ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

20 лютого 2024 року м. ОдесаСправа № 916/3003/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Богатиря К.В., Аленіна О.Ю.,

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства "ХЛІБОПРОДУКТ"

на рішення Господарського суду Одеської області від 20.12.2023, прийняте суддею Волковим Р.В., м. Одеса, повний текст складено 29.12.2023,

у справі №916/3003/23

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗААТБАУ ПРОБСТДОРФЕР УКРАЇНА"

до відповідача: Приватного підприємства "ХЛІБОПРОДУКТ"

про стягнення 5 715 792,15 грн

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗААТБАУ ПРОБСТДОРФЕР УКРАЇНА" звернулося з позовом до Приватного підприємства "ХЛІБОПРОДУКТ", в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у загальній сумі 5715792,15 грн, з яких: 3513848,02 грн основного боргу, 712396,58 грн пені, 702769,60 грн штрафу, 142492,92 грн 10% річних, 421661,76 грн відсотків за користування чужими грошовими коштами та 222623,27 грн інфляційних втрат.

За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 26.07.2023 відкрито провадження у справі №916/3003/23.

30.10.2023 до суду першої інстанції від Приватного підприємства "ХЛІБОПРОДУКТ" надійшла зустрічна позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗААТБАУ ПРОБСТДОРФЕР УКРАЇНА", в якій відповідач просив поновити йому пропущений процесуальний строк для пред`явлення зустрічного позову у справі №916/3003/23, стягнути на користь останнього з позивача заборгованість у сумі 2977653,52 грн та провести у даній справі зустрічне зарахування вимог сторін.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.11.2023 у справі №916/3003/23 відмовлено у задоволенні клопотання Приватного підприємства "ХЛІБОПРОДУКТ" про поновлення строку на подання зустрічного позову; зустрічну позовну заяву Приватного підприємства "ХЛІБОПРОДУКТ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗААТБАУ ПРОБСТДОРФЕР УКРАЇНА" про стягнення 2977653,52 грн повернуто заявнику.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 20.12.2023 у справі №916/3003/23 (суддя Волков Р.В.) позов задоволено; стягнуто з Приватного підприємства "ХЛІБОПРОДУКТ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗААТБАУ ПРОБСТДОРФЕР УКРАЇНА" 3513848,02 грн основного боргу, 712396,58 грн пені, 702769,60 грн штрафу, 142492,92 грн 10% річних, 421661,76 грн відсотків за користування чужими грошовими коштами, 222623,27 грн інфляційних втрат та 85736,88 грн витрат по сплаті судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Приватне підприємство "ХЛІБОПРОДУКТ" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 20.12.2023 у справі №916/3003/23 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги за зустрічним позовом задовольнити.

Між тим, звертаючись з апеляційною скаргою, скаржником не було подано доказів сплати судового збору у передбачених чинним законодавством порядку і розмірі, а також належних доказів на підтвердження повноважень у представника, який підписав апеляційну скаргу. Крім того, на момент подання вищенаведеної апеляційної скарги Приватне підприємство "ХЛІБОПРОДУКТ" не зареєструвало свій електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Богатиря К.В., Аленіна О.Ю. від 29.01.2024 у справі №916/3003/23 зазначену апеляційну скаргу залишено без руху; апелянту встановлено строк для усунення недоліків його апеляційної скарги: 10 днів з дня вручення даної ухвали.

Як вбачається з довідки про доставку документа в кабінет електронного суду, яка сформована у Комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду", ухвала Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.01.2024 у справі №916/3003/23 була надіслана представнику Приватного підприємства "ХЛІБОПРОДУКТ" до його електронного кабінету та доставлена останньому 30.01.2024 о 15:57.

В межах встановленого судом апеляційної інстанції строку Приватне підприємство "ХЛІБОПРОДУКТ" надало до апеляційного господарського суду заяву б/н від 09.02.2024 (вх.№448/24 від 09.02.2024) про усунення недоліків апеляційної скарги на рішення Господарського суду Одеської області від 20.12.2023 у справі №916/3003/23.

З огляду на те, що станом на момент подання вищенаведеної заяви про усунення недоліків апеляційної скарги б/н від 09.02.2024 (вх.№448/24 від 09.02.2024) апелянт не зареєстрував свій електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.02.2024 у справі №916/3003/23 вказану заяву було повернуто Приватному підприємству "ХЛІБОПРОДУКТ" без розгляду.

15.02.2024 до суду апеляційної інстанції від Приватного підприємства "ХЛІБОПРОДУКТ" надійшла заява б/н від 15.02.2024 (вх.№448/24/Д1 від 15.02.2024) про усунення недоліків, в якій зазначено про реєстрацію електронного кабінету скаржника в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі та до якої додано, зокрема, копію ордеру серії ВН №1328378 від 09.02.2024, а також клопотання про відстрочення сплати судового збору б/н від 15.02.2024 (вх.№543/24 від 15.02.2024).

