РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.02.2024Справа № 910/16560/23

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Літвінової М.Є.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали справи

За позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промвагонтранс»

про стягнення 3 282, 86 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промвагонтранс» (далі - відповідач) про стягнення 3 282, 86 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач вказує на те, що в грудні 2021 року Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промвагонтранс" про стягнення 16 414,30 грн, з яких 14 773,20 грн - плата за користування вагонами, 1641,10 грн - збір за зберігання вантажу, в подальшому рішенням господарського суду міста Києва від 04.10.2022 у справі №910/21487/21 позов задоволено та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промвагонтранс" на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» плату за користування вагонами у розмірі 14 773,20 грн, збір за зберігання вантажу у розмірі 1641,10 грн та судовий збір - 2270,00 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що для засвідчення факту затримки вагонів на станційних коліях станції Лисянка Одеської залізниці в очікуванні подачі на фронт завантаження із-за невиконання технологічної норми вантаження були складені, за участю представників ТОВ «Промвагонтранс», акти загальної форми ГУ-23 від 02.07.2021 №97 та від 04.07.2021 №101. При цьому судом встановлено, що позивачем дотримано порядок дій та складено відповідні акти на засвідчення зазначених обставин відповідно до вимог чинного законодавства, а відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених обставин.

Проте, як зазначає позивач, у справі № 910/21487/21 сума у розмірі 16 414, 30 грн була обрахована без податку на додану вартість , а тому позивач просить суд стягнути з відповідача суму у розмірі 3 282, 86 грн податку на додану вартість.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/16560/23 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі та строк для подання заперечень на відповідь на відзив, якщо такі будуть - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив; встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив на позов, якщо такий буде подано - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов.

15.11.2023 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти заявлених позовних вимог та вказав, що спори про стягнення податку на додану вартість належать до підсудності адміністративних судів.

Крім того, відповідач у відзиві на позовну заяву просив суд застосувати позовну давність.

23.11.2023 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшли додаткові пояснення по справі.

Згідно з ч.4 ст.240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Позивач вказує на те, що в грудні 2021 року Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промвагонтранс" про стягнення 16 414,30 грн, з яких 14 773,20 грн - плата за користування вагонами, 1641,10 грн - збір за зберігання вантажу.

В рішенняі господарського суду міста Києва від 04.10.2022 у справі №910/21487/21, яке набрало законної сили 28.03.2023, встановлено наступні обставини:

Відповідно до умов договору про подачу та забирання вагонів від 12.10.2020 №03-1793/20, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кононівський елеватор» та Акціонерним товариством «Українська залізниця» та на підставі Заявки (Угоди) від 24.06.2021 року № 4, укладеної між представником ТОВ «Промвагонтранс», представником під`їзної колії ТОВ «Кононівський елеватор» та начальником станції Лисянка виробничого підрозділу Шевченківська дирекція залізничних перевезень філії «Одеська залізниця» AT «Укрзалізниця», остання взяла на себе зобов`язання подавати вагони, які будуть прибувати протягом 2021 року на адресу ТОВ «Промвагонтранс» для навантаження/вивантаження вантажу зернових вантажів, на під`їзну колію ТОВ «Кононівський елеватор». Розрахунки за подачу-забирання, маневрову роботу, користування вагонами будуть проводитися власником колії/вантажу відповідно до умов договору від 12.10.2020 №03-1793/20 про подачу та забирання вагонів.

Інформацію про підписання зазначеної вище Заявки (Угоди) від 24.06.2021 № 4 внесено до автоматизованій системі паспортизації, експлуатації, контролю під`їзних колій промислових підприємств, що підтверджується наданим до суду витягом.

Згідно з п. 16.2 договору у разі простою на коліях залізниці порожніх вантажних вагонів, що перебувають у власності підприємств чи орендовані ними, з вини одержувача цих вагонів, плата за користування такими вагонами стягується відповідно до пункту 15 розділу 6 частини 1 Правил перевезення вантажів.

Пунктом 9 договору встановлено, що фронт подачі 10 вагонів навантаження зернових вантажів становить 1 вагон за 1 год. 30 хв. (1,5 год), таким чином 10 вагонів повинні навантажуватися підприємством за 15 годин.

