РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.02.2024Справа № 910/14319/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., за участю секретаря судового засідання Коверги П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Акціонерного товариства "Укргазвидобування"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компрессорс Інтернешнл"

про стягнення 1 969 296,83 грн.

Представники сторін:

від позивача: Заболотний А.М., довіреність № 2-784д від 08.12.2023;

від відповідача: Матвєєва Н.Ф., ордер серія АІ № 1465048.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Укргазвидобування» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компрессорс Інтернешнл» про стягнення 1 969 296,83 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором поставки товару з супутніми послугами № ДГУ1 від 18.10.2022, в частині строків поставки товару та виконання супутніх послуг.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 16.10.2023.

10.10.2023 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, клопотання про письмове опитування учасника справи, як свідка, клопотання про зупинення провадження у справі та клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

12.10.2023 представником позивача подано відповідь на відзив.

16.10.2023 представником позивача подано заперечення на клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

У судове засідання 16.10.2023 представники сторін з`явились.

За результатами судового засідання судом оголошено перерву до 13.11.2023.

17.10.2023 представником позивача подано відповідь на відзив.

31.10.2023 представником позивача подано заперечення на клопотання про письмове опитування та заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі.

03.11.2023 представником відповідача подано клопотання про витребування доказів.

10.11.2023 представником відповідача подано письмові пояснення.

У судове засідання 13.11.2023 представники сторін з`явились.

За результатами розгляду клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі до вирішення справи № 910/14921/23 про зміну умов договору, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 5 ч. 1 статті 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Вказана норма встановлює обов`язок господарського суду зупинити провадження у справі. Причиною зупинення в даному випадку є неможливість розгляду справи, що знаходиться в провадженні господарського суду, до вирішення пов`язаної з нею іншої справи, яка розглядається іншим судом.

Господарський суд повинен зупинити провадження у справі за наявності інформації про розгляд іншої справи, незалежно від заяв учасників судового процесу. Така інформація підтверджується тільки судовими документами: ухвалами, рішеннями, постановами судів, позовними заявами, скаргами.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід з`ясовувати:

а) як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом;

б) чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок:

а) непідвідомчості;

б) обмеженості предметом позову;

в) неможливості розгляду тотожної справи;

г) певної черговості розгляду вимог.

При цьому, під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

В свою чергу, рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з`ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Таким чином, метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Враховуючи приписи пункту 5 частини першої ст. 227 ГПК України, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відповідний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17.04.2019 у справі № 924/645/18 та від 20.12.2019 у справі № 910/13234/18, від 13.09.2019 у справі № 912/872/18, від 21.02.2019 у справі № 910/974/18.

Однак жодних обставин, які б свідчили про неможливість розгляду даної справи до вирішення по суті справи № 910/14921/23 відповідачем не наведено.

При цьому, слід звернути увагу на поведінку самого відповідача, який замість подачі зустрічного позову у даній справі звернувся із позовом в іншій наведеній справі № 910/14921/23, у якій просив змінити умови Договору, однак не обґрунтував неможливості подачі зустрічного позову у даній справі, що узгоджується із постановою Верховного Суду від 09.07.2020 у справі № 910/1667/19.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі, у зв`язку з його необґрунтованістю.

Також, розглянувши подане 10.10.2023 представником відповідача клопотання про письмове опитування учасника справи, як свідка, у якому поставлено позивачу запитання про обставини, що мають значення для справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 87 Господарського процесуального кодексу України, показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини, або які ґрунтуються на повідомленнях інших осіб.

Сторони, треті особи та їх представники за їхньою згодою, в тому числі за власною ініціативою, якщо інше не встановлено цим Кодексом, можуть бути допитані як свідки про відомі їм обставини, що мають значення для справи (ч. 3 ст. 87 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 1-2 ст. 90 Господарського процесуального кодексу України, учасник справи має право поставити в першій заяві по суті справи або у додатку до неї не більше десяти запитань іншому учаснику справи про обставини, що мають значення для справи. Учасник справи, якому поставлено питання іншим учасником справи, зобов`язаний надати вичерпну відповідь окремо на кожне питання по суті. На запитання до учасника справи, який є юридичною особою, відповіді надає її керівник або інша посадова особа за його дорученням.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 90 Господарського процесуального кодексу України, відповіді на запитання подаються до суду учасником справи - фізичною особою, керівником або іншою посадовою особою юридичної особи у формі заяви свідка не пізніше як за п`ять днів до підготовчого засідання, а у справі, що розглядається в порядку спрощеного провадження, - за п`ять днів до першого судового засідання. Копія такої заяви свідка у той самий строк надсилається учаснику справи, який поставив письмові запитання. Якщо поставлене запитання пов`язане з наданням доказів, що підтверджують відповідні обставини, учасник справи разом із заявою свідка надає такі докази.

Учасник справи має право відмовитися від надання відповіді на поставлені запитання: 1) з підстав, визначених статтями 67, 68 цього Кодексу; 2) якщо поставлене запитання не стосується обставин, що мають значення для справи; 3) якщо учасником справи поставлено більше десяти запитань (ч. 5 ст. 90 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ч. 6 ст. 90 Господарського процесуального кодексу України, за наявності підстав для відмови від відповіді учасник справи повинен повідомити про відмову іншого учасника та суд у строк для надання відповіді на запитання. Суд за клопотанням іншого учасника справи може визнати підстави для відмови відсутніми та зобов`язати учасника справи надати відповідь.

Дослідивши поставлені відповідачем запитання позивачу, враховуючи предмет та підстави позову у даній справі, суд відзначає, що останні стосуються обставин, що мають значення для справи, кількість запитань не перевищує десяти, а тому суд не заперечує проти поставлення їх позивачу.

Також, розглянувши у судовому засіданні 13.11.2023 клопотання відповідача про витребування доказів, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Дослідивши подані матеріали, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, суд вважає за необхідне задовольнити заявлене відповідачем клопотання та витребувати докази.

За результатами судового засідання судом оголошено перерву до 11.12.2023.

