ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2024 р.м. ХарківСправа № 922/5256/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовомФізичної особи-підприємця Дідури Петра Олексійовича
доФізичної особи-підприємця Лисицького Вадима Андрійовича
простягнення коштів

без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

ФОП Дідур П.О. звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до ФОП Лисицького В.А., в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 48.730,27 грн, а саме: суму основного боргу в розмірі 35.500,00грн, 3% річних у розмірі 2.062,89 грн, втрати від інфляції в розмірі 11.167,38грн.

Фактичними підставами позову є невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором перевезення вантажу в частині оплати наданих позивачем послуг з перевезення.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 18.12.2023 у справі №922/5256/23 позовну заяву ФОП Дідура П.О. залишено без руху.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 25.12.2023 з урахуванням малозначності справи №922/5256/23 в розумінні частини п`ятої статті 12 ГПК України відкрито спрощене позовне провадження, призначено розгляд справи без повідомлення сторін та встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті справи.

Частиною п`ятою статті 176 ГПК України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Ухвала про відкриття провадження у даній справі була надіслана за місцезнаходженням відповідача, проте повернулася на адресу суду з відміткою поштового відділення "Адресат відсутній за вказаною адресою".

Суд звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (див. висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 25.04.2018 у справі №800/547/17).

При цьому, виходячи зі змісту статей 120, 242 ГПК, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною (наявність такої адреси в ЄДР прирівнюється до повідомлення такої адреси стороною), і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (аналогічний висновок наведений у постанові Верховного Суду від 30.03.2023 у справі №910/2654/22).

Враховуючи факт направлення судом ухвали про відкриття провадження у справі на дійсну адресу відповідача та повернення такої ухвали з відміткою поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою", суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідача у даній справі.

Положеннями частини другої статті 14 ГПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини третя статті 13 ГПК України).

Відповідно до частини дев`ятої статті 165, частини другої статті 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач у строк, встановлений частиною першою статті 251 ГПК України відзиву на позов не подав, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розгляну за наявними матеріалами справи.

Перевіривши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд встановив наступне.

Між ФОП Дідур П.О. (виконавець) та ФОП Лисицьким В.А. був укладений Договір-заявка транспортно-експедиційних послуг від 21.12.2021 №23 (надалі - Договір). Згідно з ним сторонами погодили вантаж, відправника, маршрут перевезення, отримувача, дати вантаження та розвантаження, вартість послуги з перевезення та строк її оплати.

Як зазначає позивач ним на виконання умов укладеного Договору були надані відповідачу транспортні послуги, про що свідчать міжнародна товарно-транспортна накладна від 23.12.2021 №328002.

Позивачем був виставлений відповідачу рахунок-фактура від 22.12.2021 №71 на суму 35.500,00 грн. Також між сторонами був підписаний Акт надання послуг від 29.12.2021 №71.

Втім, відповідач не сплатив вартість наданий позивачем послуг у розмірі 35.500,00 грн у строки, визначені в Договорі.

Такі обставини на думку позивача свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту шляхом вжиття наведених у позові способів захисту права.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 316 ГК України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Аналогічні приписи містить стаття 929 ЦК України, а частиною другою зазначеної статті визначено, що Положення Глави 65 ЦК України поширюються також на випадки, коли обов`язки експедитора виконуються перевізником.

У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Умовами Договору погоджений наступний порядок оплати - безготівково після доставки 3-4 дні.

З наявних у матеріалах справи документів вбачається, що позивачем були надані, а відповідачем не оплачені послуги з перевезення вантажу. Внаслідок цього у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 35.500,00 грн, про що свідчать наявні в матеріалах справи рахунок-фактура від 22.12.2021 №71 на суму 35.500,00грн та Акт надання послуг від 29.12.2021 №71, відповідний акт підписаний з боку позивача та відповідача.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Всупереч вимог статті 13 та статті 74 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень) відповідачем доказів, які б спростовували факт наявності заборгованості за надані позивачем транспортні послуги з перевезення вантажу в розмірі 35.500,00 грн, не надано.

Відповідно до частини першої статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи приписи статті 526 ЦК України та статті 193 ГК України, якими передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись сторонами у встановлених договором або законом порядку і строках, приймаючи до уваги викладені обставини, доведеність з боку позивача факту порушення відповідачем умов Договору та діючого законодавства, та оскільки відповідачем не спростовано наявності заборгованості - суд приходить до висновку про наявність у справі достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суму основного боргу в розмірі 35.500,00 грн.

Згідно з частиною першою статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Крім суми заборгованості позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 2.062,89 грн та втрати від інфляції в розмірі 11.167,38 грн.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України).

Встановлені вище обставини, а саме наявність прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання свідчить про наявність правових та фактичних підстав для нарухування позивачем 3% річних та інфляційних втрат.

Перевіркою зробленого позивачем розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, наведеному в позовній заяві, судом встановлено правильне нарахування 3% річних у сумі 2.062,89 грн та інфляційних втрат у сумі 11.167,38 грн.

На підставі викладеного позовні вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 2.062,89 грн та втрат від інфляції в розмірі 11.167,38 грн є законними, обґрунтованими і тому підлягають задоволенню повністю.

Частиною четвертою статті 129 ГПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2.684,00 грн покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 231, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Лисицького Вадима Андрійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Дідури Петра Олексійовича ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) суму основного боргу в розмірі 35.500,00грн, 3% річних у розмірі 2.062,89 грн, втрати від інфляції в розмірі 11.167,38 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2.684,00грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції Східного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено "19" лютого 2024 р.

Суддя Н.С. Добреля