У червні, липні 2021 року на підставі залізничних накладних №№41891813, 41890856, 41881939, 41890864, 41881962, 41891821, 41891847, 41891854, 41891862, 41891870, 41890880, 41890898, 41949512, 41924309, 41924473, 41924481, 41924291, 41976671, 42029751, 41971797 на станцію Лисянка Одеської залізниці на адресу ТОВ «Промвагонтранс» прибули вагони №№95116208, 95367454, 95393617, 95403101, 95554960, 95614715, 95616082, 95635942, 95659868, 95838413, 95619136, 95621629, 95554838, 95604435, 95598488, 95554820, 95602017, 95603288, 95599668, 95614913 під відповідне навантаження.

Зокрема, 28.06.2021 відповідно до залізничних накладних № 41891813, №41890856, № 41881939, № 41890864, № 41881962, № 41891821, № 41891847, № 41891854, № 41891862, № 41891870 на станцію Лисянка Одеської залізниці на адресу ТОВ «Промвагонтранс» прибули групи вагонів під навантаження. У графі 20 зазначених даних накладних найменування вантажу зазначено: «Вагоны железнодорожные, перевозимые на своих осях, не поименованные в алфавите». Відповідно до графи 51 даних накладних вагони на станцію Лисянка Одеської залізниці прибули 28.06.2021.

Про прибуття даного вантажу (вагонів) на адресу ТОВ «Промвагонтранс» останньому було повідомлено працівником залізниці 28.06.2021 о 13 год. 49 хв., що підтверджується відмітками у графі 49 зазначених накладних (містить інформацію про дату і час повідомлення про прибуття вагонів, прізвище, ініціали працівника станції, який передав повідомлення, його електронно-цифровий підпис (ЕЦП). Одержання цих вагонів (вантажів) відповідачем 28.06.2021 о 14 год. 53 хв. - 58 хв. підтверджується відмітками у графі 53 вказаних накладних "Підтвердження одержання вантажу вантажоодержувачем" (містить відмітки, що зроблені уповноваженими працівниками відповідача про підтвердження одержання вантажу та скріплені ЕЦП). Також, дата та час подачі повідомлення представнику ТОВ «Промвагонтранс» про прибуття вказаних вагонів міститься у Книзі повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження форми ГУ-2, відповідний витяг наданий до матеріалів справи.

Звертаючись з позовом у даній справі позивач послався на те, що на станційних коліях станції Лисянка Одеської залізниці відбулась затримка вагонів з вини вантажоотримувача ТОВ «Промвагонтранс», які прибували на його адресу в зв`язку з зайнятості фронту навантаження вагонами останнього, на під`їзній колії ТОВ «Кононівський елеватор», тому відповідно до пункту 8 Правил користування вагонами і контейнерами, а також відповідно до пункту 8 Правил зберігання вантажу сторонами було складено акти загальної форми ГУ-23 від 28.06.2021 № 88, від 30.06.2021 № 92, від 01.07.2021 № 94, від 02.07.2021 №97 та № 98, від 04.07.2021 №101, від 05.07.2021 № 102 та №103.

Також, працівниками залізниці було сформовано відомість плати за користування вагонами форми ГУ-46 від 06.07.2021 № 06070012 на загальну суму 14 773,20 грн, та накопичувальні картки форми ФДУ-92 від 04.07.2021 року № 04070054, від 05.07.2021 № 05070055 зборів за зберігання вантажу на загальну суму 1748,34 грн.

Вказані акти загальної форми ГУ-23 з описом, що вагони затримані з вини вантажоотримувача, підписано представником вантажоотримувача ТОВ «Промвагонтранс» без зауважень.

Відомість плати за користування вагонами форми ГУ-46 від 06.07.2021 №06070012 підписана представником ТОВ «Промвагонтранс» із запереченням та відмовлено в оплаті, про що працівниками залізниці було складено акт загальної форми ГУ-23 від 08.07.2021 №39.

