської міської ради.

Разом з тим, зі змісту листів Моршинської міської ради Львівської області від 27.03.2023 №229 та від 23.05.2023 №431 надісланих на адресу прокуратури вбачається, що незважаючи на тривалу обізнаність про порушення відповідачем вимог закону та умов договору, Моршинською міською радою не вжито заходів, спрямованих на стягнення з відповідача заборгованості, розірвання договору та повернення земельної ділянки.

Таким чином, з огляду вказані обставини та наведені норми законодавства, в даному випадку існують достатні підстави вважати наявність бездіяльності зі сторони позивача та застосування представницьких повноважень прокурора з метою захисту інтересів держави.

Також слід зазначити, що з моменту звернення прокурора до компетентного органу та надання ним прокурору відповіді до моменту подання позову минуло достатньо часу, що також свідчить про про те, що прокурор дотримався порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", що в свою чергу означає про наявність підстав в даному випадку для представництва прокурором інтересів держави в суді.

Щодо суті спору і позовних вимог прокурора про стягнення заборгованості по орендній платі, розірвання договору оренди землі та зобов`язання повернути земельну ділянку суд зазначає таке.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як передбачено статтею 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Згідно з статтею 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За умовами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із статтею 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до частини 3 статті 760 Цивільного кодексу України, особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом.

Статтею 761 Цивільного кодексу України передбачено, що право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму.

Згідно із частиною 1 та 5 статті 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини 1 статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (частина 1 статті 93 Земельного кодексу України).

За змістом частини 8 статті 93 Земельного кодексу України і частини 2 статті 792 Цивільного кодексу України, відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 2 Закону України "Про оренду землі" визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Так, згідно із статтею 13 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частинами 1 та 2 статті 15 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що істотними умовами договору оренди землі є:

- об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки);

- дата укладення та строк дії договору оренди;

- орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Відповідно до статті 21 Закону України "Про оренду землі", орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Згідно із статтею 22 ЗУ "Про оренду землі", орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Розрахунки щодо орендної плати за земельні ділянки, що перебувають у державній і комунальній власності, здійснюються виключно у грошовій формі.

У статті 24 Закону України "Про оренду землі" визначені права та обов`язки орендодавця. Орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку, а в разі оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також орендної плати за водний об`єкт.

Статтею 25 Закону України "Про оренду землі" визначені права та обов`язки орендаря. Орендар земельної ділянки зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку, а в разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також і орендну плату за водний об`єкт.

Як встановлено судом, 31.01.2019 між Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області (орендодавець) та Фермерським господарством "Дуброва" (орендар) укладено договір оренд землі, відповідно до пункту 1.1 якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :11:000:0302, яка розташована за межами населених пунктів на території Долішненської сільської ради Стрийського району Львівської області.

Пунктом 24 розділу X "Перехідних положень" Земельного кодексу України (із змінами, внесеними згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин" №1423-ІХ від 28.04.2021р., що набрав чинності 27.05.2021р.), з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель:

а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук);

б) оборони;

в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення;

г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності;

д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності;

е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.

Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.

Перехід земельних ділянок із державної власності у комунальну власність згідно з вимогами цього пункту не є підставою для припинення права оренди та інших речових прав, похідних від права власності, на такі земельні ділянки. Внесення змін до договору оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту із зазначенням нового органу, що здійснює розпорядження такою земельною ділянкою, не вимагається і здійснюється лише за згодою сторін договору.

Як встановлено судом, на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" №5245-VI від 06.09.2012 та згідно із статтями 125, 126 Земельного кодексу України 17.12.2020 було зареєстровано право комунальної власності на вказану земельну ділянку за Моршинською міською радою (номер запису про право власності: 39847896) та інше речове право - право оренди за Фермерським господарством "Дуброва" (номер запису про інше речове право - право оренди земельної: 30204225).

Частиною 1 статті 148-1 Земельного кодексу України встановлено, що до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

Таким чином, зміна власника земельної ділянки та передача її з державної в комунальну власність не впливає на умови діючого договору оренди землі, на права та обов`язки орендаря та не тягне за собою зміну умов договору оренди землі.

Вказане кореспондується також з нормами статті 514 Цивільного кодексу України, відповідно до якої, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже з огляду на вказане, відповідно до чинного законодавства саме Моршинська міська рада є власником земельної ділянки та стороною договору оренди землі (орендодавцем).

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Відповідно до підпункту 14.1.136. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України, орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Пунктом 288.1 статті 288 Податкового кодексу України передбачено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Згідно із статтею 96 Земельного кодексу України, землекористувачі зобов`язані, зокрема, своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату, а згідно із статтею 206 цього Кодексу, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Як стверджує прокурор та як вбачається із матеріалів справи, відповідач допустив тривалу (за 2022 рік та січень-квітень 2023 року) заборгованість в розмірі 112026,40 грн.