При цьому у прохальній частині заяви про усунення недоліків б/н від 15.02.2024 (вх.№448/24/Д1 від 15.02.2024) апелянтом заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку на її подання, яке мотивоване тим, що пропуск вказаного процесуального строку зумовлений тривалістю реєстрації електронного кабінету скаржника в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі.

Положеннями частини другої статті 118 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За змістом частин першої, другої статті 119 Господарського процесуального кодексу України поновленим може бути процесуальний строк, встановлений законом, а встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Отже, строк на подання заяви про усунення недоліків апеляційної скарги встановлюється судом та відповідно до вимог процесуального закону може бути продовженим, а не поновленим, тому клопотання апелянта про поновлення строку на подання заяви про усунення недоліків апеляційної скарги, викладене у прохальній частині вказаної заяви, не підлягає задоволенню.

Аналогічний сталий правовий висновок стосовно того, що встановлений судом процесуальний строк не підлягає поновленню, а може бути виключно продовжений, міститься у низці постанов Верховного Суду, зокрема, від 13.09.2023 у справі №910/6246/22, від 01.08.2022 у справі №910/16784/20 тощо.

Між тим колегією суддів враховується, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує на те, що "при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом" (рішення у справі "Walchli v. France", заява №35787/03, п. 29, 26.07.2007; "Товариство з обмеженою відповідальністю "Фріда" проти України", заява №24003/07, п. 33, 08.12.2016). Зважаючи на це, вирішуючи питання про поновлення або продовження процесуальних строків, суд має виходити з наведених вище відмінностей між поновленням та продовженням процесуальних строків, враховувати зміст заяви (клопотання) учасника та вчинених ним дій.

З огляду на викладене, враховуючи зазначені апелянтом в обґрунтування клопотання про поновлення пропущеного строку обставини, що ускладнювали вчинення процесуальних дій з дотриманням встановленого судом строку, Південно-західний апеляційний господарський суд з метою забезпечення реалізації гарантованого законом права на апеляційний перегляд судового рішення, а також уникнення надмірного формалізму, беручи до уваги запровадження в Україні воєнного стану та незначний пропуск строку на усунення недоліків апеляційної скарги, керуючись правом, передбаченим частиною другою статті 119 Господарського процесуального кодексу України, за власною ініціативою дійшов висновку про продовження Приватному підприємству "ХЛІБОПРОДУКТ" строку на подання заяви про усунення недоліків б/н від 15.02.2024 (вх.№448/24/Д1 від 15.02.2024).

Зі змісту доданого до заяви про усунення недоліків б/н від 15.02.2024 (вх.№448/24/Д1 від 15.02.2024) копії ордеру серії ВН №1328378 від 09.02.2024 вбачається, що адвокат Ставніченко Максим Віталійович, який підписав апеляційну скаргу Приватного підприємства "ХЛІБОПРОДУКТ" на рішення Господарського суду Одеської області від 20.12.2023 у справі №916/3003/23, надає апелянту правову допомогу у Південно-західному апеляційному господарському суді, а відтак скаржником усунуто недоліки в оформленні документа, що посвідчує повноваження представника.

Крім того, Південно-західний апеляційний господарський суд за допомогою системи "Електронний суд" сформував запит на отримання інформації про наявність у Приватного підприємства "ХЛІБОПРОДУКТ" зареєстрованого електронного кабінету ЄСІТС та за результатами опрацювання даного запиту встановив факт реєстрації зазначеною юридичною особою такого кабінету (дата реєстрації 15.02.2024).

Колегія суддів також зауважує на тому, що, звертаючись з заявою про усунення недоліків б/н від 15.02.2024 (вх.№448/24/Д1 від 15.02.2024), скаржником не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі, проте заявлено клопотання б/н від 15.02.2024 (вх.№543/24 від 15.02.2024) про відстрочення сплати останнього, мотивоване відсутністю у Приватного підприємства "ХЛІБОПРОДУКТ" на теперішній час необхідної суми грошових коштів, оскільки відповідні кошти витрачаються апелянтом для здійснення своєї господарської діяльності.

За умовами частин першої, другої статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Наведена норма містить виключний перелік умов, за наявності яких суд може відстрочити або розстрочити сплату судового збору, зменшити його розмір або звільнити від сплати судового збору.

Колегія суддів зауважує, що Законом України "Про судовий збір" суду надано право відстрочити (розстрочити) сплату судового збору, звільнити заявника від його сплати за наявності відповідних обставин (умов), визначених частиною першою статті 8 Закону України "Про судовий збір", перелік яких розширювальному тлумаченню не підлягає.

Відстрочення (розстрочення) або звільнення від сплати судового збору є правом суду, а не його обов`язком, при цьому вказане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження наявності передбачених законом обставин.

З системного аналізу змісту статті 8 Закону України "Про судовий збір" вбачається, що положення пунктів 1 та 2 частини першої вказаної статті не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої цієї статті можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених зазначеним пунктом, тобто предметом позову в яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі №0940/2276/18.