Накопичувальні картки форми ФДУ-92 від 04.07.2021 №04070054, від 05.07.2021 №05070055 підписані представником ТОВ «Промвагонтранс» із запереченням та відмовлено в оплаті про що працівниками залізниці було складено акт загальної форми ГУ-23 від 06.07.2021 №35, №36.

З огляду на зазначені обставини позивачем було нараховано відповідачу плату за користування вагонами в кількості 10 вагонів, яка складає 14 773,20 грн, та збір за зберігання вантажу в кількості 16 вагонів на суму 1 748,34 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивачем було направлено на адресу ТОВ «Промвагонтранс» претензію від 11.08.2021 №03-55/502, яка залишена останнім без відповіді.

Частиною 1 ст. 306 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначено, що перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами.

Згідно з ч. 6 ст. 306 ГК України передбачено, що відносини, пов`язані з перевезенням пасажирів та багажу, регулюються Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Аналогічні положення містяться у статтях 909, 919 ЦК України.

Статут визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту (п. 2 Статуту).

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (п. 3 Статуту).

У п. 6 Статуту визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до п. 62 Статуту та п. 1.1 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (далі - Правила розрахунків) порядок розрахунків за перевезення і послуги встановлюється Укрзалізницею згідно з чинним законодавством. Платежі за перевезення вантажів і надання додаткових послуг можуть вноситися готівкою, чеками, безготівково, якщо інше не передбачено законодавством, на станціях або передоплатою через розрахункові підрозділи залізниць.

Згідно з приписами п. 2.6 Правил розрахунків розрахунковий підрозділ веде облік надходження коштів на особовий рахунок платника і використання їх платником для оплати перевезень та наданих залізницею послуг.

Облік витрачених коштів здійснюється на підставі перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, які можуть бути оформлені в електронному вигляді (з накладенням електронного цифрового підпису).

Усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

Відповідно до п. 5 Правил зберігання вантажів (статті 12, 46 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, (далі - Правила зберігання) якщо одержувач не вивіз вантаж з місця загального користування у терміни, встановлені статтею 46 Статуту, з нього стягується плата за зберігання вантажу, встановлена тарифом, незалежно від того, чиїми засобами здійснюється охорона вантажу.

Згідно з п. 8 Правил зберігання збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Термін безоплатного зберігання обчислюється: якщо на станції призначення вивантаження здійснюється засобами: залізниці - з 24-ої години дати вивантаження вантажів; одержувача - з 24-ої години дати подавання вагонів під вивантаження; при переадресуванні - після двох годин з моменту повідомлення про прибуття вантажу; при затримці - з моменту затримки.

Відповідно до п. 9 Правил зберігання за зберігання на місцях загального користування та на коліях станції відправлення вантажів, завантажених у вагони (контейнери), які простоюють в очікуванні оформлення перевезення (у тому числі під митним оформленням та з інших причин, не залежних від залізниці), збір сплачується з моменту ввезення вантажу на станцію до моменту закінчення затримки.

Факт затримки вантажу засвідчується актом загальної форми.

Правила складання актів (стаття 129 Статуту), затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334.

Пунктом 119 Статуту передбачено, що за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата.

Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами перевезень вантажів.

Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Відповідно до п. 3 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113 (далі - Правила № 113) облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), Пам`яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), Актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6).

Згідно з приписами пунктів 6, 8- 10 Правил № 113 час користування обчислюється окремо для кожного вагона і контейнера за його номером. Номерному обліку часу користування підлягають усі вагони і контейнери, подані під вантажні операції на місцях загального користування, а на місцях незагального користування вагони і контейнери парку залізниць України й інших держав, передані на під`їзні колії або орендовані ділянки колій.

Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника. У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів та їх номери.

Про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ (додаток 4). Наказ підписується посадовою особою, визначеною начальником залізниці.

Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у "Повідомленні про затримку вагонів" (додаток 5) до інформаційно-обчислювального центру залізниці та на станцію призначення. Акт про затримку вагонів складається у трьох екземплярах - один залишається на станції затримки і два додаються до перевізних документів.

Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію Повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв`язком, через посильних, факсом або іншим способом, установленим начальником станції за погодженням з вантажовласником).