Зокрема як вбачається з інформації Головного управління ДПС у Львівській області від 29.03.2023 №3635/5/13-01-04-12-09 по ФГ "Дуброва", згідно поданої податкової декларації з плати за землю на 2022 рік від 29.03.2022 №13373548 по Моршинській ТГ нарахована сума орендної плати складає 101021,28 грн, у тому числі за земельну ділянку з кадастровим номером :11:000:0302 - 84019,75 грн. Станом на 17.03.2023 заборгованість з орендної плати за землю становить 586648,93 грн, яка виникла з 31.05.2020. Остання сплата проведена 02.09.2022 в сумі 21522,85 грн.

Необхідно зазначити, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25.10.2021 у справі №380/12653/21, що набрало законної сили 25.11.2021, задоволено позов Головного управління ДПС у Львівській області до ФГ "Дуброва", а саме стягнуто з ФГ "Дуброва" 511769,48 грн податкового боргу станом на 19.05.2021. Вказаним рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25.10.2021 у справі №380/12653/21 ухвалено стягнути, зокрема, податковий борг по орендній платі з юридичних осіб (код класифікації доходів бюджету 18010600) на загальну суму 442964,49 грн. При цьому необхідно зазначити, що заборгованість по ФГ "Дуброва" з орендної плати за землю станом на 17.03.2023 в сумі 586648,93 грн, яка виникла з 31.05.2020, в листі Головного управління ДПС у Львівській області від 29.03.2023 №3635/5/13-01-04-12-09 зазначена за всі земельні ділянки, які орендує відповідач на території Моршинської територіальної громади.

Разом з тим, щодо земельної ділянки з кадастровим номером :11:000:0302 ухвалою Господарського суду Львівської області від 22.02.2022 у справі №914/2365/21 за позовом керівника Стрийської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Моршинської міської ради до Фермерського господарства "Дуброва" затверджено мирову угоду від 11.02.2022, укладену між Моршинською міською радою та Фермерським господарством "Дуброва", і провадження у справі закрито. Згідно з пунктом 3 мирової угоди, сторони домовились, що заборгованість на користь Моршинської міської ради станом на 31.12.2021 по сплаті орендної плати за земельну ділянку з кадастровим номером :11:000:0302 згідно з договором оренди землі від 31.01.2019 становить 64568,54 грн.

При цьому як вбачається з рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.10.2021 у справі №380/12653/21 на користь бюджету Моршинської міської ради стягнуто з рахунків у банках ФГ "Дуброва" заборгованість по орендній платі за вказану вище земельну ділянку на загальну суму 89467,67 грн.

Як вбачається із листів №229 від 27.03.2023 та №431 від 23.05.2023 Моршинської міської ради на запити окружної прокуратури, міська рада повідомила про невиконання орендарем умов договору щодо повноти та своєчасності сплати орендної плати, в яких зазначено про наявність заборгованості з орендної плати та додано розрахунок заборгованості. 3 розрахунку суми заборгованості з орендної плати за користування земельними ділянками комунальної власності, складеного Моршинською міською радою, вбачається, що орендар (Фермерське господарство "Дуброва") за оренду земельної ділянки з кадастровим номером :11:000:0302 згідно з договором оренди землі від 31.01.2019 допустив заборгованість за період з січня 2022 року по квітень 2023 року, який не охоплений рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25.10.2021 у справі №380/12653/21 та мировою угодою від 11.02.2022, затвердженою ухвалою Господарського суду Львівської області від 22.02.2022 у справі №914/2365/21, на суму 112026,40 грн.

Отже як вбачається із матеріалів справи заборгованість відповідача становить 112026,40 грн. Докази сплати вказаної заборгованості в матеріалах справи відсутні.

Крім того, як встановлено судом, відповідач подав заяву (вх.№1056/24 від 11.01.2024), в якій Фермерського господарства "Дуброва" визнає позов у даній справі.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вбачається із розрахунку позовних вимог, з січня 2022 року по квітень 2023 року Фермерським господарством "Дуброва" не проводилися платежі з орендної плати за землю за оренду земельної ділянки з кадастровим номером :11:000:0302 згідно договору оренди землі від 31.01.2019.

Таким чином, встановлені судом обставини свідчать про систематичне порушення відповідачем умов договору в частині повноти та своєчасності сплати орендної плати.