04.12.2023 представником позивача подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

У судове засідання 11.12.2023 представники сторін з`явились.

Враховуючи, що судом здійснено усі необхідні та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, з огляду на відсутність підстав для відкладення підготовчого засідання, судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 22.01.2024, яку занесено до протоколу судового засідання.

27.12.2023 представником позивача клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

У судове засідання 22.01.2024 представники сторін з`явились.

За результатами судового засідання судом оголошено перерву до 05.02.2024.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив, з підстав викладених у відзиві.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 05.02.2024 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

18 жовтня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компрессорс Інтернешнл» (далі - постачальник, відповідач) та Акціонерним товариством «Укргазвидобування» (далі - покупець, позивача) укладено Договір поставки товару з супутніми послугами № ДГУ1 (далі - Договір), за умовами якого постачальник зобов`язується поставити покупцеві дизель-генераторну установку (ДГУ) для Глазунівської ДКС в комплекті (далі - товар), виконати пусконалагоджувальні роботи та виготовлення проекту (далі - послуги), зазначені в специфікації/ях, що додається/ються до Договору і його невід`ємною/-ими частиною/-ами, а покупець - прийняти і оплатити такий товар та послуги. Під поставкою сторони розуміють передачу товару постачальником для прийняття покупцем.

Найменування/асортимент товару та послуг, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю товару/послуг та загальна вартість товару/послуг вказується у специфікації/-ях (далі - специфікація/-ії), яка/і є Додатком/ми до Договору та є його невід`ємною частиною/ами. Строк поставки товару визначається графіком поставки товару, який є Додатком № 9 до Договору та є його невід`ємною частиною (п. 1.2 Договору).

Відповідно до п. 2.1 Договору постачальник повинен поставити покупцю товар, передбачений цим Договором (невідповідність товару умовам Договору для цілей застосування розділу VII. Відповідальність сторін прирівнюється до неналежної якості товару), якість якого відповідає сертифікатам якості/відповідності та/або паспорту/-ам виробника, Держстандартам (при необхідності), технічним або іншим вимогам/умовам, які пред`являються до товару даного виду та підтверджується відповідними документами.

Згідно з п. 3.1 Договору ціна товару/послуг вказується в специфікації/-ях в гривнях з урахуванням ПДВ (застосовується якщо постачальник є резидентом України, платником ПДВ) або в іноземній валюті без урахування ПДВ (застосовується, якщо постачальник є нерезидентом відповідно до чинного законодавства України - далі нерезидент в Україні).

У відповідності до п. 3.2 Договору, загальна ціна Договору визначається загальною вартістю товару та послуг, вказаних в специфікації/-ях до цього Договору та становить до 17 231 563,14 грн., в т.ч. з ПДВ 2 871 927,19 грн. (включно).

У вартість товару включаються:

- митні витрати, понесені постачальником при митному оформлені товару у пункті відправки (застосовується, якщо постачальник є нерезидентом в Україні);

- витрати на пакування та навантаження;

- транспортні витрати відповідно до умов поставки, що зазначені у специфікації/-ях до даного Договору;

- витрати на отримання дозвільної документації (у випадку, якщо така вимагається);

- витрати пов`язані з отриманням сертифікату походження товару )застосовується, якщо постачальник є нерезидентом в Україні).

У вартість послуг включається:

- пуск в експлуатацію виконується в два етапи (ручний режим та автоматичний режим роботи ДГУ);

- поставка обладнання та матеріалів, шеф-монтаж ДГУ, налагодження ДГУ та пуск в експлуатацію без АВР з наданням тимчасового проектного рішення підключення ДГУ у відповідності з вимогами ПУЕ та інших нормативних документів з проектування електроустановок узгодженого з замовником;

- надання проектного рішення підключення ДГУ, у відповідності з вимогами ПУЕ та інших нормативних документів з проектування електроустановок та погодження його з замовником, налагодження АВР та пуск в експлуатацію з АВР.

Пунктом 4.1 Договору узгоджено, що розрахунки проводяться шляхом поетапної оплати покупцем вартості прийнятого товару та послуг з дати підписання сторонами акту приймання-передачі товару або видаткової накладної на відповідний обсяг товару та акту приймання-передачі наданих послуг та пред`явлення постачальником рахунку (інвойсу) на оплату товару, шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника, на умовах, зазначених у специфікації/-ях.

Строк поставки/надання, умови та місце поставки/надання товару/послуг, інформацію про вантажовідправників і вантажоотримувачів вказується специфікації/-ях та графіку поставки до цього Договору. Здійснення поставки товару не потребує будь-яких додаткових погоджень, крім тих, що передбачені Договором (п. 5.1 Договору).

За умовами п. 5.2 Договору датою прийняття товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі товару, форма якого наведена в Додатку № 3 до цього Договору, який є його невід`ємною частиною (застосовується, якщо постачальник є нерезидентом в Україні) або дата видаткової накладної. Датою передачі постачальником товару для прийняття покупцем є дата прибуття товару до місця поставки зазначена у відповідному товаро-транспортному документів або дата підписання сторонами акту приймання-передачі товару, якщо покупець за допомогою товаротранспортних документів не може визначити дату їх передачі для прийняття. Право власності на товар, ризик випадкового знищення/пошкодження переходить від постачальника до покупця з дати підписання сторонами акту приймання-передачі товару або видаткової накладної (при наявності двух дат, датою підписання акту приймання-передачі товару або видаткової накладної вважається дата підписання покупцем).

