ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року Справа № 902/1351/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Бучинська Г.Б. , суддя Філіпова Т.Л.

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 5 грудня 2023 року, повний текст судового рішення складено 11 грудня 2023 року про зупинення провадження по справі №902/1351/23 (суддя Нешик О.С.)

за позовом ОСОБА_1

до Релігійної організації "Релігійна громада Храму Архістратига Михаїла с.Серебрія Вінницько-Тульчинської Єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України)"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Управління у справах національностей та релігії Вінницької обласної державної адміністрації

про визнання недійсними рішень загальних зборів та статуту

Апеляційну скаргу розглянуто судом без повідомлення учасників справи, відповідно до частин 2, 10 статті 270, частини 13 статті 8 та частини 3 статті 252 ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі Позивач) звернувся до Господарського суду Вінницької області з позовом до Релігійної організації "Релігійна громада Храму Архістратига Михаїла с.Серебрія Вінницько-Тульчинської Єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України)" (надалі Відповідач) з такими позовними вимогами:

· визнати недійсним статут Відповідача (ідентифікаційний код: 26339339) у новій редакції (2023 року), який має нову назву - "Статут Релігійної організації "Релігійна громада Храму Архістратига Михаїла с.Серебрія Вінницько-Тульчинської Єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України)" (нова редакція)", прийнятий на підставі рішення "окремих неповноважних осіб" Протоколом №1 від 6 вересня 2023 року та Додатком №1 та №2 до нього (підписаний ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від імені Релігійної організації (ідентифікаційний код: 26339339), затверджений Наказом начальника Управління у справах національностей та релігій Вінницької обласної військової адміністрації Салецьким Ігорем Олександровичем №106 від 25 вересня 2023 року;

· визнати недійсним рішення Загальних зборів Відповідача, яке оформлене Протоколом №1, що нотаріально завірений 6 вересня 2023 року, та Додатком №1 та №2 (дата проведення зборів 12 серпня 2023 року) до нього.

В обгрунтування позовних вимог Позивач вказує, що у зв`язку із прийняттям Закону України №4128-Д «Про внесення змін до деяких законів України щодо підлеглості релігійних організацій та процедури державної реєстрації релігійних організацій зі статусом юридичної особи» і створенням нововї «Православної Церкви України», 13 серпня 2023 року Протоколом № 1 підписаного настоятелем (керівником на той час ОСОБА_1 ), було ухвалено рішення про підтвердження належності релігійної громади Українській Правосланій Церкві під головуванням Блаженнішого Митрополита Онуфрія, з релігійним центром у м. Київі. Натомість, 27 вересня 2023 року начальником Управління у справах національностей та релігій Вінницької обласної військової адміністрації Салецьким Ігорем Олександровичем було ухвалено наказ від 25 вересня 2023 року за №106, яким було зареєстровано статут Релігійної організації в новій редакції. Позивач вважає, що вказані рішення приймалися невідомими особами, які ніколи не були членами Парафіяльних зборів та Релігійної громади, до відповідного списку членів Релігійної громади.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 5 грудня 2023 року у справі №902/1351/23: залучено до участі у розгляді справи №902/1351/23 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Управління у справах національностей та релігії Вінницької обласної державної адміністрації та запропоновано Третій особі - протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали надати суду письмові пояснення, в яких висловити свою процесуальну позицію відносно заявленого позову. Також даною ухвалою зобов`язано Відповідача протягом п`яти днів з дня отримання цього судового рішення направити Третій особі копію відзиву на позовну заяву з доданими до нього документами, докази про що надати суду. Поряд з тим, суд першої інстанції в даній ухвалі в задоволенні клопотання Позивача про проведення почеркознавчої експертизи б/н від 23 жовтня 2023 року в справі №902/1351/23 відмовив, а клопотання Відповідача про зупинення провадження б/н від 24 листопада 2023 року в справі №902/1351/23 до закінчення перегляду судового рішення у подібних правовідносинах у справі №906/1330/21 у касаційному порядку з задоволив.

