ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2024 р.м. ХарківСправа № 922/5317/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Ремонтно-будівельного підприємства "Мостокран-1" у формі товариства з обмеженою відповідальністю, м.Харків
до Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини", м.Харків
про стягнення коштів 264314,24 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

РЕМОНТНО-БУДІВЕЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО «МОСТОКРАН-1» У ФОРМІ ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" про стягнення 170 000,00 грн. основного боргу, пені 11 695,81 грн., процентів річних від простроченої суми 5 444,60 грн. та інфляційних втрат 77 173,83 грн.

Вимоги позивача обґрунтовані неналежним виконанням ДЕРЖАВНИМ ПІДПРИЄМТСТВОМ «ЗАВОД «ЕЛЕКТРОВАЖМАШ» зобов`язань по оплаті виконаних робіт за Договором підряду №286-8/20 від 10.06.2020. Розпорядженням КМУ України від 26.08.2021 №1005-р було погоджено реорганізацію АТ "Завод "Електроважмаш" шляхом приєднання до АТ "Українські енергетичні машини". Після затвердження та підписання передавального акту АТ "Завод "Електроважмаш" припинило свою звичайну господарську діяльність, а виконання зобов`язань та прийняття виконання зобов`язань здійснює Товариство - правонаступник АТ "Українські енергетичні машини".

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 25.12.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №922/5317/23. Вирішено розгляд справи №922/5317/23 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

10.01.2024 через кабінет Електронного Суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.№685)

У відзиві відповідач заперечує проти позову та просить визнати наявними форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) у господарській діяльності Відповідача-АТ «Українські енергетичні машини» у період з 24.02.2022 по теперішній час та застосувати принципи справедливості і збалансованості інтересів сторін при вирішенні питання застосування штрафних санкцій, у зв`язку із чим звільнити АТ «Укренергомашини» від цивільно-господарської відповідальності (з оплати інфляційних втрат та 3 % відсотків річних у період з 22.02.2022 по цей час), оскільки з боку відповідача відсутня вина, яка є необхідною умовою для їх застосування. У разі неврахування форс-мажорних обставин, врахувати принцип справедливості, зменшивши суми стягнення з Відповідача на користь Позивача пені, % річних та інфляційних втрат на 99 %, застосувавши за аналогією рішення Господарського суду Харківської області від 08.05.2023 р. по справі№ 922/534/23, де суд за аналогічних обставин зменшив Відповідачу суми, належні до стягнення (пеню, 3 % річних та інфляційні втрати) на 90 %. У зв`язку із скрутним фінансовим становищем відповідача просить відстрочити чи розстрочити виконання судового рішення на один рік згідно зі статтею 331 ГПК України, у разі ухвалення рішення на користь позивача.

15.01.2024 через кабінет Електронного Суду від позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№ 1030), в якій не погоджується з доводами відповідача, вказує, що відповідачем не доведено, що форс-мажорні обставини впливають у даному конкретному випадку на виконання ним зобов`язань по оплаті робіт за Договором, а саме не надано відповідних документів Торгово-промислової палати України щодо виникнення обставин непереборної сили та унеможливлення виконання відповідачем зобов`язання з оплати виконаних робіт за спірним Договором внаслідок непереборної сили. Сторони знаходяться в рівних умовах щодо впливу війни на їх господарську діяльність. Позивач також зазначив, що підстави для задоволення клопотання відповідача про зменшення господарсько-правової відповідальності відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Згідно з частиною 3 зазначеної статті судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України.

Відповідно до частини 1, пункту 10 частини 3 статті 2 та частини 2 статті 114 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Основними засадами (принципами) господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом, а строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право особи на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Відповідно до статті 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Так, процесуальні документи у цій справі направлялись всім учасникам судового процесу, що підтверджується інформацією з КП "Діловодство спеціалізованого суду" про доставку електронного листа в електронний кабінет.

Таким чином, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, а також судом надано сторонам достатньо часу для звернення із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.