У відповідності до п. 5.4 Договору постачальник зобов`язаний забезпечити товар наступними товаросупровідними документами (в рамках кожної поставки. Такі документи повинні бути надані постачальником покупцю одночасно із здійсненням поставки товару):

- сертифікат якості та/або паспорт виробника та/або інструкція з експлуатації та/або аналогічний за змістом документ, погоджений покупцем для включення в перелік п. 5.4 Договору до укладення Договору;

- паспорт з відміткою виробника ДГУ з зазначенням всіх технічних характеристик ДГУ, в тому числі марки та моделі двигуна, витрат палива при 100% навантажені, ємності паливного баку, марки та моделі альтернатора, марки та моделі панелі керування з зазначенням її технічних характеристик та можливих мов відображення інформації, гарантійних умов, або, у разі якщо паспорт на ДЕС не передбачено виробником, інформ-лист від виробника ДГУ з зазначенням всіх технічних характеристик ДГУ, в тому числі марки та моделі двигуна, витрат палива при 100%навантаженні, ємності паливного баку, марки та моделі альтернатора, марки та моделі панелі керування з зазначенням її технічних характеристик та можливих мов відображення інформації, гарантійних умов;

- документ від виробника ДГУ, що підтверджує повноваження потенційного постачальника, як авторизованого (акредитованого) партнера виробника ДГУ з ремонту та гарантійного обслуговування ДЕС, з зазначенням місць знаходження (місто та адреса) авторизованих (акредитованих) сервісних центрів підтверджених виробником;

- документ (скріншот, фотографія, або інший документ), що підтверджує відображення інформації на запропонованій панелі керування на українській мові;

- сканована копія діючого сертифікату на систему управління якістю виробляємої продукції згідно вимог ДСТУ EN ISO 9001:2015 на: виробника дизель-генераторної установки (ДГУ); виробника дизельного двигуна; виробника генератора змінного струму (альтернатора);

- відвантажувальна специфікація (акт завантаження) або пакувальний лист на кожну транспортну одиницю з обов`язковим зазначенням ваги нетто-брутто по кожній позиції у відповідності до Специфікації/-й, кількості пакувальних місць і виду упаковки, габаритів (ДхШхВ, мм) по кожній товарній позиції відповідно до Специфікації/-й, враховуючи первинне пакування (у разі наявності такого пакування) (за вимогою покупця) - 2 оригінали.

Прийняття товару проводиться шляхом підписання уповноваженими представниками сторін акту/актів приймання-передачі товару або видаткової/видаткових накладної/накладних. У випадку виявлення недоліків товару або товаросупровідної документації, покупець має право не підписувати акт/акти приймання-передачі товару або видаткову/видаткові накладну/накладні до усунення виявлених недоліків, а постачальник зобов`язаний усунути недоліки та оплатити документально-підтверджені витрати покупця, спричинені такими недоліками. Поставка товару з недоліками вважається поставкою неякісного товару (п. 5.8 Договору).

Пунктом 6.1.2 Договору узгоджено, що покупець зобов`язаний приймати поставлений товар та надані послуги, у разі відсутності зауважень, згідно з актом приймання-передачі товару або видатковою накладною та актом приймання-передачі товару.

Відповідно до п. 6.3.1 Договору постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару та надати послуги у строки, встановлені цим Договором.

У відповідності до п. 7.11 Договору у разі прострочення постачальником виконання зобов`язань з поставки товару та/або надання послуг він сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару та/або ненаданих/несвоєчасно наданих послуг, за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару та/або ненаданих/несвоєчасно наданих послуг. Сторони домовились що нарахування пені здійснюється до моменту належного виконання постачальником порушеного зобов`язання.

Згідно з п. 8.1 Договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором у разі виникнення обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), які не існували під час укладення Договору та виникли поза волею сторін. Обставинами непереборної сили є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання стороною зобов`язань, передбачених умовами Договору (аварія, катастрофа, стихійне лих, епідемія, епізоотія, війна тощо).

Не вважаються обставинами непереборної сили (форс-мажорними обставинами), зокрема, порушення зобов`язань контрагентами сторони-правопорушника, відсутність на ринку подібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у сторони-боржника коштів, фінансова та економічна криза, дефолт, зростання офіційного та комерційного курсів іноземної валюти до національної валюти тощо.

Відповідно до п. 8.2 Договору сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим Договором унаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), повинна не пізніше ніж протягом 7 днів з моменту їх виникнення повідомити у письмовій формі або листом на електронну пошту про це іншу сторону. В такому повідомленні повинна бути вказана наступна інформація: конкретні обставини непереборної сили, дата та місце виникнення таких обставин, їх очікувану тривалість (якщо таку можна визначити), та реквізити цього Договору (номер та дату).

Наслідком не повідомлення чи порушення строку повідомлення про обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини) або відсутність інформації, яку повинно мати таке повідомлення, є втрата права такої сторони посилатися на дії обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини), як причину невиконання чи порушення строків виконання зобов`язань.

У відповідності до п. 8.3 Договору доказом виникнення обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою палатою України або іншим уповноваженим на це органом України та/або Торгово-промисловою палатою або іншими уповноваженими на це органами країни розташування сторони яка постраждала внаслідок таких обставин, та/або країни у якій виникли такі обставини, внаслідок чого постраждала сторона.

З такого документу повинно вбачатися, що він стосується неможливості виконання стороною, яка посилається на обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини), конкретних зобов`язань по Договору внаслідок дії таких обставини, із зазначенням конкретної обставини та тим, що така обставина є обставиною непереборної сили (форс-мажорною обставиною), місце, початок виникнення і строк дії такої обставини непереборної сили (форс-мажорної обставини), а також причинно-наслідковий зв`язок між обставиною непереборної сили (форс-мажорними обставинами) і неможливістю виконання такою стороною своїх зобов`язань за цим Договором.

Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін (за наявності), за умови надання постачальником забезпечення виконання своїх зобов`язань по Договору, які відповідають вказаним у п. 10.2 цього Договору і діє до 31.12.2023 включно (п. 10.1 Договору)

Додатком № 1 до Договору сторонами узгоджено Специфікацію № 1 до Договору, відповідно до якої, вартість товару, що підлягає поставці - 16 427 053,14 грн., вартість послуг - 804 510,00 грн.

Додатком № 5 до Договору сторонами узгоджено Графік поставки товару, відповідно до якого, строк поставки ДГУ з пуском в експлуатацію в ручному та автоматичному режимів протягом 13 тижнів з моменту підписання Договору. Кінцевий строк введення в експлуатацію та погодженим проектом протягом 14 тижнів з моменту підписання Договору.