Пунктом 12 Правил № 113 передбачено, що загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

Правилами складання актів передбачено, що при перевезеннях у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира складаються комерційні акти та акти загальної форми.

Акти загальної форми ГУ-23 складаються для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акта.

Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами (пункт 3 Правил складання актів).

Отже, з врахуванням вище викладеного належним і допустимим доказом на підтвердження факту настання відповідних подій - затримки вагонів на станції є акт загальної форми ГУ-23, що складений згідно з додатком № 6 до Правил користування вагонами і контейнерами, аналогічну правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у справі № 904/5743/16 (постанова від 04.07.2018).

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46 від 06.07.2021 № 06070012 по вагонам №№ 95116208, 95614715, 95616082, 95635942, 95659868, 95838413:

- затримка з вини ТОВ «Промвагонтранс»: початок о 13 год. 45 хв. 28.06.2021 згідно акту загальної форми ГУ-23 від 28.06.2021 №88, опис обставин: затримка вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вантажні операції з вини клієнта в очікуванні звільнення фронту подачі; кінець затримки о 13 год. 40 хв. 01.07.2021 згідно з актом загальної форми ГУ-23 від 01.07.2021 №94;

- затримка з вини AT «Укрзалізниця» (кошти за користування за даний період не нараховувалися): початок о 13 год. 40 хв. 01.07.2021 згідно з актом загальної форми ГУ-23 від 01.07.2021 №95, опис обставин: затримка вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під навантаження з вини залізниці через відсутність локомотива на станції; кінець затримки о 13 год. 00 хв. 02.07.2021 згідно акту загальної форми ГУ-23 від 02.07.2021 №96;

- затримка з вини ТОВ «Промвагонтранс»: початок о 13 год. 00 хв. 02.07.2021 згідно з актом загальної форми ГУ-23 від 02.07.2021 №97, опис обставин: затримка вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вантажні операції з вини клієнта в очікуванні звільнення фронту подачі; кінець затримки о 15 год. 00 хв. 04.07.2021 згідно акту загальної форми ГУ-23 від 04.07.2021 №101. Загальний час затримки вищезазначених вагонів склав 731 год. 30 хв. (731,5 годин).

Таким чином, як вірно встановлено судом, суму плати за користування вагонами №№ 95116208, 95614715, 95616082, 95635942, 95659868, 95838413 розраховано позивачем з урахуванням вимог закону за 122 години затримки з вини відповідача в сумі 13 042,80 грн.

Відповідно до відомості плати за користування вагонами по вагонам №№95367454, 95393617, 95403101, 95554960:

- затримка з вини ТОВ «Промвагонтранс»: початок о 13 год. 45 хв. 28.06.2021 згідно акту загальної форми ГУ-23 від 28.06.2021 № 88 Опис обставин: затримка вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вантажні операції з вини клієнта в очікуванні звільнення фронту подачі; кінець затримки о 15 год. 15 хв. 30.06.2021 згідно з актом загальної форми ГУ-23 від 30.06.2021 №92. Загальний час затримки зазначених вагонів склав 198 год. 00 хв. Після закінчення затримки даних вагонів на коліях станції Лисянка їх було подано під завантаження ТОВ «Промвагонтранс» згідно з пам`яткою про подавання вагонів від 02.07.2021 № 59.

Таким чином, сума плати за користування вагонами №№ 95367454, 95393617, 95403101, 95554960 за 50 годин затримки з вини відповідача розрахована позивачем вірно та склала 1 730,04 грн.

Загальна сума плати за користування вагонами становить 14 773, 20 грн.

В частині розрахунку суми збору за зберігання вагонів час затримки з вини відповідача підтверджується наявними в матеріалах справи актами загальної форми ГУ-23, загальна сума збору за зберігання вантажу по двом накопичувальним карткам форми ФДУ-92 в розмірі 1 641,10 грн. відповідає фактичним обставинам справи.

При вирішенні даного спору судом прийнято до уваги, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. рішення Суду у справах Христов проти України, №. 24465/04, від 19.02.2009, Пономарьов проти України, №. 3236/03, від 03.04.2008).