Між тим, суд апеляційної інстанції вбачає, що позов у даній справі не спрямований на захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що "право на суд" не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "цивільних прав та обов`язків", пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети, але в той час, коли договірні держави мають можливість відхилення від дотримання вимог Конвенції щодо цього, остаточне рішення з дотримання вимог Конвенції залишається за судом. Відповідно суд постановляє, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції.

Враховуючи наведені норми та практику Європейського суду з прав людини щодо тлумачення і застосування положень пункту 1 статті 6 Конвенції, колегія суддів зазначає, що сплата судового збору за подання апеляційної скарги, необхідність якої передбачена положеннями Господарського процесуального кодексу України та Закону України "Про судовий збір", не може вважатися обмеженням доступу до суду.

Таким чином, якщо нормами процесуального законодавства передбачено вчинення стороною до подання апеляційної скарги певних дій, в тому числі щодо сплати судового збору, такі дії мають бути вчинені. Суд позбавлений права прийняти апеляційну скаргу до розгляду, а потім зобов`язувати скаржника усувати виявлені недоліки.

У статті 129 Конституції України та статті 42 Господарського процесуального кодексу України закріплено принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Отже, всіх учасників справи поставлено законом у рівні умови в частині обов`язку сплачувати судовий збір, у зв`язку з чим вибіркове надання господарським судом суб`єктивних переваг одним учасникам процесу перед іншими учасниками судового процесу шляхом звільнення чи відстрочення сплати судового збору, окрім випадків, встановлених статтею 8 Закону України "Про судовий збір", призведе до порушення вищевказаного конституційного принципу, що є неприпустимим.

За таких обставин, оскільки за суб`єктним та предметним критерієм підстави для застосування до клопотання скаржника приписів статті 8 Закону України "Про судовий збір" відсутні, колегія суддів дійшла висновку про відмову апелянту у задоволенні клопотання б/н від 15.02.2024 (вх.№543/24 від 15.02.2024) про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Станом на 20.02.2024 від апелянта будь-яких інших заяв чи клопотань про усунення недоліків, зазначених в ухвалі Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.01.2024 у справі №916/3003/23, не надходило.

В силу частини другої статті 9 Закону України "Про судовий збір" суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до вказаної норми суд апеляційної інстанції перевірив зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України та встановив, що в Комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду" у реєстрі підтверджень оплат із Казначейства не зафіксована сплата скаржником судового збору за розгляд апеляційної скарги у справі №916/3003/23, що також свідчить про те, що апелянтом не в повному обсязі усунуто недоліки його скарги, які слугували підставою для залишення її без руху.

З огляду на те, що подаючи клопотання про відстрочення сплати судового збору, особа вправі очікувати задоволення судом такого клопотання, що очевидно надає їй підстави не сплачувати судовий збір, одночасна відмова у задоволені вказаного клопотання та визнання неподаною і повернення апеляційної скарги є невиправданими діями суду, оскільки у разі відмови у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору, суд може продовжити строк заявнику для вчинення відповідних дій щодо усунення недоліків апеляційної скарги. Реалізація особою процесуального права на подання клопотання про відстрочення сплати судового збору не може оцінюватись судом як невиконання вимог ухвали суду про сплату судового збору та мати наслідком повернення апеляційної скарги, оскільки зазначене за процедурою порушує право на справедливий суд, гарантоване статтею 6 Конвенції.

Даний висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в ухвалі від 01.04.2020 у справі №503/1904/16-ц.

За таких обставин, з метою уникнення надмірного формалізму, неправомірного обмеження доступу до суду та сприяння учасникам процесу у реалізації процесуальних прав колегія суддів вважає за можливе продовжити Приватному підприємству "ХЛІБОПРОДУКТ" встановлений судом процесуальний строк для усунення недоліків апеляційної скарги на рішення Господарського суду Одеської області від 20.12.2023 у справі №916/3003/23, а саме: для сплати суми судового збору, визначеної в ухвалі Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.01.2024, на 10 днів з дня отримання даної ухвали.

Керуючись статтями 119, 174, 232-235, 260 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Продовжити Приватному підприємству "ХЛІБОПРОДУКТ" строк на подання заяви про усунення недоліків б/н від 15.02.2024 (вх.№448/24/Д1 від 15.02.2024) до 15.02.2024.

У задоволенні клопотання Приватного підприємства "ХЛІБОПРОДУКТ" б/н від 15.02.2024 (вх.№543/24 від 15.02.2024) про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Одеської області від 20.12.2023 у справі №916/3003/23 відмовити.

Продовжити Приватному підприємству "ХЛІБОПРОДУКТ" строк для усунення недоліків апеляційної скарги на рішення Господарського суду Одеської області від 20.12.2023 у справі №916/3003/23, а саме: для сплати суми судового збору, визначеної в ухвалі Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.01.2024, на 10 днів з дня отримання даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя К.В. Богатир

Суддя О.Ю. Аленін