Частиною 1 статті 782 Цивільного кодексу України передбачено, що наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Згідно із пунктом «д» статті 141 Земельного кодексу України, підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Враховуючи наведене, під систематичною несплатою орендної плати, відповідно до положень статті 782 Цивільного кодексу України, слід розуміти невнесення наймачем плати за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Згідно із статтею 32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Так, статтею 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати.

Водночас, статтею 25 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Як зазначено в абзаці 4 пункту 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», питання про дострокове припинення користування землею на умовах оренди вирішується шляхом пред`явлення позову про розірвання договору.

В пункті 2.20. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» зазначено, що під час вирішення спорів про розірвання договору і оренди земельної ділянки судам слід враховувати, що відповідно до статті 32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених умовами договору, та з підстав, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Згідно із пунктом 2.23. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011р., розглядаючи справи зі спорів про розірвання договору оренди з підстав заборгованості по орендній платі, суди мають мати на увазі, що згідно зі статтями 1, 13 Закону України «Про оренду землі», основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі.

Крім того, Верховний Суд у пункті 38 постанови від 02.05.2018р. у справі №925/549/17 дійшов висновку, що сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, як вбачається із матеріалів справи, відповідач в порушення вимог статті 629 Цивільного кодексу України, статті 206 Земельного кодексу України, підпункту 14.1.136. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України, частини 1 статті 21 Закону України «Про оренду землі», а також умов договору оренди земельної ділянки систематично (понад три місяці підряд) не сплачував орендну плату за оренду земельної ділянки, що відповідно до частини 1 статті 32 Закону України «Про оренду землі», статті 141 Земельного кодексу України, статті 651 Цивільного кодексу України та умов укладеного договору оренди землі є достатньою правовою підставою для розірвання цього договору.

У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили (стаття 653 ЦК України).

Частиною 1 статті 785 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно із частиною 1 статті 34 Закону України «Про оренду землі», у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Згідно із частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, враховуючи наведене, систематична несплата відповідачем орендної плати за земельну ділянку, що визначена договором оренди земельної ділянки, є порушенням істотних умов договору, у зв`язку з чим позовні вимоги прокурора про стягнення з відповідача 112026,40 грн заборгованості згідно з договором оренди землі від 31.01.2019, розірвання договору оренди землі та зобов`язання Фермерському господарству "Дуброва" повернути територіальній громаді в особі Моршинської міської ради земельну ділянку з кадастровим номером :11:000:0302 площею 17,9100 га є обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, визнані відповідачем, з огляду на що підлягають задоволенню.

При зверненні до суду із позовною заявою прокуратурою було сплачено судовий збір в розмірі 8052,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №1424 від 10.07.2023, а тому враховуючи положення статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку стягнути з відповідача на користь Львівської обласної прокуратури по 8052,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Керуючись статтями 2, 13, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 129, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фермерського господарства "Дуброва" (82489, Львівська область, Стрийський район, село Воля-Задеревацька, вулиця Садова, будинок 13, ідентифікаційний код 39172577) на користь Моршинської міської ради (82482, Львівська область, місто Моршин, вулиця Франка, 15, ідентифікаційний код 04372448) заборгованість зі сплати орендної плати в сумі 112026,40 грн згідно з договором оренди землі від 31.01.2019.

3. Розірвати договір оренди землі від 31.01.2019, що укладений між Моршинською міською радою (ГУ Держгеокадастр у Львівській області) та Фермерським господарством "Дуброва".

4. Зобов`язати Фермерське господарство "Дуброва" (82489, Львівська область, Стрийський район, село Воля-Задеревацька, вулиця Садова, будинок 13, ідентифікаційний код 39172577) повернути територіальній громаді в особі Моршинської міської ради (82482, Львівська область, місто Моршин, вулиця Франка, 15, ідентифікаційний код 04372448) земельну ділянку з кадастровим номером :11:000:0302 площею 17,9100 га;

Стягувач: Моршинська міська рада (82482, Львівська область, місто Моршин, вулиця Франка, 15, ідентифікаційний код 04372448).

Боржник: Фермерське господарство "Дуброва" (82489, Львівська область, Стрийський район, село Воля-Задеревацька, вулиця Садова, будинок 13, ідентифікаційний код 39172577).

5. Стягнути з Фермерського господарства "Дуброва" (82489, Львівська область, Стрийський район, село Воля-Задеревацька, вулиця Садова, будинок 13, ідентифікаційний код 39172577) на користь Львівської обласної прокуратури (79005, місто Львів, проспект Шевченка, будинок 17/19, ідентифікаційний код 02910031) витрати по сплаті судового збору в розмірі 8052,00 грн.

6. Накази видати після набрання рішенням законної сили, відповідно до статті 327 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку у відповідності до Глави 1 розділуГосподарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 19.02.2024.

Суддя Петрашко М.М.