ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
19.02.2024м. ДніпроСправа № 904/6561/23
Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,
за участю секретаря судового засідання Стойчан В.В.
та представників:
від позивача: Чумак О.В.;
від відповідача: Кириченко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Сінержи" (м. Дніпро)
про ухвалення додаткового рішення
у справі:
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Сінержи" (м. Дніпро)
до Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" (м.Дніпро)
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 06.02.2024 позовні вимоги задоволено у повному обсязі, а саме: стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Сінержи" - 2 761 148 грн. 00 коп. - основного боргу, 52 866 грн. 29 коп. - пені, 4 680 грн. 79 коп. - інфляційних втрат та 33 824 грн. 34 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Від позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення (вх. суду № 6608/24 від 08.02.2024), в якій він просить суд ухвалити додаткове рішення по справі та стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у сумі 25 000 грн. 00 коп.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно зі статтею 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 12.02.2024 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Сінержи" про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат було прийнято до розгляду та призначено до розгляду у судовому засіданні на 19.02.2024.

Від відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшло клопотання (вх. суду № 7124/24 від 12.02.2024), в якому він просить суд заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Сінержи" про ухвалення додаткового рішення - повернути заявникові без розгляду, посилаючись на таке:

- статтею 6 Господарського процесуального кодексу України визначено, що адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку;

- відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 Господарського процесуального кодексу України, будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву, клопотання або заперечення, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для такої фізичної особи), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

- згідно з частиною 8 статті 6 Господарського процесуального кодексу України якщо цим Кодексом встановлено вимогу зазначення у змісті процесуального документа відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету, особа, яка подає до суду відповідний процесуальний документ в електронній формі через електронний кабінет, звільняється від обов`язку зазначення відповідних відомостей;

- оскільки заява про ухвалення додаткового рішення подана представником позивача - адвокатом Чумак О.В. через підсистему "Електронний суд", то адвокат Чумак О.В. не зобов`язана зазначати відомості про наявність у неї електронного кабінету. Однак, зазначене не нівелює обов`язку заявника зазначити такі відомості про позивача - ТОВ "Альфа Сінержи" та відповідача - ПрАТ "ДТРЗ" у даній справі;

- зі змісту заяви ТОВ "Альфа Сінержи" про ухвалення додаткового рішення від 08.02.2024 вбачається, що вона не містить відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету у позивача та відповідача, що суперечить приписам пункту 1 частини 1 статті 170 Господарського процесуального кодексу України;

- частиною 4 статті 170 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду;

- за таких обставин, заява ТОВ "Альфа Сінержи" від 08.02.2024 про ухвалення додаткового рішення, в силу приписів частини 4 статті 170 Господарського процесуального кодексу України, підлягає поверненню її заявнику без розгляду.

Від позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшли заперечення на клопотання відповідача про залишення заяви про ухвалення додаткового рішення без розгляду (вх. суду № 7443/24 від 13.02.2024), в яких він просить суд в задоволенні клопотання відповідача відмовити в повному обсязі, посилаючись на таке:

- статтею 170 Господарського процесуального кодексу України передбачений обов`язок сторони, що подає заяву, вказувати відомості про наявність або відсутність у такої сторони електронного кабінету, але відповідно до частини 8 статті 6 Господарського процесуального кодексу України якщо цим Кодексом встановлено вимогу зазначення у змісті процесуального документа відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету, особа, яка подає до суду відповідний процесуальний документ в електронній формі через електронний кабінет, звільняється від обов`язку зазначення відповідних відомостей. Отже, позивач звільнений від обов`язку зазначення в заяві відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету тому, що заява подана через електронний кабінет в системі "Електронний суд";

- справа вже розглянута судом, дана заява подана позивачем через систему "Електронний суд" і обов`язок позивача з повідомлення про наявність електронного кабінету позивача відсутній, але для упередження дій відповідача, спрямованих на безпідставне затягування розгляду справи, позивач повідомляє суд про наявність у позивача та відповідача електронних кабінетів в системі "Електронний суд". Таким чином, позивач вважає, що клопотання відповідача про залишення заяви позивача без розгляду є безпідставним.

Від відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення (вх. суду № 7888/24 від 15.02.2024), в яких він просить суд у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити у повному обсязі, посилаючись на таке:

- акт приймання-передачі наданої правничої допомоги №1 від 06.02.2024 не містить переліку наданих позивачу послуг, а також деталізації щодо витраченого адвокатом часу на надання відповідних послуг, що унеможливлює встановити дійсний обсяг виконаних робіт, витрат часу та їх співмірність заявленій до стягнення сумі;

- зміст позовних вимог та предмет позову в даній справі не охоплюють значної кількості обставин і фактів, а сама справа є типовою та не відноситься до складних категорій справ, внаслідок чого вартість наданих послуг за договором є занадто завищеною та нерозумною;

- заявлена позивачем сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000 грн. 00 коп. є неспівмірною із складністю справи та обсягом виконаних представником позивача робіт, визначена у договорі фіксована вартість робіт є надмірно завищеною та нерозумною, порівняно з ринковою вартістю адвокатських послуг. Водночас, ймовірний час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, та їх обсяг, фіксований розмір гонорару та докази надані представником позивача на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони.