Вказана ухвала обгрунтована тим, що Великою Палатою Верховного Суду у справі №906/1330/21 вирішуються подібні правові питання, які покладені в основу позову у справі №902/1351/23, а тому, на переконання суду, за результатом розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 906/1330/21 можуть бути сформовані правові позиції, релевантні для ухвалення законного судового рішення у справі № 902/1351/23.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, представник Позивача звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Вінницької області від 5 грудня 2023 року в справі №902/1351/23 про зупинення провадження та направити справу до Господарського суду Вінницької області для продовження розгляду. Відмовити в задоволенні клопотання про призначення експертизи по справі.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт зазначає, що сам факт розгляду Великою Палатою Верховного Суду схожої справи не є підставою для зупинення провадження по справі. На перекоання апелянта для зупинення розгляду справи, до постановлення рішення в іншій справі, не достатньо лише взаємопов`язаності справ. Позивач вважає, що якщо суд має достатньо доказів та правових підстав для розгляду та вирішення спору по суті, справа не зупиняється. Апелянт при цьому вказав, що в ухвалі від 5 грудня 2023 року не наведено, яким чином рішення Великої Палати по справі №906/1330/21 може вплинути на справу № 902/1351/23.

Крім того, скаржник звертає увагу суду першої інстанції, що на час проведення експертизи, суд має право зупинити провадження по справі. Зазначає, що разом з позовною заявою позивач подавав клопотання про призначення почеркознавчої експертизи. Суд розглянув клопотання про призначення експертизи разом з клопотанням Відповідача про зупинення провадження до розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду. За доводами апелянта час проведення експертизи, Велика Палата Верховного Суду могла вже і винести рішення. У такій ситуації вважає, що суд першої інстанції міг призначити почеркознавчу експертизу і зупинити на підставі цього провадження по справі. Зауважує, що такі дії суду є необ`єктивними, оскільки, в позовній заяві Позивач стверджує, що Додаток №1 та №2 до Протоколу №1 від 6 вересня 2023 року має підроблені підписи, і що відмовляючи в задоволенні клопотання, суд зазначив, що для проведення експертизи необхідні вільні та умовно-вільні зразки підписів. Апелянт в свою чергу вважає, що для відповіді на таке питання, експертові не потрібні вільні або умовно вільні підписи. Для цього достатньо порівняти підписи між собою. Позивач констатує, що суд зазначив про необхідність наявності вільних та експериментальних зразків підписів, та вважає, що вільні та експериментальні зразки необхідні для відповіді на інше питання, а саме: "Чи виконано підпис від імені особи (прізвище, ім`я, по батькові особи, від імені якої зазначено підпис) у документі (назва документа та його реквізити, графа, рядок) тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою?". Констатує, що таке питання в експертизі не ставилося, а тому вільні та експериментальні підписи для проведення експертизи не потрібні, оскільки, експерт порівняє пари (або 3-4 підписи) підписів між собою та зазначить чи виконані вони однією чи різними особами. У зв`язку з цим, на переконання Позивача, судом необгрунтовано відхилено клопотання Позивача про призначення судово-почеркознавчої експертизи.

Ухвалою Північнозахідного апеляційного господарського суду від 23 січня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Позивача та запропоновано Відповідачу подати відзив на апеляційну скаргу з доказами його надсилання Позивачу (том 2, а.с. 44).

Північно-західний апеляційний господарський суд констатує, що відповідно до частини 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України: у суду апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження, з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Згідно частини 2 статті 270 Господарського процесуального кодексу України: розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Частиною 3 статті 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

В силу дії частини 2 статті 271 Господарського процесуального кодексу України: апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи; з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Згідно частини 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України: розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В силу дії пункту 12 частини 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України: Окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції: про зупинення провадження у справі.

