РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.02.2024Справа № 910/18988/23
за позовом Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

до фізична особа-підприємець Грицак Максим Володимирович

про стягнення 7 280,73 грн

Суддя Зеленіна Н.І.

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до фізичної особи-підприємця Грицака Максима Володимировича про стягнення заборгованості за неналежне виконання зобов`язань за договором №708/9 тимчасового користування місцем, що перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Києва, для розміщення рекламного засобу від 13.09.2019, яка складається 4 423,83 грн - суми основного боргу, 663,56 грн - штрафу, 481,19 грн - пені, 266,54 грн - 3% річних та 1 445,61 грн - інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.2022 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

З метою повідомлення сторін про розгляд даної справи, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала про відкриття провадження у справі була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на адреси місцезнаходження сторін.

Поштове відправлення з ухвалою про відкриття провадження, яке направлялося на адресу місцезнаходження відповідача, повернулося на адресу суду, у графі причин повернення зазначено: "за закінченням терміну зберігання".

Враховуючи відсутність в матеріалах справи підтверджень наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, суд вважає, що у разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто, повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Верховний Суд у постановах від 25.04.2018 у справі №800/547/17, від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б, від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.

Отже, судом вчинені всі необхідні дії для належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи.

Відповідач не подав до суду відзив на позов, тобто не скористався наданим йому процесуальним правом, передбаченим ст. 178 ГПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

13.09.2019 між Управлінням з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (робочий орган) та фізичною особою-підприємцем Грицаком Максимом Володимировичем (рекламорозповсюджувач) укладено договір №708/19 тимчасового користування місцем, що перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Києва, для розміщення рекламного засобу.

Відповідно до п. 1.1 договору, на підставі відповідного наказу робочого органу про встановлення пріоритету на місце для розміщення рекламного засобу, дозволу на розміщення зовнішньої реклами, наданого на підставі розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), рекламорозповсюджувачеві надається право тимчасового платного користування місцем, що перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Києва, виключно для розміщення та експлуатації рекламного засобу (далі право тимчасового користування).

Згідно з п. 5.2.3 договору рекламорозповсюджувач зобов`язаний не пізніше 20 числа поточного місяця, отримувати та сплачувати рахунки за тимчасове користування місцем, у тому числі у разі встановлення/продовження пріоритету.

Сторони домовилися, що ціною цього договору є плата за тимчасове користування, розмір якої відповідно до ст. 632 Цивільного кодексу України визначається та розраховується на підставі рішень Київської міської ради або розпоряджень її виконавчого органу залежно від встановлених за рекламорозповсюджувачем пріоритетів та наданих дозволів, вказаних у відповідних адресних переліках (п. 6.1 договору).

Пунктом 6.3 договору передбачено, що підставою для нарахування плати за тимчасове користування місцями та внесення рекламорозповсюджувачем плати є рішення робочого органу про встановлення/продовження пріоритету, рішення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про надання/продовження дозволу, інші юридичні факти (вчинки рекламорозповсюджувача щодо фактичного користування місцем для розміщення РЗ) відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 11 ЦК України, цей договір.

Плата щомісячно перераховується рекламорозповсюджувачем до бюджету міста Києва відповідно до умов договору. У разі прострочення термінів сплати, визначених договором, розмір неоплаченої суми плати коригується з урахуванням штрафів, пені та індексу інфляції, відповідно до умов договору та законодавства. Рекламорозповсюджувач не звільняється від плати при відсутності РЗ на місці щодо якого виконавчим органом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) прийнято рішення про надання/продовження дозволу (п. 6.4 та п. 6.5 договору).

Розрахунковим періодом надання місця у тимчасове користування та нарахування плати за тимчасове користування місцем є календарний місяць. Плата за тимчасове користування місцем, штрафні санкції за прострочення здійснення платежів нараховуються робочим органом щомісячно та перераховуються рекламорозповсюджувачем не пізніше 20-го числа поточного місяця, виключно на казначейський рахунок для зарахування до цільового фонду спеціального фонду бюджету міста Києва, в розмірах, зазначених у рахунках. Факт неотримання рахунку не звільняє рекламорозповсюджувача від здійснення плати (п. 6.13 та п. 6.14 договору).

Відповідно до п. 7.2 договору робочий орган застосовує до рекламорозповсюджувача штрафні санкції у вигляді пені за несвоєчасне або неповне внесення платежів у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми.

Згідно п. 7.3 договору робочий орган має право додатково нарахувати боржнику за прострочення внесення платежів за тимчасове користування, що складає більше 1 місяця, штраф у розмірі 15 відсотків простроченої суми.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками та діє щодо кожного місця розміщення рекламного засобу протягом дії встановленого пріоритету та/або дозволу, а також протягом строку фактичного користування місцем. Припинення пріоритету або дозволу щодо окремого місця розміщення рекламного засобу у разі наявності у рекламорозповсюджувача інших чинних пріоритетів та/або дозволів не тягне за собою припинення цього договору в цілому (п. 8.1 договору).

На підставі розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 40.06.2019 №1020 "Про надання дозволів на розміщення зовнішньої реклами" відповідачу видано дозвіл на розміщення рекламного засобу №71499-19.