23 березня 2023 року між сторонами укладено Додаткову угоду № 1, за умовами якої сторони дійшли згоди викласти п. 3.1, 3.2 Договору та Специфікацію № 1 від 18.10.2022 у новій редакції.

Згідно з п. 3.1 Договору (в редакції Додаткової угоди № 1 від 23.03.2023) ціна товару/ супутніх послуг вказується в специфікації в гривнях з урахуванням ПДВ (застосовується якщо постачальник є резидентом України, платником ПДВ) та без урахування ПДВ (у випадках, встановлених чинним законодавством України) або в іноземній валюті без урахування ПДВ (застосовується, якщо постачальник є нерезидентом відповідно до чинного законодавства України - далі нерезидент в Україні).

У відповідності до п. 3.2 Договору (в редакції Додаткової угоди № 1 від 23.03.2023), загальна ціна Договору визначається загальною вартістю товару та супутніх послуг, вказаних в специфікації до цього Договору.

Додатком № 1 до Додаткової угоди № 1 від 23.03.2023 до Договору сторонами узгоджено Специфікацію № 1 від 23.03.2023 до Договору, відповідно до якої, вартість ДГУ АС1675 в контейнері, що підлягає поставці - 13 220 877,62 грн., вартість комплекту для підключення ДГУ - 562 000,00 грн., вартість пусконалагоджувальних робіт та проекту - 804 510,00 грн.

Загальна вартість товару, що постачається за цією Специфікацією складає до 14 587 387,62 грн. без ПДВ, в тому числі ПДВ 227 751,67 грн.

На виконання взятих на себе зобов`язань за Договором, відповідачем поставлено товар та надано супутні послуги на загальну суму 14 587 387,62 грн., що підтверджується підписаними сторонами без заперечень та зауважень товарно-транспортними накладними № 000000207 від 24.03.2023, № 000000290 від 24.03.2023, видатковими накладними № 1394 від 24.03.2023 на суму 13 220 877,62 грн. без ПДВ, № 1760 від 24.03.2023 на суму 562 000,00 грн. з ПДВ, актами приймання-передачі товарів від 24.03.2023 на суму 562 000,00 грн., від 24.03.2023 на суму 13 220 877,62 грн., актом приймання-передачі наданих послуг № 1 від 24.03.2023 на суму 804 510,00 грн., актом наданих послуг № 1761 від 24.03.2023 на суму 804 510,00 грн.

17.05.2023 позивач звернувся до відповідача із Претензією № ШГВ3119/003.1.1-05 від 11.05.2023, у якій у зв`язку з порушенням відповідачем строків виконання зобов`язань за Договором, на підставі п. 7.11 Договору вимагав сплатити штрафні санкції у сумі 1 969 296,83 грн., яка залишена відповідачем без відповіді та задоволення, в зв`язку з чим, позивач вимушений був звернутись до суду з даним позовом, у якому просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 949 179,70 грн. та штраф у розмірі 1 021 117,13 грн.

Відповідач в свою чергу, заперечуючи проти позову, у відзиві на позовну заяву зазначає, що після укладення Договору змінились істотні обставини, про які постачальник не міг знати, які вплинули на строки постачання товарів та проведення пусконалагоджувальних робіт, а тому наявні умови, необхідні для зміни умов Договору щодо строків постачання товару та проведення пусконалагоджувальних робіт. Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що поставку товару постачальник фактично здійснив 01.03.2023, що підтверджується товарно-транспортною накладною № 000000207 від 01.03.2023, підписаною уповноваженими представниками сторін, а виконання робіт - 06.03.2023, що підтверджується актом виконання робіт з пуско-налагодження № ЗН 28265 від 10.03.2023, підписаним сторонами. Відповідач зазначає, що поставка товару та виконання робіт в зазначені строки також підтверджується листуванням сторін, зокрема листом від 13.03.2023, фахівець сектору руху ТМЦ та адміністрування договорів відділу закупівель МТР ГПУ «Шебелинкагазвидобування» Михно Наталія Вікторівна повідомила, що згідно умов Договору на Глазунівській ДКС 10.03.2023 працівниками відповідача завершені пуско-налагоджувальні роботи та випробування дизель-генераторних установок в ручному та автоматичному режимах, одна у зв`язку з відсутністю технічної та первинної документації станом на 13.03.2023 у покупця відсутня можливість оприбуткування обладнання та введення його в експлуатацію. Як зазначає відповідач, позивач відмовився від підписання наданих відповідачем проектів первинних документів, оскільки ціна товару за Договором сформовано з урахуванням ПДВ, проте станом на дату поставки товару діяли пільги щодо звільнення від оподаткування ПДВ та сплати ввізного мита операцій з ввезення на митну територію України електрогенератор них установок, затверджені постановами Кабінету Міністрів України № 224 від 20.03.2020 та № 1260 від 09.11.2022, а відтак у первинних документах має бути зазначена ціна з урахуванням вказаної пільги, що потребувало внесення відповідних змін до Договору, в зв`язку з чим, відповідач зазначає, що фактично внаслідок неправомірних дій відповідача первинні документи були підписані іншою датою ніж відбулася фактична поставка товару. Також відповідач зазначає, що 02.02.2023 повідомив позивача, що порушення строків виконання зобов`язань за Договором відбулось внаслідок виникнення форс-мажорних обставин, на підтвердження чого, 07.03.2023 відповідач надіслав позивачу отриманий висновок ТПП України № 601/1.2 від 03.03.2023, який підтверджує наявність обставин непереборної сили та неможливість виконання відповідачем зобов`язань з поставки товару та виконання робіт у передбачений Договором строк, оскільки підрядна компанія, у зв`язку із повномасштабною збройною агресією російської федерації проти України, внаслідок ракетних та артилерійських обстрілів об`єктів інфраструктури Сумщини, запровадження стабілізаційних та екстрених відключень електроенергії по всій Україні, в тому числі в м. Суми, наявність частих сповіщень «повітряних тривог» не змогла виконати підрядні роботи в договірні строки.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Укладений між сторонами договір за своєю природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Поряд з цим, стаття 712 ЦК України регулює відносини, що виникають із договору поставки. Так, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Додатком № 1 до Додаткової угоди № 1 від 23.03.2023 до Договору сторонами узгоджено Специфікацію № 1 від 23.03.2023 до Договору, відповідно до якої, вартість ДГУ АС1675 в контейнері, що підлягає поставці - 13 220 877,62 грн., вартість комплекту для підключення ДГУ - 562 000,00 грн., вартість пусконалагоджувальних робіт та проекту - 804 510,00 грн.