Приймаючи до уваги належне повідомлення сторін про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність у матеріалах справи достатньої кількості документів для розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про її розгляд за наявними матеріалами.

Згідно з ч.4 ст.240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

10 червня 2020 року між РЕМОНТНО-БУДІВЕЛЬНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «МОСТОКРАН-1» У ФОРМІ ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ (далі «Позивач», «Підрядник») та ДЕРЖАВНИМ ПІДПРИЄМТСТВОМ «ЗАВОД «ЕЛЕКТРОВАЖМАШ» («Замовник»), було укладено Договір підряду №286-8/20.

Відповідно до пункту 1.1 Договору, Підрядник зобов`язувався за дорученням Замовника на власний ризик виконати роботу у відповідності до умов договору, а Замовник зобов`язувався прийняти цю роботу та оплатити її. Предметом Договору є роботи з ремонту покрівлі зірваного ліхтаря з посиленням конструкції покрівлі ліхтаря вісі «В-М», ряди «21-24», цеху №14, корпусу №4; ремонт покрівлі зірваного ліхтаря вісі «В-М», ряди «24-27», цех №009, корпусу №4; ремонт м`якої покрівлі вісі «Д-С», ряди «23-29», цеху №009, корпусу №4, інв. №010004 (пункт 1.2 Договору).

Пунктом 2.1 Договору встановлена загальна вартість підрядних робіт, яка складає 145 057,42 (сто сорок п`ять тисяч п`ятдесят сім грн. 42 коп.) гривень, в тому числі ПДВ, без вартості матеріалів. Загальна вартість матеріалів, відповідно до пункту 2.2 Договору, складає 101 041,76 (сто одна тисяча сорок одна грн. 76 коп.) гривень. Загальна вартість договору складає 246 099,18 (двісті сорок шість тисяч дев`яносто десять грн. 18 коп.) гривень. Найменування, обсяги та ціна послуг погоджені сторонами і зазначені у Додатку №2 «Договірна ціна», який є невід`ємною частино Договору (пункт 2.4 Договору).

Як свідчать матеріали справи, роботи за Договором позивачем були виконані та прийняті роботи на загальну суму 233 916,18 грн, про що свідчить підписаний 16.12.2020 та скріплений печатками сторін Акт приймання виконаних будівельних робіт № 1 за грудень .

Відповідно до п.5.1, 5.2 Договору Замовник здійснює попередню оплату вартості матеріалів у розмірі 100%, що складає 101 041,76 грн. (сто одна тисяча сорок одна гривня 76 копійок), в тому числі ПДВ 20% - 16 840,29 грн. (шістнадцять тисяч вісімсот сорок гривень 29 копійок) протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту виставлення Підрядником рахунку. Остаточний розрахунок за виконані роботи складає 145 057,42 грн. (сто сорок п`ять тисяч п`ятдесят сім гривень 42 копійки), в тому числі ПДВ 20% - 24 176,24 грн. (двадцять чотири тисячі сто сімдесят шість гривень 24 копійки), здійснюється Замовником протягом 15 (п`ятнадцяти календарних днів з моменту підписання Сторонами акта приймання-передачі виконаних робіт.

Оскільки підписання сторонами Акту приймання виконаних будівельних робіт №1 за грудень відбулося 16 грудня 2020 року, остаточний розрахунок за Договором мав бути здійснений Замовником до 31 грудня 2020 року (включно).

Отже, ДП "ЗАВОД ЕЛЕКТРОВАЖМАШ" належним чином прийняло виконані за Договором роботи, без зауважень щодо їх якості.

Замовником 31.08.2021 року здійснено оплату за ремонт покрівлі зірваного ліхтаря з посиленням конструкції покрівлі ліхтаря згідно рах. 11 від 16.12.2020 року за Договором підряду №286-8/20 у розмірі 63 916,18 грн.

Отже заборгованість замовника по оплаті виконаних робіт за Договором становить 170 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Відповідно до положень статей 6 та 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 837 ЦК України визначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (частина 2 статті 193 ЦК України).

