ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"15" лютого 2024 р. м. Київ Справа № 911/383/24

Господарський суд Київської області у складі судді Конюх Ольги Василівни, розглянувши заяву Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4, ідентифікаційний код 14282829) від 12.02.2024 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованості в сумі 30 200,28 грн.,

ВСТАНОВИВ:

13.02.2024 Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» звернулось до Господарського суду Київської області із заявою від 12.02.2024 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором «Кредит «всеБізнес» №716544388 від 02.12.2021 в розмірі 30 200,28 грн.

Крім того, заявник просить суд стягнути з боржника витрати по сплаті судового збору в сумі 302,80 грн.

Заяву обґрунтовано неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань в частині повернення кредитних коштів за укладеним в електронній формі кредитним договором «Кредит «всеБізнес» №716544388 від 02.12.2021, кошти за яким надано за платіжними інструкціями №TR.54336002.49782.8810 від 02.12.2021 на суму 49 500,00 грн., та № TR.54336002.49781.8810 від 02.12.2021 на суму 500,00 грн.

Дослідивши подану заяву та додані до неї документи, суд встановив таке.

За змістом ст.ст. 147, 148 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 148 цього Кодексу. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці. Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 2 ст. 12 ГПК України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наявність спору про право, вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви.

Звертаючись до суду із даною заявою про видачу судового наказу, в якості боржника заявником визначено ОСОБА_1 .

Стягувач зазначає, що ОСОБА_1 на момент отримання коштів за кредитним договором перебувала у статусі ФОП, проте, АТ «ПУМБ» вказує, що на момент подання вказаної заяви боржник відмовилась від статусу ФОП.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Господарського кодексу України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Пунктом 7 частини 1 статті 1 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань передбачено, що Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - це єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи.

Частиною 1 ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" визначено, що, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 13.02.2024 Фізична особа-підприємець Коробка Наталія Сергіївна вчинила державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП за власним рішенням, про що до Реєстру внесено запис від 15.04.2022 №004007115.

Фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою (ч.8 статті 4 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань).

Суд враховує, що згідно зі статтею 52 Цивільного кодексу України фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Пунктом 73 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 338/180/17 від 05.06.2018 року зазначено, що з 15.12.2017 року господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за п.1 ч.1 ст.20 Господарського процесуального кодексу України спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалась зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Проте, звертаючись з заявою про видачу наказу в порядку наказного провадження, заявник не врахував, що процедура наказного провадження застосовується виключно по відношенню до суб`єктів господарювання, а також що наказне провадження має чіткі, формальні межі, які не дозволяють врахувати наведені вище обставини, не передбачають розгляду вимог по суті та дослідження питання, чи отримання кредиту було здійснено у процесі та з метою здійснення господарської діяльності, отже припинення статусу підприємця унеможливлює застосування до розглядуваних правовідносин процедури наказного провадження.

Так, відповідно до ч.3 ст.147 ГПК України заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 152 ГПК України суд відмовляє заявнику у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу.

У даному випадку суд за аналогією застосовує положення п.1 ч.1 ст. 175 ГПК України оскільки заява не підлягає розгляду у порядку наказного провадження через невідповідність суб`єктного складу.

Враховуючи вищевикладене, оскільки за заявою АТ «ПУМБ» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості не може бути застосована процедура наказного провадження, суд відмовляє у видачі такого судового наказу на підставі п.4 ч.1 ст. 152 ГПК України.

Крім того, суд доводить до відома заявника, що відповідно до ч.2 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному провадженні.

Беручи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 12, 148, 150, п.4 частини 1 ст.152, 153, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Акціонерному товариству «Перший Український Міжнародний Банк» у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором «Кредит «всеБізнес» №716544388 від 02.12.2021 в сумі 30 200,28 грн.

Ухвала підписана 15.02.2024, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (частина 2 ст. 235 ГПК України) та відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 255 ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку в строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Конюх