Даний принцип тісно пов`язаний з приписами ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Відтак, обставини, встановлені у рішенні Господарського суду міста Києва від 04.10.2022 у справі № 910/21487/21, яке набрало законної сили 28.03.2023 мають преюдиційне значення для даної справи та не підлягають повторному доведенню при розгляді справи № 910/16560/23.

Згідно приписів ч. 1 ст. 916 Цивільного кодексу України за перевезення вантажу стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 ст. 307 Господарського кодексу України встановлено обов`язок вантажовідправника сплатити перевізнику за перевезення вантажу встановлену плату.

Статтею 311 Господарського кодексу України передбачено, що плата за перевезення вантажів та виконання інших робіт, пов`язаних з перевезенням, визначається за цінами, встановленими відповідно до законодавства.

За змістом пунктів 2, 3 Розділу I Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ним послуги (далі - Збірник тарифів), затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 року №317, вбачається, що тарифи, збори та плати, наведені у цьому Збірнику, застосовуються на всіх лініях залізниць широкої, вузької та європейської колій мережі залізниць України загального користування для всіх суб`єктів господарювання, які беруть участь у процесі організації та здійснення перевезень вантажів залізничним транспортом. Державні регульовані тарифи встановлюються, зокрема, на внутрішні вантажні перевезення, що здійснюються на лініях широкої та європейської колій загальної мережі залізниць України, користування вагонами і контейнерами перевізника, роботи і послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких наведено в розділі III цього Збірника.

Пунктами 6, 11 Розділу I Збірника тарифів визначено, що тарифи застосовуються при визначенні плати за перевезення вантажів вантажною і великою швидкістю та пасажирськими поїздами за відстань залізницями України у внутрішньому сполученні - від станції відправлення до станції призначення, які відкриті від виконання комерційних операцій згідно з Тарифним керівництвом №4 залізниць України; плата за перевезення визначається згідно з Правилами застосування тарифів, наведеними в Розділі II цього Збірника. Для розрахунку плати за перевезення вантажів потрібно визначити належність вагона - перевізника, власний або орендований, у якому пред`являється до перевезення вантаж або перевезення у порожньому стані, і вибрати тарифну схему; при перевезенні вантажів у вагоні перевізника, крім транспортерів, базова ставка плати визначається як сума інфраструктурної для вагонів перевізника та вагонної складових плати (тарифу), що передбачено підпунктом 1.1.5. пункту 1.1. Розділу II Збірника тарифів. Після встановлення номера тарифної схеми, що відповідає даному виду відправки та перевезенню, необхідно звернутись до таблиць Розділу IV цього Збірника, в яких наведені базові ставки плати за перевезення відповідно до відстані перевезення (підпункт 1.1.11. пункту 1.1. Розділу II Збірника тарифів).

Отже, законодавцем передбачено встановлення державних регульованих тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом, що зумовлює визначення плати за перевезення вантажу залізницею із застосуванням тарифних схем, що встановлені Розділом IV. Ставки плати за перевезення Збірника тарифів на перевезення вантажів.

Пунктом 1.2. Розділу IV Збірника тарифів передбачено, що плата за тарифними схемами визначається залежно від відстані перевезення, а, відтак, є провізною платою, що справляється перевізником за доставку вантажу залізницею до станції призначення.

Пунктом 6 Статуту залізниць визначено, що тарифи на перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу є системою цінових ставок та правил їх застосування, за якими провадяться розрахунки за перевезення залізницями, тоді як збори - цінові ставки, за якими провадяться розрахунки за виконання підприємствами залізничного транспорту робіт та послуг, пов`язаних з перевезенням вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу.

За змістом пункту 3 Розділу I Збірника тарифів вбачається, що поряд з платою за перевезення (провізною платою) державні регульовані тарифи також встановлюються на користування вагонами перевізника та роботи і послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких наведено в Розділі III цього Збірника. Плата за користування вагонами та збори нараховуються за ставками, які діяли в ті дні, коли надавалися послуги, а додаткові витрати, пов`язані з перевезенням вантажу, не передбачені тарифами і викликані причинами, що не залежали від перевізника, нараховуються за ставками, що діють на дату виникнення цих витрат (пункт 9 Розділу I Збірника тарифів.

