УХВАЛА

м. Київ

15.02.2024Справа № 910/16800/23

За позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріо Фін»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстраційне бюро»

Мороз Дмитро Олександрович

про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та

припинення запису про право власності

Суддя Сівакова В.В.

Без виклику сторін

СУТЬ СПОРУ:

30.10.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріо Фін», третя особа державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Мороз Дмитро Олександрович про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Мороз Дмитра Олександровича від 01.07.2019 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 47571346 і припинити право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріо Фін» на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (номер запису про право власності 32200707).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.11.2023 відкрито провадження у справі № 910/16800/23 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 19.12.2023; залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Мороз Дмитра Олександровича.

Рішенням Господарського суду міста Києва № 910/16800/23 від 06.02.2024 в позові відмовлено повністю.

12.02.2024 відповідачем сформовано в системі «Електронний суд» заяву про компенсацію витрат на правову допомогу, яка зареєстрована судом 13.02.2024, відповідно до якої відповідач просить суд стягнути з позивача 29.000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Розглянувши матеріали справи суд відзначає наступне.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з частинами першою, другою статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Крім того, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення у справі) здійснювати розподіл судових витрат.

Кожна судова інстанція має вирішувати питання про розподіл судових витрат, тому за наведеними положеннями статті 124 Господарського процесуального кодексу України особа має подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, до суду тієї інстанції, де такі витрати були понесені (відповідний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду у постановах від 14.02.2019 у справі № 916/24/18, від 21.06.2022 у справі № 908/574/20, від 01.02.2023 у справі № 921/262/19).

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Таким чином, відшкодування судових витрат здійснюється у разі подання разом з першою заявою по суті спору попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат та наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.

У додатковій постанові від 17.12.2021 у справі № 10/5026/290/2011 (№ 925/1502/20) Верховний Суд зазначив, що право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 Господарського процесуального кодексу України, кореспондується з її обов`язками:

- по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору;

- по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі;

- по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.01.2022 у справі № 921/221/21, від 31.05.2022 у справі № 917/304/21).

У зв`язку із викладеним, заява про відшкодування судових витрат, за винятком витрат щодо сплаченого нею судового збору, має бути зроблена до закінчення судових дебатів, а відповідні докази - надані цією стороною або до закінчення судових дебатів, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

Водночас, відповідачем не виконані вимоги вказаного процесуального законодавства, оскільки разом з відзивом на позов (перша заява по суті справи) ним не надано попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат та до закінчення судових дебатів не заявлено про відшкодування судових витрат у господарському суді.

При цьому варто зазначити, що норми Господарського процесуального кодексу України не обмежують сторін у праві (можливості) подати разом з першою заявою по суті спору попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат та заявити, зокрема, усно до закінчення судових дебатів, про відшкодування судових витрат.

Зазначене, в свою чергу, свідчить про те, що ТОВ «Фін Ріо» не дотримано положень статті 124 та частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, а відтак у суду відсутні підстави для здійснення перевірки наданих заявником доказів та надання їм оцінки, з огляду на встановлений факт недотримання відповідачем вищевказаних положень ГПК України, що визначають процедуру звернення до суду з вимогою відшкодування судових витрат, зокрема, витрат професійної правничої допомоги. Інших обставин для розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом даної справи, судом не встановлено.

Подібні висновки щодо питання відшкодування судових витрат викладені також в ухвалах Верховного Суду від 14.03.2023 у справі № 910/12671/21, від 01.02.2023 у справі № 921/262/19.

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29.06.2022 у справі № 161/5317/18 (провадження № 61-3454св22) зазначила, що потрібно розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів у підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи.

Неподання чи не заявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат.

Неподання стороною доказів у підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду.

За таких обставин, враховуючи, що відповідачем не подано попереднього розрахунку судових витрат в першій заяві по суті справи - у відзиві на позов та до закінчення судових дебатів представник відповідача не зробив відповідної заяви, у розумінні частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у суду відсутні підстави для здійснення розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем, та відповідно, відсутні підстави для прийняття додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріо Фін» про компенсацію витрат на правову допомогу.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 129, 244 ГПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріо Фін» про компенсацію витрат на правову допомогу відмовити.

Відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

СуддяВ.В.Сівакова