ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"19" лютого 2024 р. Справа№ 910/5094/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Андрієнка В.В.

Барсук М.А.

розглянувши заяву судді Барсук М.А. про самовідвід від розгляду справи № 910/5094/23

на рішення Господарського суду міста Києва 10.08.2023

по справі № 910/5094/23 (суддя - Приходько І.В.)

за позовом Національного заповідника "Києво-Печерська лавра"

до Свято-Успенської Києво-Печерської Лаври (Чоловічий монастир) Української Православної Церкви

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Міністерство культури та інформаційної політики України

про усунення перешкод у користуванні майном,

В с т а н о в и в:

У провадженні Північного апеляційного господарського суду перебуває справа №910/5094/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва 10.08.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.10.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва 10.08.2023 - залишено без руху.

Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.02.2024, у зв`язку з перебуванням судді Гаврилюка О.М. у відпустці, а також судді Суліма В.В., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відрядженні, для розгляду апеляційних скарг сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Ходаківська І.П., Андрієнко В.В.

Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.02.2024, у зв`язку з перебуванням судді Ходаківська І.П., у відпустці, для розгляду апеляційних скарг сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Андрієнко В.В., Барсук М.А.

16.02.2024 від судді Барсук М.А. надійшла заява про самовідвід від розгляду справи № 910/5094/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва 10.08.2023.

Заява обґрунтована тим, що суддею Барсук М.А. вже було заявлено та ухвалою суду було задоволено самовідвід у даній справі, відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.02.2024, для розгляду апеляційних скарг по справі №910/5094/23 було порушено порядок визначення судді для розгляду справи та помилково визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Андрієнко В.В., Барсук М.А.

Враховуючи порушення порядку визначення судді для розгляду справи, що є підставою для самовідводу судді у відповідності до приписів п. 4 ч. 1 ст. 35 ГПК України, суддя Барсук М.А. повторно заявила самовідвід від розгляду справи № 910/5094/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на рішення Господарського суду міста Києва 10.08.2023, у зв`язку з порушенням порядку визначення судді у даній справі.

Визначення судді або колегії суддів (судді доповідача) для розгляду конкретної справи здійснюється згідно ч. 3 ст. 6 ГПК України Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою в порядку, визначеному цим Кодексом (автоматизований розподіл справи).

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи визначення судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється на підставі пп. 17.4 п. 17 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із цією редакцією Кодексу в частині порядку визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи за допомогою автоматизованої системи документообігу суду за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За змістом ч.ч. 1-3, 7, 8 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи.

Підстави для відводу (самовідводу) суддів визначено статтями 35, 36 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

За змістом ст. 36 Господарського процесуального кодексу України, суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження в справі. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанцій, а також у новому розгляді справи після скасування постанови суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови суду касаційної інстанції. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасоване судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод метою забезпечення незалежності судової влади є гарантування кожній особі основоположного права на розгляд справи справедливим судом тільки на законній підставі та без будь-якого стороннього впливу.

Незалежність судової влади є головною умовою забезпечення верховенства права, ефективного захисту прав і свобод людини та громадянина, юридичних осіб, інтересів суспільства й держави.

Незалежність і недоторканність суддів гарантуються статтями 126 та 129 Конституції України, якими встановлено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні й підкоряються лише закону.

Частиною 5 статті 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що незалежність судді забезпечується: 1) особливим порядком його призначення, притягнення до відповідальності, звільнення та припинення повноважень; 2) недоторканністю та імунітетом судді; 3) незмінюваністю судді; 4) порядком здійснення правосуддя, визначеним процесуальним законом, таємницею ухвалення судового рішення; 5) забороною втручання у здійснення правосуддя; 6) відповідальністю за неповагу до суду чи судді; 7) окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установленим законом; 8) належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді; 9) функціонуванням органів суддівського врядування та самоврядування; 10) визначеними законом засобами забезпечення особистої безпеки судді, членів його сім`ї, майна, а також іншими засобами їх правового захисту; 11) правом судді на відставку.

Реалізація зазначених гарантій здійснення правосуддя є необхідною передумовою належного виконання судом своїх конституційних функцій щодо забезпечення дії принципу верховенства права, захисту прав і свобод людини та громадянина, утвердження й забезпечення яких є головним обов`язком держави (статті 3, 8, 55 Конституції України).

Відповідно до положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, № ETS N 005 від 04.11.1950, ратифікованої 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 року, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

У справі Європейського суду з прав людини "Газета "Україна - Центр" проти України" вказано, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7 серпня 1996 poку, п. 58 Reports of Judgments and Decisions, 1996). З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть бути важливими або, іншими словами, "правосуддя має не тільки чинитися, також має бути видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26). На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість (див. рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45, Reports of Judgments and Decisions, 1998).

У рішенні Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 у справі № 1-1/2004 за конституційним поданням Верховного Суду України про офіційне тлумачення положень частин першої, другої статті 126 Конституції України та частини другої статті 13 Закону України «Про статус суддів» (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу) роз`яснено, що закріплена в положенні частини другої статті 126 Конституції гарантія незалежності суддів - заборона впливу на суддів у будь-який спосіб означає заборону щодо суддів будь-яких дій незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, установ та організацій, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків або схилити їх до винесення неправосудного рішення тощо.

В свою чергу, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, № ETS N 005 від 04.11.1950, ратифікованої 17.07.1997, якою визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, з метою уникнення безпідставної втрати довіри, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість, з метою уникнення сумнівів у стороннього спостерігача в неупередженості судді Барсук М.А. щодо розгляду справи № 910/5094/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Господарського суду міста Києва, керуючись ст. 35, 38 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає заявлений самовідвід суддею Барсук М.А.- обгрунтованим.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Враховуючи вищевикладене, заява про самовідвід судді Барсук М.А. від розгляду справи № 910/5094/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва 10.08.2023 - підлягає задоволенню, а справа передається для здійснення повторного автоматизованого розподілу та визначення складу суду, відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України..

Керуючись ст.ст. 35, 38, 39, 42, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

У Х В А Л И В:

1. Заяву судді Північного апеляційного господарського суду Барсук М.А. про самовідвід від розгляду справи № 910/5094/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва 10.08.2023 - задовольнити.

2. Матеріали справи №910/5094/23 передати для здійснення визначення складу суду автоматизованою системою у відповідності до положень ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

3. Копію даної ухвали надіслати учасникам судового процесу.

Ухвала якою вирішується питання про відвід та самовідвід відповідно до ст. 39 та ч. 2 ст. 235 ГПК України набирає законної сили з моменту її підписання та з урахуванням положень ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.В. Андрієнко

М.А. Барсук