За приписами статті 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Договір, відповідно до статті 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями частини 1 статті 853 ЦК України передбачено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, глянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Частиною 4 статті 882 ЦК України встановлено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Враховуючи те, що відповідно до Акту приймання виконаних будівельних робіт № 1 , підписаного сторонами 16.12.2020, за Договором підряду №286-8/20 позивачем виконано роботи на суму 233 916,18 грн., а замовником роботи на вказану суму були прийняті без зауважень та здійснено часткову оплату у розмірі 93 916,18 грн, неоплачена заборгованість за спірним Договором складає 170 000,00 грн.

26.08.2021 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань було внесено запис номер 068009292 про державну реєстрацію припинення юридичної особи Державне підприємство "Завод "Електроважмаш" (ідентифікаційний код 00213121).

Того ж дня, 26.08.2021 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань було внесено запис номер 000089799 про проведення державної реєстрації юридичної особи, яка утворена в результаті перетворення - Акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш" (ідентифікаційний код 00213121). Також, до даного Реєстру внесено дані про те, що Акціонерне товариство "Завод "Електроважмаш" (ідентифікаційний код 00213121) є правонаступником Державного підприємство "Завод "Електроважмаш" (ідентифікаційний код00213121).

26.08.2021 Кабінетом Міністрів України було видано розпорядження № 1005-р "Про погодження реорганізації акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш" шляхом приєднання до Акціонерного товариства "Турбоатом". Пунктами 1, 2 даного розпорядження визначено: "відповідно до п. 22 ч. 2 ст. 5 Закону України "Про управління об`єктами державної власності", погодитися з пропозицією Фонду державного майна щодо реорганізації акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш" (код згідно з ) після завершення перетворення державного підприємства "Завод "Електроважмаш" у процесі приватизації шляхом приєднання до Акціонерного товариства "Турбоатом" (). Фонду державного майна здійснити комплекс заходів і процедур, пов`язаних із приєднанням акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш" до Акціонерного товариства "Турбоатом" відповідно до вимог законодавства".

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, за ідентифікаційним кодом 05762269 зареєстрована юридична особа Акціонерне товариство "Українські енергетичні машини" (відповідач у справі).

Відповідно до п. 1.1 Статуту Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини", який у вільному доступі на офіційному сайті відповідача (за посиланням https://ukrenergymachines.com/content/documents/36/3519/files/Статут%20АТ%20Укренергомашини%202023.pdf), Акціонерне товариство "Українські енергетичні машини" є юридичною особою із новим найменуванням, у результаті проведення державної реєстрації змін до Статуту, що пов`язані зі зміною типу Товариства у відповідності до Закону України "Про акціонерні товариства" № 514-VI від 17.09.2008 та зміною найменування Акціонерного товариства "Турбоатом" на Акціонерне товариство "Українські енергетичні машини".

Пунктом 1.4 вищевказаного Статуту відповідача встановлено, що Акціонерне товариство "Українські енергетичні машини" є правонаступником всіх прав та обов`язків Акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш" внаслідок приєднання останнього до Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 26.08.2021 № 1005-р "Про погодження реорганізації акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш" шляхом приєднання до акціонерного товариства "Турбоатом".

Таким чином, у зв`язку з реорганізацією ДП "Завод "Електроважмаш" шляхом приєднання до АТ «Українські енергетичні машини», правонаступництво щодо майна, усіх залишків, прав та обов`язків ДП "Завод "Електроважмаш" перейшло правонаступнику, яким є Відповідач - АТ «Українські енергетичні машини», з моменту затвердження Передавального акту балансових рахунків, матеріальних цінностей та активів від АТ «Завод «Електроважмаш» до АТ «Українські енергетичні машини», затвердженого Протоколом позачергових загальних зборів АТ «Українські енергетичні машини» (попередня назва АТ «Турбоатом») №31/2021 від 01.12.2021 року (далі «Передавальний акт»), а саме з 01 грудня 2021 року.