Загальна вартість товару, що постачається за цією Специфікацією складає до 14 587 387,62 грн. без ПДВ, в тому числі ПДВ 227 751,67 грн.

Строк поставки/надання, умови та місце поставки/надання товару/послуг, інформацію про вантажовідправників і вантажоотримувачів вказується специфікації/-ях та графіку поставки до цього Договору. Здійснення поставки товару не потребує будь-яких додаткових погоджень, крім тих, що передбачені Договором (п. 5.1 Договору).

Додатком № 5 до Договору сторонами узгоджено Графік поставки товару, відповідно до якого, строк поставки ДГУ з пуском в експлуатацію в ручному та автоматичному режимів протягом 13 тижнів з моменту підписання Договору. Кінцевий строк введення в експлуатацію та погодженим проектом протягом 14 тижнів з моменту підписання Договору.

Таким чином, оскільки Договір між сторонами підписаний 18.10.2023, відповідач зобов`язаний був здійснити поставку ДГУ з пуском в експлуатацію в ручному та автоматичному режимів до 17.01.2023 включно, та відповідно кінцевим строком введення в експлуатацію та погодженим проектом є 24.01.2023.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору відповідачем було поставлено товар та надано супутні послуги на загальну суму 14 587 387,62 грн., що підтверджується підписаними сторонами без заперечень та зауважень товарно-транспортними накладними № 000000207 від 24.03.2023, № 000000290 від 24.03.2023, видатковими накладними № 1394 від 24.03.2023 на суму 13 220 877,62 грн. без ПДВ, № 1760 від 24.03.2023 на суму 562 000,00 грн. з ПДВ, актами приймання-передачі товарів від 24.03.2023 на суму 562 000,00 грн., від 24.03.2023 на суму 13 220 877,62 грн., актом приймання-передачі наданих послуг № 1 від 24.03.2023 на суму 804 510,00 грн., актом наданих послуг № 1761 від 24.03.2023 на суму 804 510,00 грн.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем поставлено частково товар із порушенням узгоджених сторонами строків.

В свою чергу, заперечуючи проти позову, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що після укладення Договору змінились істотні обставини, про які постачальник не міг знати, які вплинули на строки постачання товарів та проведення пусконалагоджувальних робіт, а тому наявні умови, необхідні для зміни умов Договору щодо строків постачання товару та проведення пусконалагоджувальних робіт

Разом з тим, внесення змін до укладеного між сторонами Договору не є предметом даного спору, однак, як встановлено судом, Товариство з обмеженою відповідальністю «Компрессорс Інтернешнл» звернулось до Господарського суду міста Києва з окремим позовом до Акціонерного товариства «Укргазвидобування» про зміну умов договору, в обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що поставка товару у строк визначений умовами договору неможлива, у зв`язку із зміною істотних обставин, які позивач не міг передбачити.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.12.2023 у справі № 910/14921/23 у задоволені позову відмовлено.

Станом на 05.02.2024 означене рішення набрало законної сили, доказів його оскарження представниками сторін не надано.

Означеним рішенням встановлено, що відсутні підстави для внесення змін до Договору поставки товару з супутніми послугами від 18.10.2022 № ДГУ1.

Згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У зв`язку з викладеним, суд зазначає, що відповідно до п.41 Доповіді, схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні (Венеція, 25- 26 березня 2011 року), "Верховенство права" одним з обов`язкових елементів поняття "верховенство права" є юридична визначеність.

Згідно з п.п.44, 46 даної Доповіді:

« 44. Принцип юридичної визначеності є істотно важливим для питання довіри до судової системи та верховенства права. Він є істотно важливим також і для плідності бізнесової діяльності, з тим щоб генерувати розвиток та економічний поступ. Аби досягти цієї довіри, держава повинна зробити текст закону (the law) легко доступним. Вона також зобов`язана дотримуватись законів (the laws), які запровадила, і застосовувати їх у передбачуваний спосіб та з логічною послідовністю. Передбачуваність означає, що закон має бути, за можливості, проголошений наперед - до його застосування, та має бути передбачуваним щодо його наслідків: він має бути сформульований з достатньою мірою чіткості, аби особа мала можливість скерувати свою поведінку.

46. Юридична визначеність вимагає, щоб юридичні норми були чіткими і точними та спрямованими на забезпечення того, щоб ситуації та правовідносини залишались передбачуваними. Зворотна дія [юридичних норм] також суперечить принципові юридичної визначеності, принаймні у кримінальному праві (ст. 7 ЄКПЛ), позаяк суб`єкти права повинні знати наслідки своєї поведінки; але це також стосується і цивільного та адміністративного права - тієї мірою, що негативно впливає на права та законні інтереси [особи]. На додаток, юридична визначеність вимагає дотримання принципу res judicata. Остаточні рішення судів національної системи не повинні бути предметом оскарження. Юридична визначеність також вимагає, щоб остаточні рішення судів були виконані. У приватних спорах виконання остаточних судових рішень може потребувати допомоги з боку державних органів, аби уникнути будь-якого ризику «приватного правосуддя», що є несумісним з верховенством права. Системи, де існує можливість скасовувати остаточні рішення, не базуючись при цьому на безспірних підставах публічного інтересу, та які допускають невизначеність у часі, несумісні з принципом юридичної визначеності.»

