ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2024 р. Справа №921/740/21(921/628/22)

м.Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді МАТУЩАКА О.І.

суддів: СКРИПЧУК О.С.

ЗВАРИЧ О.В.

За участю секретаря судового засідання ГУЛИК Н.

За участю представника позивача арбітражного керуючого Шимечка А.Я.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Європа" від 11.12.2023 (вх.ЗАГС №01- 05/3784/23 від 12.12.2023)

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 01.08.2023 (повний текст 20.11.2023, суддя Сидорук А.М.)

у справі №921/740/21 (921/628/22)

за позовом: Приватного підприємства "Афіша", м. Тернопіль, в особі ліквідатора Шимечка А.Я., Тернопільська обл., м. Чортків

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Європа", м. Тернопіль

про стягнення 32 000,00 грн

в межах справи № 921/740/21

про банкрутство Приватного підприємства "Афіша"

ВСТАНОВИВ:

Суть спору.

В провадженні Господарського суду Тернопільської області перебуває справа про банкрутство Приватного підприємства "Афіша".

Постановою суду від 10.06.2022 ПП «Афіша» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців; призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Шимечка Андрія Ярославовича.

ПП «Афіша» в особі ліквідатора Шимечка А.Я. звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Європа» про стягнення 32 000,00 грн поворотної фінансової допомоги.

Рішенням суду від 01.08.2023 позов задоволено та ухвалено стягнути з ТОВ «Європа» на користь ПП "Афіша" 32 000 грн наданої фінансової допомоги.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що із виписки АТ КБ «Приватбанк» вбачається надання відповідачу поворотної фінансової допомоги у розмірі 32 000 грн, однак відсутні докази повернення вказаної суми позивачу.

Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників справи.

ТОВ «Європа», в поданій апеляційній скарзі, просить скасувати рішення суду першої інстанції і відмовити в задоволенні позовних вимог. Покликається на те, що відповідно до умов договору, строк повернення отриманої суми поворотної фінансової допомоги ще не настав. Крім цього, судом не встановлено факту пред`явлення позивачем вимоги про повернення коштів, як того вимагають умови договору та чинне законодавство. Відтак, у відповідача не виник обов`язок щодо повернення вказаних коштів, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Відзиву на апеляційну скаргу, а також інших клопотань чи заяв, в порядку ст. 207 ГПК України, сторонами подано не було.

08.02.2024 в судове засідання з`явився представник позивача ліквідатор (арбітражний керуючий) Шимечко А.Я., який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін. Покликається на те, що позивач перебуває у ліквідаційній процедурі, а тому строк виконання грошових зобов`язань уже настав.

Представник апелянта в судове засідання не з`явився, однак подав клопотання про відкладення розгляду справи. Вказане клопотання мотивоване тим, що апелянт не може забезпечити участь представника в судовому засіданні, оскільки станом на день розгляду справи ним ще не укладено договору про надання правничої допомоги.

Розглянувши подане клопотання, суд апеляційної інстанції зазначає, що з аналізу положень ст. 202 ГПК України вбачається, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

З огляду на те, що явка сторін визнана судом на власний розсуд, а в апелянта було достатньо часу на укладення договору про надання правничої допомоги, оскільки справу було призначено до розгляду ухвалою суду від 11.01.2024, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представника апелянта за наявними матеріалами справи.

Фактичні обставини справи та оцінка суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУзПБ, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 61 КУзПБ ліквідатор банкрута з дня свого призначення здійснює такі повноваження: аналізує фінансовий стан банкрута; формує ліквідаційну масу; заявляє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту суми дебіторської заборгованості; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб. Кошти, що надходять при проведенні ліквідаційної процедури, зараховуються на ліквідаційний рахунок боржника. Після оплати витрат, пов`язаних з проведенням ліквідаційної процедури, та сплати основної та додаткової винагороди арбітражного керуючого здійснює виплати кредиторам у порядку черговості, встановленому цим Кодексом.

Як встановлено судом першої інстанції, предметом судового розгляду у цій справі є вимога ліквідатора боржника про стягнення з відповідача заборгованості за договорам поворотної фінансової допомоги від 05.03.2020 у розмірі 32 000, 00 грн.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 193 Господарського кодексу України (далі ГК України) передбачено, що господарські зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічні положення містять і в ст. 525, 526 ЦК України.

За правовим характером договір поворотної фінансової допомоги, укладений між сторонами у справі, є договором позики.

Так, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України).

Відповідно до п. 1.1 договору позикодавець (ПП «Афіша») надає позичальнику (ТОВ «ЄВРОПА») поворотну фінансову допомогу, а позичальник зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним договором.

Пункт 2.1. договору визначає, що поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в сумі 100 000, 00 грн без ПДВ строком на 5 років.

Даний договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 04.03.2025.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з виписки АТ КБ "Приватбанк", ПП "Афіша" надало ТОВ "Європа" поворотну фінансову допомогу в сумі 32 000 грн, яка відповідачем не повернута.

Вказане стало підставою для задоволення місцевим господарським судом позову та стягнення з відповідача 32 000 грн поворотної фінансової допомоги.

Однак, суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду передчасним та таким, що зроблений без врахування усіх обставин справи з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як було зазначено вище, умовами договору було передбачено надання коштів строком на 5 років - до 04.03.2025.

З наведеного вбачається, що станом як на дату подання позову (29.11.2022), так і на дату ухвалення рішення у справі (01.08.2023), строк повернення отриманої суми поворотної фінансової допомоги не настав.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Пункт 3.1 договору передбачає, що поворотна фінансова допомога підлягає поверненню за вимогою позикодавця. Позикодавець має право вимагати дострокового повернення наданої поворотної фінансової допомоги, письмово попередивши про це позичальника за 10 робочих днів (п. 7.1 договору).

В суперез зазначеному, позивачем не надано доказів звернення до відповідача із вимогою щодо дострокового повернення наданої фінансової допомоги.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що визначену умовами договору процедуру щодо дострокового повернення наданих коштів, позивачем у справі недотримано, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає помилковими доводи ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Шимечка А.Я. щодо перебування позивача у ліквідаційній процедурі, з огляду на що, строк виконання грошових зобов`язань уже настав.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 59 КУзПБ з дня ухвалення господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури строк виконання всіх грошових зобов`язань банкрута вважається таким, що настав.

Водночас у справі, що розглядається, грошове зобов`язання має місце щодо відповідача у справі, а не позивача, який є банкрутом та перебуває в ліквідаційній процедурі.

Відповідно ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, нез`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - скасуванню із прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Судові витрати.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням наведеного вище, апеляційний господарський суд дійшов висновку про покладення судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції на позивача.

Керуючись ст. 74, 129, 269, 270, 275, 277, 281- 284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Європа" задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 01.08.2023 у справі №921/740/21(921/628/22) скасувати. Прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення 32 000, 00 грн.

3. Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на позивача.

Стягнути з Приватного підприємства "Афіша" (46001, м. Тернопіль, бул. Т.Шевченка, 23, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Європа" (46001, м. Тернопіль, вул. Гетьмана Сагайдачного, 4, ) 3 220, 80 грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до Верховного Суду.

Справу повернути до Господарського суду Тернопільської області.

Повний текст постанови складено 15.02.2024.

Головуючий суддя О.І. МАТУЩАК

Судді О.В. ЗВАРИЧ

О.С. СКРИПЧУК