У судове засідання 19.02.2024 з`явилися представники позивача та відповідача.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, а також доводи, викладені у запереченнях відповідача щодо заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Альфа Сінержи" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просило суд стягнути з Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" (далі - відповідач) заборгованість за договором про закупівлю №23053 від 15.02.2023 у загальному розмірі 2 818 695 грн. 08 коп.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 06.02.2024 позовні вимоги задоволено у повному обсязі, а саме: стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Сінержи" - 2 761 148 грн. 00 коп. - основного боргу, 52 866 грн. 29 коп. - пені, 4 680 грн. 79 коп. - інфляційних втрат та 33 824 грн. 34 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Згідно з частиною 1 статті 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до частин 1 - 4 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У відповідності до вказаних положень, позивачем було подано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат, в якій він просить суд ухвалити додаткове рішення по справі та стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у сумі 25 000 грн. 00 коп.

З приводу заяви суд зазначає таке.

За змістом статті 123 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу віднесені до витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді, які, в свою чергу, віднесені до судових витрат.

У відповідності до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами частини 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

З матеріалів справи вбачається, що 12.12.2023 між Адвокатом Чумак Оленою Василівною (далі - адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Альфа Сінержи" (далі - клієнт) був укладений договір про надання правничої допомоги № 147 (далі - договір, а.с. 8 у томі 2), за умовами пункту 1 якого адвокат адвокат бере на себе зобов`язання надавати необхідну правничу допомогу клієнту при провадженні господарських, адміністративних, цивільних справ, у будь-яких судах всіх рівнів, кримінальних справ, а також справ про адміністративні правопорушення, які порушуються та розслідуються будь-якими органами слідства чи розглядаються судами, дізнання чи дослідних перевірок, а також іншими уповноваженими державними органами, що проводяться за заявами клієнта чи третіх осіб, представляти інтереси клієнта як стягувача або боржника у виконавчому провадженні, та здійснювати супровід будь-яких справ, таких, які прямо чи опосередковано стосуються прав та інтересів клієнта як свідка, потерпілого, підозрюваного, правопорушника, боржника, стягувача, позивача, відповідача або зачіпають його права та інтереси іншим чином, при цьому адвокат має право виступати в якості захисника та/або представника клієнта.

У пункті 7.1. договору сторони визначили, що договір, якщо він достроково не буде припинений з ініціативи будь-якої із сторін, діє до 31.12.2026.

Згідно з пунктом 2 договору при наданні правничої допомоги, згідно з договором, адвокат зобов`язується використовувати передбачені законодавством України засоби, способи і методи захисту з метою з`ясування обставин, які мають значення для справи та обґрунтовують позовні вимоги, а клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар за надання правничої допомоги у порядку та розмірі, передбаченим договором.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що розмір та порядок оплати гонорару адвоката встановлюється відповідним додатком до договору, що є його невід`ємною частиною.

Також, 12.12.2023 між Адвокатом Чумак Оленою Василівною (далі - адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Альфа Сінержи" (далі - клієнт) був підписаний додаток № 1 до договору про надання правничої допомоги № 147 від 12.12.2023 (далі - додаток до договору, а.с. 9 у томі 2), за умовами пункту 1 якого визначено, що даний додаток визначає порядок оплати правничої допомоги (гонорару) адвоката за надання правничої допомоги з подання до суду та правового супроводу судового спору про стягнення заборгованості, пені та інфляційних втрат за договором № 23053 від 15.02.2023 з Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" на користь клієнта.

У пункті 3 додатку до договору сторони погодили, що гонорар адвоката є фіксованим і складає 25 000 грн. 00 коп.

Відповідно до пункту 4.1. договору оплата гонорару адвоката здійснюється клієнтом протягом 3-х банківських днів з дня отримання від адвоката рахунку-фактури.

Пунктом 6 додатку до договору передбачений порядок приймання-передачі наданої правничої допомоги, а саме: правнича допомога вважається наданою після підписання акту приймання-передачі правничої допомоги, який підписується сторонами та скріплюється печатками (за наявності).

У подальшому, 06.02.2024 адвокатом Чумак Оленою Василівною (далі - адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Альфа Сінержи" (далі - клієнт), керуючись умовами договору про надання правничої допомоги № 147 від 12.12.2023 та додатку № 1 від 12.12.2023 до нього, був складений акт приймання-передачі наданої правничої допомоги № 1 (далі - акт наданих послуг, а.с. 7 у томі 2), в якому сторонами було визначено, що адвокат передає, а клієнт приймає правничу допомогу в обсязі, кількості та вартістю, вказаних у наведеній в акті таблиці, а саме: подання та повний супровід судової справи № 904/6561/23 у Господарському суді Дніпропетровської області про стягнення заборгованості з Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Сінержи", вартістю 25 000 грн. 00 коп.