Отже, Статутом залізниць та Збірником тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом визначено різновиди платежів, що сплачуються відправником вантажу на користь залізниці за перевезення вантажу до станції призначення, а саме тариф на перевезення вантажу як "провізна плата" за перевезення вантажу у вагонах перевізника, власному чи орендованих вагонах або перевезення вагонів у порожньому стані, що не включає вартості робіт і послуг залізниці, пов`язаних з перевезенням вантажу (суми зборів), а також "інші платежі", які включають збори за виконання робіт та надання послуг залізницею, пов`язаних з перевезенням вантажів (плата за користування вагонами перевізника, плата за проїзд провідників, плата за охорону та супроводження), та додаткові витрати під час перевезення вантажу, не передбачені тарифами та зумовлені причинами, що не залежать від залізниці як перевізника.

Пунктом 6 Статуту залізниць визначено накладну як основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил оформлення перевізних документів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем, яка є одночасно договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення.

Додатком №1 до Правил оформлення перевізних документів визначено форму накладної як перевізного документа на залізниці із розшифруванням даних, що вносяться до її граф; додатком №2 до цих Правил зазначено форму відомості вагонів. Так, до накладної залізницею-перевізником вносяться відомості щодо провізної плати (графа 31), плати за проїзд провідника (графа 32), плати за охорону вантажу залізницею (графа 33), інших платежів, сплачених на станції відправлення (графи 35, 36, 37), а також усього суми платежів, сплачених відправником (графа 34).

Відтак, у графі 34 залізничної накладної відображається загальна сума платежів, сплачених відправником на користь залізниці та зазначених у графах 31-33, 35-37 такого перевізного документа, в тому числі провізної плати, як плати за перевезення, та зборів за роботи і послуги, надані залізницею під час перевезення вантажу.

Законодавцем розмежовано поняття "провізна плата", яка є регульованим державою тарифом за надання залізницею послуг з перевезення вантажів, та "інші платежі", що справляються за надання (виконання) інших, пов`язаних з перевезенням послуг і робіт.

Розмір плати за перевезення вантажу у вагонах, пов`язаних із перевезенням, розраховується за ставками, які визначаються відповідно до умов Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги (тарифне керівництво № 1), затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 № 317.

Згідно з п. 10 вказаного Збірника ставки тарифів, плати і зборів, що містяться у цьому Збірнику, є базовими та визначені без урахування податку на додану вартість. Водночас, відповідно до п. б) ст. 185.1, 186 Податкового кодексу України операції платників податку з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України; з постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом, є об`єктами оподаткування.

Відповідно до п. 2.5, 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів платник згідно з договором у порядку передоплати перераховує на рахунок розрахункового підрозділу кошти для оплати перевезень і додаткових послуг. У випадках, визначених чинним законодавством, на суми платежів і зборів, що підлягають сплаті, залізниця нараховує податок на додану вартість, сума якого відображається в особовому рахунку платника.

Отже, податок на додану вартість у розмірі 20% правомірно нарахований позивачем та підлягає стягненню з відповідача у розмірі 3 282, 86 грн.

Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 256 Цивільного Кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Частинами 3 та 4 статті 267 Цивільного Кодексу України унормовано, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до п. 12 Перехідних Положень Цивільного кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Враховуючи наведене вище, позивачем не було пропущено строки позовної давності при зверненні до суду із заявленими позовними вимогами.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача суми ПДВ у розмірі 3 282, 86 грн, доведені позивачем належними і допустимими доказами, а отже позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Згідно положень п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги висновки суду про задоволення позовних вимог, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст.129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промвагонтранс» про стягнення 3 282, 86 грн задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промвагонтранс" (адреса: 01015, м. Київ, провулок Запечерний, 2; ідентифікаційний код: 35617553;) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (адреса: 03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5; ідентифікаційний код: 40075815) в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (адреса: 65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19; ідентифікаційний код: 40081200) суму податку на додану вартість у розмірі 3 282 (три тисячі двісті вісімдесят дві) грн 86 коп, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення, відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 21.02.2024.

Суддя М.Є.Літвінова