Судом встановлено, що роботи за Договором підряду №286-8/20 були оплачені не у повному обсязі, що також не заперечується відповідачем.

Позивачем на адресу Відповідача було надіслано лист за вих. №3 від 19 червня 2023 року, в якому Позивач вимагав у Відповідача сплатити заборгованість ДП "Завод "Електроважмаш", правонаступником якого є Відповідач у розмірі 170 000,00 грн.

Вказаний лист було отримано Відповідачем 23.06.2023 року, проте станом на дату подання позову, відповіді на вимогу про сплату заборгованості від Відповідача не надходила, оплата заборгованості не здійснювалась.

Враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов`язання з оплати поставленої продукції на суму 170 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (незалежне виконання).

Частиною 1 статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Боржник, який сплатив неустойку і відшкодував збитки, завдані порушенням зобов`язання, не звільняється від обов`язку виконати зобов`язання в натурі, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 622 ЦК України).

Положеннями частини 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 7.4 Договору підряду, у разі порушення строку оплати робіт, передбачених цим Договором, підрядник має право вимагати оплату 1% річних та інфляційні витрати.

Пунктом 7.5 Договору передбачено, що за порушення строку остаточного розрахунку (оплати робіт), передбачених цим Договором, підрядник має право пред`явити замовнику вимоги про сплату пені у розмірі 0,1% від суми простроченої оплати за кожен день прострочення, але не більше 5% від несплаченої суми.

З огляду на викладене, з урахуванням встановлених у п.7.5 Договору умов по нарахуванню пені, позивачем за весь час прострочення виконання зобов`язань по оплаті виконаних робіт за Договором нараховано відповідачу пеню у розмірі 5% від несплаченої суми у розмірі 11 695,81 грн. , оскільки пеня у розмірі 0,1% від суми прострочення за кожен день прострочення за 6 місяців прострочення виконання зобов`язання (з урахуванням ч. 6 ст. 232 ГК України) перевищує 5% від несплаченої суми. Також до стягнення нараховано 1% річних від простроченої суми у розмірі 5 444,60 грн. та інфляційні втрати у розмірі 77 173,83 грн.

Суд не приймає посилання відповідача на неможливість здійснювати господарську діяльність у зв`язку з початком війни та застосування форс-мажорних обставин до спірних правовідносин.

З цього приводу суд зазначає, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Таких висновків дотримується Верховний Суд у постанові від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18, постанові від 09.11.2021 у справі №913/20/21, постанові від 14.06.2022 у справі № 922/2394/21.

Сам факт введення воєнного стану на території України не є імперативною підставою для невиконання боржником зобов`язання та звільнення від відповідальності за прострочення виконання зобов`язання за час існування форс-мажорних обставин. У кожному конкретному випадку у конкретних відносинах боржник має довести безпосередній вплив форс-мажорних обставин на можливість виконання ним зобов`язання, тобто наявність причинно-наслідкового зв`язку між обставинами форс-мажорними обставинами та неможливістю належного виконання зобов`язання.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Відповідно до ст.14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палати України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Статтею 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" визначено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

В той же час, Сертифікат Харківської ТПП № 6300-22-1122, на який, крім іншого, посилається відповідач, стосується податку на прибуток за 1 квартал та 1 півріччя 2022 року, а не зобов`язання перед позивачем. Відповідачем не надано відповідних документів Торгово-промислової палати України щодо виникнення обставин непереборної сили та унеможливлення виконання зобов`язання з оплати виконаних робіт за Договором внаслідок непереборної сили.

Так само, відповідачем не доведено, що форс-мажорні обставини впливають у даному конкретному випадку на виконання ним зобов`язань по оплаті робіт за Договором підряду № №286-8/20 від10.06.2020.