Відповідно до п.72 рішення Європейського Суду з прав людини від 25.07.2002 у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України" (заява N 48553/99) зазначено:

"Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики право на справедливий судовий розгляд, гарантований статтею 6 параграфа 1, повинно тлумачитися в світлі преамбули Конвенції ( 995_004 ), яка проголошує верховенство права як елемент спільної спадщини держав-учасниць. Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів."

Посилання, що одним із основних аспектів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду, міститься і у справах Європейського суду з прав людини "Брумареску проти Румунії", "Салов проти України" та інші.

Суд зазначає, що відповідно до приписів статті 6 Конституції України органи судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Таким чином, рішенням Господарського суду міста Києва від 11.12.2023 у справі № 910/14921/23 встановлено обставини щодо відсутності істотної зміни обставин, як підстави для внесення змін до Договору в частині продовження строків поставки.

Заперечуючи проти позову, відповідач також зазначає, що поставку товару постачальник фактично здійснив 01.03.2023, що підтверджується товарно-транспортною накладною № 000000207 від 01.03.2023, підписаною уповноваженими представниками сторін, а виконання робіт - 06.03.2023, що підтверджується актом виконання робіт з пуско-налагодження № ЗН 28265 від 10.03.2023, підписаним сторонами. Відповідач зазначає, що поставка товару та виконання робіт в зазначені строки також підтверджується листуванням сторін, зокрема листом від 13.03.2023, фахівець сектору руху ТМЦ та адміністрування договорів відділу закупівель МТР ГПУ «Шебелинкагазвидобування» Михно Наталія Вікторівна повідомила, що згідно умов Договору на Глазунівській ДКС 10.03.2023 працівниками відповідача завершені пуско-налагоджувальні роботи та випробування дизель-генераторних установок в ручному та автоматичному режимах, одна у зв`язку з відсутністю технічної та первинної документації станом на 13.03.2023 у покупця відсутня можливість оприбуткування обладнання та введення його в експлуатацію. Як зазначає відповідач, позивач відмовився від підписання наданих відповідачем проектів первинних документів, оскільки ціна товару за Договором сформовано з урахуванням ПДВ, проте станом на дату поставки товару діяли пільги щодо звільнення від оподаткування ПДВ та сплати ввізного мита операцій з ввезення на митну територію України електрогенератор них установок, затверджені постановами Кабінету Міністрів України № 224 від 20.03.2020 та № 1260 від 09.11.2022, а відтак у первинних документах має бути зазначена ціна з урахуванням вказаної пільги, що потребувало внесення відповідних змін до Договору, в зв`язку з чим, відповідач зазначає, що фактично внаслідок неправомірних дій відповідача первинні документи були підписані іншою датою ніж відбулася фактична поставка товару.

У відповідності до п. 5.4 Договору постачальник зобов`язаний забезпечити товар наступними товаросупровідними документами (в рамках кожної поставки. Такі документи повинні бути надані постачальником покупцю одночасно із здійсненням поставки товару):

- сертифікат якості та/або паспорт виробника та/або інструкція з експлуатації та/або аналогічний за змістом документ, погоджений покупцем для включення в перелік п. 5.4 Договору до укладення Договору;

- паспорт з відміткою виробника ДГУ з зазначенням всіх технічних характеристик ДГУ, в тому числі марки та моделі двигуна, витрат палива при 100% навантажені, ємності паливного баку, марки та моделі альтернатора, марки та моделі панелі керування з зазначенням її технічних характеристик та можливих мов відображення інформації, гарантійних умов, або, у разі якщо паспорт на ДЕС не передбачено виробником, інформ-лист від виробника ДГУ з зазначенням всіх технічних характеристик ДГУ, в тому числі марки та моделі двигуна, витрат палива при 100%навантаженні, ємності паливного баку, марки та моделі альтернатора, марки та моделі панелі керування з зазначенням її технічних характеристик та можливих мов відображення інформації, гарантійних умов;

- документ від виробника ДГУ, що підтверджує повноваження потенційного постачальника, як авторизованого (акредитованого) партнера виробника ДГУ з ремонту та гарантійного обслуговування ДЕС, з зазначенням місць знаходження (місто та адреса) авторизованих (акредитованих) сервісних центрів підтверджених виробником;

- документ (скріншот, фотографія, або інший документ), що підтверджує відображення інформації на запропонованій панелі керування на українській мові;

- сканована копія діючого сертифікату на систему управління якістю виробляємої продукції згідно вимог ДСТУ EN ISO 9001:2015 на: виробника дизель-генераторної установки (ДГУ); виробника дизельного двигуна; виробника генератора змінного струму (альтернатора);

- відвантажувальна специфікація (акт завантаження) або пакувальний лист на кожну транспортну одиницю з обов`язковим зазначенням ваги нетто-брутто по кожній позиції у відповідності до Специфікації/-й, кількості пакувальних місць і виду упаковки, габаритів (ДхШхВ, мм) по кожній товарній позиції відповідно до Специфікації/-й, враховуючи первинне пакування (у разі наявності такого пакування) (за вимогою покупця) - 2 оригінали.

Згідно з ч. 2 ст. 662 ЦК України продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 666 Цивільного кодексу України якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання.

Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

В той же час, матеріали справи не містять доказів передання належних товаросупровідних документів на товар, визначених Договором, як і належних документів для прийняття як товару так і супутніх послуг до 24.03.2023.

Також у матеріалах справи відсутнє листування з боку відповідача стосовно зволікання позивачем у прийнятті товару та супутніх послуг, на відміну від неодноразових звернень позивача до відповідача із листами щодо порушення строків поставки.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

За умовами п. 5.2 Договору датою прийняття товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі товару, форма якого наведена в Додатку № 3 до цього Договору, який є його невід`ємною частиною (застосовується, якщо постачальник є нерезидентом в Україні) або дата видаткової накладної. Датою передачі постачальником товару для прийняття покупцем є дата прибуття товару до місця поставки зазначена у відповідному товаро-транспортному документів або дата підписання сторонами акту приймання-передачі товару, якщо покупець за допомогою товаротранспортних документів не може визначити дату їх передачі для прийняття. Право власності на товар, ризик випадкового знищення/пошкодження переходить від постачальника до покупця з дати підписання сторонами акту приймання-передачі товару або видаткової накладної (при наявності двух дат, датою підписання акту приймання-передачі товару або видаткової накладної вважається дата підписання покупцем).