Крім того, на підтвердження оплати наданих послуг професійної правничої допомоги позивачем до матеріалів заяви про ухвалення додаткового рішення додано рахунок-фактуру № 01 від 12.12.2023 на суму 25 000 грн. 00 коп. (а.с. 6 у томі 2) та платіжну інструкцію № 183 від 18.12.2023 на суму 25 000 грн. 00 коп. із призначенням платежу "сплата за послуги правничої допомоги згідно з договором № 147 від 12.12.2023, рахунок № 01 від 12.12.2023, без ПДВ" (а.с. 5 у томі 2).

Відповідно до положень частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Приписами частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

При здійснені розподілу між сторонами спору судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує результат розгляду спору, умови договору про надання правничої допомоги, укладеного між стороною спору та адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро), обсяги наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи, а також, в порядку статті 86 Господарського процесуального кодексу України, здійснює належну оцінку поданим стороною, яка понесла витрати на професійну правничу допомогу, доказам фактичного надання їй адвокатських послуг, їх прийняття стороною спору на підставі акта приймання-передачі послуг з виставленням адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро) клієнту рахунка на оплату таких послуг.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Слід зазначити, що відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04, рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Частинами 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, заперечуючи проти заяви про ухвалення додаткового рішення, відповідачем було подано клопотання про залишення вказаної заяви позивача без розгляду із посиланням на положення статей 6, 170 Господарського процесуального кодексу України та зазначенням про те, що вказана заява не містить відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету у позивача та відповідача.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення вказаного клопотання відповідача з огляду на таке:

- позовна заява була подана до суду за допомогою системи "Електронний суд", при прийнятті до розгляду якої судом було здійснено запити про наявність зареєстрованих Електронних кабінетів ЄСІТС як позивача, так і у відповідача, про наявність яких отримані та залучені до матеріалів справи відповіді № 367393, № 367396 (а.с. 175-176 у томі 1);

- під час розгляду справи відповідачем вже було подане клопотання про залишення позовної заяви без руху (вх. суду № 66194/23 від 28.12.2023), яке було обґрунтоване аналогічними доводами, та у подальшому, не було підтримане самим відповідачем, оскільки ним було з`ясовано, що позовна заява подана через Електронний кабінет в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (вказані обставини викладені в тексті ухвали суду від 24.01.2024);

- наразі справа вже розглянута судом, заява про ухвалення додаткового рішення подана позивачем через систему "Електронний суд" і обов`язок позивача з повідомлення про наявність електронного кабінету позивача відсутній, крім того, у запереченнях від 13.02.2024 позивачем додатково повідомлено про наявність у позивача та відповідача електронних кабінетів в системі "Електронний суд";

- в аспекті зазначеного господарський суд вважає за доцільне звернутись до практики Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях вказує на те, що "при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (див. рішення у справі "Walchli v. France", заява №35787/03, пункт 29, 26.07.2007; "ТОВ "Фріда" проти України", заява № 24003/07, пункт 33, 08.12.2016). Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/10965/17, 03.12.2018 у справі № 904/5995/16 та ухвалі Верховного Суду від 06.03.2020 у справі № 911/1974/18.

Виходячи з принципів розумності та справедливості, не допускаючи проявів надмірного формалізму, оцінивши всі вказані обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення клопотання відповідача про залишення заяви позивача без розгляду.

Також суд критично оцінює доводи відповідача, які викладені у запереченнях проти заяви позивача про ухвалення додаткового рішення, з огляду на таке.

Під час розгляду справи судом, позивачем (в особі адвоката, який здійснює представництво інтересів позивача): були подані всі заяви по суті справи; була забезпечена явка представника у всі судові засідання; позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Сінержи" до Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" про стягнення заборгованості за договором про закупівлю № 23053 від 15.02.2023 задоволено у повному обсязі; розмір задоволених позовних вимог складає 2 818 695 грн. 08 коп.; заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу складає менше 1% від вказаного розміру задоволених вимог.

Враховуючи, що у даній справі відповідачем не доведено неспівмірність заявлених до компенсації витрат на правничу допомогу, суд оцінив витрати позивача з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також час, який міг би витратити адвокат на вивчення матеріалів по справі та підготовку позовної заяви як кваліфікований фахівець, сукупний час, витрачений на опрацювання спірних правовідносин, та дійшов висновку про те, що справедливою та співрозмірною є компенсація витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000 грн. 00 коп., яка заявлена до стягнення позивачем.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, вказані витрати на професійну правничу допомогу покладаються на відповідача; стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 25 000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 126, 129, 234, 238, 244, 256-259 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Сінержи" про ухвалення додаткового рішення - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" (вулиця Академіка Белелюбського, будинок 7, м. Дніпро, 49038; ідентифікаційний код 00659101) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Сінержи" (вулиця Подолинського Сергія, будинок 31, м. Дніпро, 49000; ідентифікаційний код 39414945) 25 000 грн. 00 коп. - витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст додаткового рішення підписаний - 21.02.2024.

Суддя Ю.В. Фещенко