Відповідно до адресного переліку №1 від 13.09.2019, між сторонами згідно із зазначеним вище дозволом на розміщення рекламного засобу погоджено тип (вид) РЗ, місце розташування, розмір плати за місяць, дати початку/кінця строку дії пріоритету, зокрема, розміщення спеціальної рекламної конструкції на фасаді будинку за адресою: Печерський район, вул. Івана Мазепи, буд. 3, розмір плати - 955,10 грн, на період з 04.06.2019 по 03.06.2024.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем допущено неналежне виконання умов договору щодо своєчасних розрахунків за користування місцем для розміщення реклами , внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість за період з 11.06.2021 по 24.02.2022, яку позивач просить стягнути. Окрім того, за неналежне виконання умов договору позивачем заявлено до стягнення пеню, штраф, 3% річних та інфляційні втрати.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про рекламу", розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 32 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №2067 від 29.12.2003, визначено, що плата за тимчасове користування місцем розташування рекламних засобів, що перебуває у комунальній власності, встановлюється у порядку, визначеному органами місцевого самоврядування, а місцем, що перебуває у державній або приватній власності, - на договірних засадах з його власником або уповноваженим ним органом (особою). При цьому площа місця розташування рекламного засобу визначається як сума площі горизонтальної проекції рекламного засобу на це місце та прилеглої ділянки завширшки 0,5 метра за периметром горизонтальної проекції цього засобу. Для неназемного та недахового рекламного засобу площа місця дорівнює площі вертикальної проекції цього засобу на уявну паралельну їй площину.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частиною 1 ст. 795 ЦК України передбачено, що передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається із матеріалів справи, між сторонами підписано адресний перелік №1 яким підтверджується передання позивачем відповідачу з 04.06.2019 у тимчасове користування місце, що перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Києва, для розміщення спеціальної рекламної конструкції на фасаді будинку (розміром 3,150х0,493) за адресою: Печерський район, вул. Івана Мазепи, буд. 3.

Приписами ч. 1 ст. 762 ЦК України визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

У адресному переліку №1 від 13.09.2019 сторонами погоджено, що розмір плати за місяць становить 955,10 грн.

Позивачем до позовної заяви долучено виставлені відповідачу рахунки на оплату, за період з 11.06.2021 по 24.02.2022: №60575, №63280, №66593, №69901, №72576, №76386, №79948, №82889, №85580, а також розрахунки коригування до зазначених рахунків.

За розрахунком позивача відповідач повинен сплатити за користування місце у період з 11.06.2021 по 24.02.2022 плату у загальному розмірі 4 423,83 грн.

У матеріалах справи відсутні докази наявності у відповідача заперечень з приводу здійсненого позивачем розрахунку плати за користування місцем за спірний період.

Отже, позивач виконав взяті на себе зобов`язання відповідно до умов договору, а відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання зі своєчасного та у повному обсязі здійснення оплати у строк визначений умовами п. 6.14 договору та має перед позивачем заборгованість за період з 11.06.2021 по 24.02.2022 у розмірі 4 423,83 грн.

Враховуючи вкладене, суд вважає вимоги позивача про стягнення заборгованості у розмірі 4 423,83 грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Окрім того, позивачем заявлено до стягнення пеню у розмірі 481,19 грн, штраф 15% у розмірі 663,56 грн, 3% річних у розмірі 266,54 грн та інфляційні втрати у розмірі 1 445,61 грн.

Відповідно до п. 7.2 договору, робочий орган застосовує до рекламорозповсюджувача штрафні санкції у вигляді пені за несвоєчасне або неповне внесення платежів у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми.

Пунктом 7.3 договору визначено, що робочий орган має право додатково нарахувати боржнику за прострочення внесення платежів за тимчасове користування, що складає більше 1 місяця - штраф у розмірі 15 відсотків простроченої суми

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

При цьому, щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За приписами ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ст. 254 ЦК України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд зазначає, що останній є арифметично правильними та виконаними відповідно до вимог чинного законодавства та умов договору, а тому позовні вимоги у частині стягнення пені є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Перевіривши розрахунок штрафу, суд зазначає, що хоча позивачем і допущено порушення в частині визначення початку перебігу прострочки відповідача, оскільки відповідно до п. 6.14 договору плата за тимчасове користування місцем, штрафні санкції за прострочення здійснення платежів нараховується робочим органом щомісячно та переказуються рекламорозповсюджувачем не пізніше 20-го числа поточного місяця, а тому прострочення настає з 21 числа, проте вказане порушення не впливає на розмір штрафу, який підлягає стягненню, а тому вимоги в частині штрафу підлягають задоволенню.

Щодо розрахунку 3% річних, суд зазначає, що позивачем допущено аналогічні помилки як і у розрахунку штрафу, оскільки період прострочення визначено з 20-го числа, у той час як правильним буде період прострочення, який настає з 21-го числа поточного місяця. Здійснивши розрахунок 3% річних, суд дійшов висновку, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають 3% річних у загальному розмірі 266,17 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд зазначає, що останній є арифметично правильними та виконаними відповідно до вимог чинного законодавства та умов договору, а тому позовні вимоги у частині стягнення інфляційних втрат є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 86, 129, 233, 236-240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Грицака Максима Володимировича ( АДРЕСА_1 , ІПН - НОМЕР_1 ) на користь Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 36, код ЄДРПОУ - 41348526) 4 423 (чотири тисячі чотириста двадцять три) грн 83 коп. - суми основного боргу, 481 (чотириста вісімдесят одна) грн 19 коп. - пені, 663 (шістсот шістдесят три) грн 56 коп. - штрафу, 266 (двісті шістдесят шість) грн 17 коп. - 3% річних, 1 445 (одна тисяча чотириста сорок п`ять) грн 61 коп. - інфляційних втрат та 2 683 (дві тисячі шістсот вісімдесят три) грн 86 коп. - витрат по сплаті судового збору.

3. У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня підписання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.І. Зеленіна