Отже, умовами Договору визначено, що датою прийняття товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі товару, форма якого наведена в Додатку № 3 до цього Договору, який є його невід`ємною частиною або дата видаткової накладної, які у даному випадку підписані без заперечень та зауважень з боку сторін 24.03.2023, а отже датою прийняття товару за Договором та надання супутніх послуг є 24.03.2023.

Пунктом 5.8 Договору сторонами узгоджено, що прийняття товару проводиться шляхом підписання уповноваженими представниками сторін акту/актів приймання-передачі товару або видаткової/видаткових накладної/накладних. У випадку виявлення недоліків товару або товаросупровідної документації, покупець має право не підписувати акт/акти приймання-передачі товару або видаткову/видаткові накладну/накладні до усунення виявлених недоліків, а постачальник зобов`язаний усунути недоліки та оплатити документально-підтверджені витрати покупця, спричинені такими недоліками. Поставка товару з недоліками вважається поставкою неякісного товару (п. 5.8 Договору).

В свою чергу, надані позивачем товарно-транспортна накладна № 000000207 від 01.03.2023, як і Акт виконаних робіт з пуско-налагодження обладнання від 10.03.2023, не є визначеними у відповідності до п. 5.2 та п. 5.8 Договору та Додатку № 3 до Договору документами, які можуть підтверджувати саме дату прийняття товару.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом частини 1 статті 627 ЦК відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК).

Отже, оскільки сторонами на власний розсуд узгоджено, що датою прийняття товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі товару, форма якого наведена в Додатку № 3 до цього Договору, який є його невід`ємною частиною або дата видаткової накладної, які у даному випадку підписані без заперечень та зауважень з боку сторін 24.03.2023, та жодних інших документів погоджених обома сторонами, які б відповідали умовам п. 5.2 Договору та підтверджували саме дату прийняття товару, датою прийняття товару за Договором та надання супутніх послуг є 24.03.2023.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що встановлені обставини приводять до переконливого висновку про необхідність застосування при розгляді даної справи доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

Доктрина venire contra factum proprium базується на принципі добросовісності. Наприклад, у статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

У даному випадку, відповідач, уклавши з позивачем Договір, погодивши відповідно до його змісту строк поставки та порядок прийняття товару, в подальшому, підписавши 24.03.2023 без заперечень та зауважень, як акт приймання-передачі товару, який за формою відповідає формі, наведеній в Додатку № 3 до цього Договору, так і видаткову накладну, які складені самим відповідачем та відповідають п. 5.2 та п. 5.8 Договору, в подальшому заперечує остаточне виконання зобов`язань за Договором в частині поставки товару із супутніми послугами 24.03.2023, що суперечить добросовісності та чесній діловій практиці.

Також відповідач зазначає, що 02.02.2023 повідомив позивача, що порушення строків виконання зобов`язань за Договором відбулось внаслідок виникнення форс-мажорних обставин, на підтвердження чого, 07.03.2023 відповідач надіслав позивачу отриманий висновок ТПП України № 601/1.2 від 03.03.2023, який підтверджує наявність обставин непереборної сили та неможливість виконання відповідачем зобов`язань з поставки товару та виконання робіт у передбачений Договором строк, оскільки підрядна компанія, у зв`язку із повномасштабною збройною агресією російської федерації проти України, внаслідок ракетних та артилерійських обстрілів об`єктів інфраструктури Сумщини, запровадження стабілізаційних та екстрених відключень електроенергії по всій Україні, в тому числі в м. Суми, наявність частих сповіщень «повітряних тривог» не змогла виконати підрядні роботи в договірні строки.

Згідно з п. 8.1 Договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором у разі виникнення обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), які не існували під час укладення Договору та виникли поза волею сторін. Обставинами непереборної сили є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання стороною зобов`язань, передбачених умовами Договору (аварія, катастрофа, стихійне лих, епідемія, епізоотія, війна тощо).

Не вважаються обставинами непереборної сили (форс-мажорними обставинами), зокрема, порушення зобов`язань контрагентами сторони-правопорушника, відсутність на ринку подібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у сторони-боржника коштів, фінансова та економічна криза, дефолт, зростання офіційного та комерційного курсів іноземної валюти до національної валюти тощо.

Відповідно до п. 8.2 Договору сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим Договором унаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), повинна не пізніше ніж протягом 7 днів з моменту їх виникнення повідомити у письмовій формі або листом на електронну пошту про це іншу сторону. В такому повідомленні повинна бути вказана наступна інформація: конкретні обставини непереборної сили, дата та місце виникнення таких обставин, їх очікувану тривалість (якщо таку можна визначити), та реквізити цього Договору (номер та дату).

Наслідком не повідомлення чи порушення строку повідомлення про обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини) або відсутність інформації, яку повинно мати таке повідомлення, є втрата права такої сторони посилатися на дії обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини), як причину невиконання чи порушення строків виконання зобов`язань.

У відповідності до п. 8.3 Договору доказом виникнення обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою палатою України або іншим уповноваженим на це органом України та/або Торгово-промисловою палатою або іншими уповноваженими на це органами країни розташування сторони яка постраждала внаслідок таких обставин, та/або країни у якій виникли такі обставини, внаслідок чого постраждала сторона.

З такого документу повинно вбачатися, що він стосується неможливості виконання стороною, яка посилається на обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини), конкретних зобов`язань по Договору внаслідок дії таких обставини, із зазначенням конкретної обставини та тим, що така обставина є обставиною непереборної сили (форс-мажорною обставиною), місце, початок виникнення і строк дії такої обставини непереборної сили (форс-мажорної обставини), а також причинно-наслідковий зв`язок між обставиною непереборної сили (форс-мажорними обставинами) і неможливістю виконання такою стороною своїх зобов`язань за цим Договором.

Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

У пункті 1 частини 1 статті 263 Цивільного кодексу України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.

Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків.

За змістом частини 2 статті 218 Господарського кодексу України підставою для звільнення від відповідальності є тільки непереборна сила, що одночасно має ознаки надзвичайності та невідворотності.

Так, частина 2 статті 218 Господарського кодексу України передбачає, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання згідно зі статтями 617 ЦК України, 218 ГК України особа, яка порушила зобов`язання, повинна довести: 1) наявність обставин непереборної сили; 2) їх надзвичайний характер; 3) неможливість попередити за даних умов завдання шкоди; 4) причинний зв`язок між цими обставинами і понесеними збитками (постанова Верховного Суду України від 10 червня 2015 року у справі № 904/6463/14 (3-216гс15)).

Ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за таких умов здійснення господарської діяльності.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність.

Відповідно до частини другої статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, зокрема, викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Частиною 1 цієї статті встановлено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.08.2022 у справі № 908/2287/17 зазначив, що сертифікат видається торгово-промисловою палатою за зверненням однієї зі сторін спірних правовідносин (сторін договору), яка (сторона) оплачує (за винятком суб`єктів малого підприємництва) послуги торгово-промислової палати. Водночас інша сторона спірних правовідносин (договору) позбавлена можливості надати свої доводи і вплинути на висновки торгово-промислової палати (пункт 75).

Таке засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) може вважатися достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин для сторін договору, якщо вони про це домовилися, але не пов`язує суд у випадку виникнення спору між сторонами щодо правової кваліфікації певних обставин як форс-мажорних.

Сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі № 905/55/21). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу.

Саме таких висновків дотримується колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18, у постанові від 09.11.2021 у справі № 913/20/21, у постанові від 04.10.2022 у справі № 927/25/21.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, Договір між сторонами укладено 18.10.2022, тобто, під час дії воєнного стану, а тому, аргумент відповідача про те, що укладаючи договір він не знав і не міг знати, що в подальшому можуть мати місце форс-мажорні обставини, пов`язані з широкомасштабною триваючою військовою агресією російської федерації проти України, в контексті викладеного є безпідставним та не заслуговує на увагу суду.

В свою чергу, обставини щодо порушення строків виконання зобов`язань контрагентами відповідача, у відповідності до п. 8.1 Договору, узгодженого сторонами, не вважаються обставинами непереборної сили (форс-мажорними обставинами).

Натомість висновок ТПП № 601/1.2 від 03.03.2023, який за доводами відповідача підтверджує наявність обставин непереборної сили, є Висновком про істотну зміну обставин, а не сертифікатом про форс-мажорні обставини, що є суттєвим та відмінним за правовою природою як наслідків, так і підстав.

В той же час, положеннями пунктів п. 8.2 та 8.3 Договору було погоджено, що сторона, яка не може виконати у строк зобов`язання внаслідок обставин настання непереборної сили, повинна не пізніше ніж пізніше ніж протягом 7 днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону, а доказом настання таких обставин є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою палатою України або іншим уповноваженим на це органом.

Однак, жодних доказів повідомлення відповідачем позивача, в порядку та у строки, визначені пунктами 8.2 та 8.3 Договору, про виникнення обставини непереборної сили, не надано, а отже з урахуванням п. 8.2 Договору відповідач втратив право посилатися на дії обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини), як причину невиконання чи порушення строків виконання зобов`язань.

Разом з тим, суд також зазначає, що укладаючи договір фактично під час настання обставин непереборної сили, відповідач не міг не усвідомлювати всі наявні ризики, що зумовлені обставинами, що розпочалися ще 24.02.2022.

Як унормовано частиною першої статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а статтями 525, 526 названого Кодексу і статтею 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Суд оцінюючи обставини справи суд враховує, що відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Суд звертає увагу, що юридична особа здійснює свою господарську діяльність на власний ризик, а тому укладаючи спірний договір, відповідач повинен був оцінити погоджені сторонами строки поставки товару із супутніми послугами та відповідно об`єктивно оцінити можливість виконання такого зобов`язання у вказаний строк.

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статей 216, 218 ГК України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій в порядку, передбаченому законодавством та договором.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Суд зазначає, що за порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

Згідно з ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

В свою чергу, такий вид забезпечення виконання зобов`язання (та одночасно вид відповідальності за неналежне виконання/невиконання зобов`язання) як пеня та механізм її нарахування встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України та частиною шостою статті 232 ГК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У відповідності до п. 7.11 Договору у разі прострочення постачальником виконання зобов`язань з поставки товару та/або надання послуг він сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару та/або ненаданих/несвоєчасно наданих послуг, за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару та/або ненаданих/несвоєчасно наданих послуг. Сторони домовились що нарахування пені здійснюється до моменту належного виконання постачальником порушеного зобов`язання.

Здійснивши перерахунок заявленого до стягнення розміру пені та штраф, судом встановлено, що стягненню з відповідача підлягає пеня у розмірі 948 179,70 грн. та штраф у розмірі 1 021 117,13 грн.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлені до стягнення суми пені та штрафу.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компрессорс Інтернешнл» (04086, м. Київ, вул. Петропавлівська, буд. 54-а; ідентифікаційний код: 33104260) на користь Акціонерного товариства «Укргазвидобування» (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28; ідентифікаційний код: 30019775) пеню в розмірі 948 179 (дев`ятсот сорок вісім тисяч сто сімдесят дев`ять) грн. 70 коп., штраф в розмірі 1 021 117 (один мільйон двадцять одна тисяча сто сімнадцять) грн. 13 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 29 539 (двадцять дев`ять тисяч п`ятсот тридцять дев`ять) грн. 45 коп.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 15.02.2024.

Суддя О.А. Грєхова