Крім того, суд бере до уваги, що місцезнаходження та матеріально-технічна база позивача також знаходиться на території Харківської міської територіальної громади, тобто сторони знаходяться в рівних умовах щодо впливу війни на їх господарську діяльність.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є принцип рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а тому застосування будь-яких пільг щодо одного учасника справи у випадку, коли обидві сторони знаходять в однакових умовах, є порушенням принципів господарського судочинства, що призведе до прийняття незаконного рішення.

Слід також зазначити, що обов`язок щодо виконання зобов`язань по сплаті за виконані роботи у відповідача виник до військової агресії Російської Федерації проти України, введення воєнного стану на території України, а тому посилання відповідача на виникнення форс-мажорних обставин щодо даної заборгованості є безпідставним.

Дослідивши поданий позивачем розрахунок пені, 1% річних та інфляційних втрат, судом встановлено правомірність та обґрунтованість нарахованих позивачем вимог в цій частині.

У відзиві на позовну заяву відповідачем з посиланням на рішення Господарського суду Харківської області від 08.05.2023 р. по справі № 922/534/23 заявлено клопотання про зменшення суми стягнення з Відповідача на користь Позивача пені, % річних та інфляційних втрат на 99 %, оскільки з боку відповідача відсутня вина, яка є необхідною умовою для їх застосування.

Суд вважає помилковим посилання відповідача на висновки суду стосновно зменшення відсотків річних та інфляційних втрат, які викладені у рішенні Господарського суду Харківської області від 08.05.2023 р. по справі № 922/534/23, оскільки постановою Східного апеляційного господарського суду від 17.08.2023 року рішення Господарського суду Харківської області від 08.05.2023 р. по справі № 922/534/23 в частині відмови у стягненні 3% річних та інфляційних втрат скасовано.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Інфляційні втрати та проценти річних не є штрафними санкціями. Їх нарахування на суму боргу є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відтак, заходи відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, передбачені ст. 625 ЦК України, не є неустойкою чи штрафними санкціями, тому не можуть бути зменшені судом на підставі ст. 233 ГК України, ст. 551 ЦК України.

Стосовно заявленого відповідачем клопотання в частині зменшення пені, суд бере до уваги, що обов`язок виконання зобов`язань по сплаті за виконані роботи за Договором підряду №286-8/20 від 10.06.2020 виник до військової агресії Російської Федерації проти України та введення воєнного стану на території України,відповідачем не було доведено, що належні до сплати штрафні санкції надмірно великі, що існують будь-які інші обґрунтовані обставини, які обумовлюють необхідність втручання суду щодо розміру встановленої відповідальності за порушення відповідачем зобов`язання, а тому суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача в частині зменшення пені.

За приписами ч.1 ст.331 ГПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Відстрочення виконання рішення означає перенесення виконання рішення на інший час, а розстрочення - надання можливості виконання рішення по визначених частинах у встановлені строки.

Однак, відповідач у відзиві просить суд у зв`язку із скрутним фінансовим становищем відповідача відстрочити чи розстрочити виконання судового рішення на один рік згідно зі статтею 331 ГПК України, у разі ухвалення рішення на користь позивача.

З огляду на зазначене, оскільки відповідач чітко не визначився зі своєю позицією щодо заявленого клопотання в частині відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суд відмовляє у його задоволенні.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене та враховуючи принципи справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, а відтак позов задоволенню підлягає в повному обсязі.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд задовольнив позов повністю, у відповідності ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати щодо сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 20, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" (пр.Героїв Харкова, буд. 199, м. Харків, 61037; код ЄДРПОУ 0576269) на користь Ремонтно-будівельного підприємства "Мостокран-1" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (вул. Єнакіївська, буд. 1, офіс 202, м. Харків, 61046; ) 170 000 грн. 00 коп. основного боргу, пеню 11 695 грн. 81 коп., проценти річні 5 444 грн. 60 коп. , інфляційні втрати 77 173 грн. 83 коп. та витрати по сплаті судового збору 3 964 грн. 72 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено "22" лютого 2024 р.

Суддя С.Ч. Жельне