Відповідно, оскаржувана ухвала підлягає розгляду апеляційним господарським судом без повідомлення учасників справи.

З огляду на вищевказане, колегія апеляційного господарського суду дослідивши матеріали справи на предмет їх підставності та предметності в розрізі вимог частини 2 статті 271 Господарського процесуального кодексу України, ухвалила рішення здійснювати розгляд даної скарги без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, в такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно, ухвалою суду від 23 січня 2023 року повідомлено сторін про те, що розгляд справи №902/1351/23 проводитися в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи, та що постанова по даній справі буде виготовлена до 22 лютого 2024 року.

30 січня 2024 року через підсистему «Електронний суд» Північно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив Третьої особи, в котрому остання, заперечила проти задоволення апеляційної скарги, просила залишити ухвалу місцевого господарського суду без змін. Зазначивши при цьому, що основною підставою для зупинення розгляду справи є необхідність забезпечення єдності судової практики. На переконання Третьої особи, ухвала Господарського суду Вінницької області від 5 грудня 2023 року в справі №902/1351/23 щодо зупинення провадження у справі, на підставі пункту 7 частини 1 статті 228 ГПК України до перегляду судового рішення у подібних правовідносинах Великою Палатою Верховного Суду у справі №906/1330/21 є законною та обґрунтованою.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що апеляційної скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. При цьому, колегія суду виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи предметом позову в даній справі є: визнання недійсним статут Відповідача (ідентифікаційний код: 26339339) у новій редакції (2023 року), який має нову назву - "Статут Релігійної організації "Релігійна громада Храму Архістратига Михаїла с.Серебрія Вінницько-Тульчинської Єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України)" (нова редакція)", прийнятий на підставі рішення "окремих неповноважних осіб" Протоколом №1 від 6 вересня 2023 року та Додатком №1 та №2 до нього (підписаний ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від імені Релігійної організації (ідентифікаційний код: 26339339), затверджений Наказом начальника Управління у справах національностей та релігій Вінницької обласної військової адміністрації Салецьким Ігорем Олександровичем №106 від 25 вересня 2023 року; визнати недійсним рішення Загальних зборів Відповідача, яке оформлене Протоколом №1, що нотаріально завірений 6 вересня 2023 року, та Додатком №1 та №2 (дата проведення зборів 12 серпня 2023 року) до нього.

В обгрунтування позовних вимог Позивач вказує, що у зв`язку із прийняттям Закону України №4128-Д «Про внесення змін до деяких законів України щодо підлеглості релігійних організацій та процедури державної реєстрації релігійних організацій зі статусом юридичної особи» і створенням нововї «Православної Церкви україни», 13 серпня 2023 року Протоколом № 1 підписаним настоятелем (керівником на той час ОСОБА_1 ), було ухвалено рішення про підтвердження належності релігійної громади Українській Правосланій Церкві під головуванням Блаженнішого Митрополита Онуфрія, з релігійним центром у м. Київі. Натомість, 27 вересня 2023 року начальником Управління у справах національностей та релігій Вінницької обласної військової адміністрації Салецьким Ігорем Олександровичем було ухвалено наказ від 25 вересня 2023 року за №106, яким було зареєстровано статут Релігійної організації в новій редакції. Позивач вважає, що вказані рішення приймалися невідомими особами, які ніколи не були членами Парафіяльних зборів та Релігійної громади, до відповідного списку членів Релігійної громади.

Разом з позовною заявою, 30 жовтня 2023 року, Позивач звернувся із клопотанням про проведення почеркознавчої експертизи б/н від 23 жовтня 2023 року (том 1, а.с.162-167), де просив суд призначити у справі судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої просив поставити такі питання:

· "чи виконані підписи у Додатку №1 та Додатку №2 до Протоколу №1 від 6 веерсня 2023 року ... по кожній позиції однією і тією ж самою особою чи різними?"

· "чи виконані підписи у Додатку №1 та №2 навпроти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 саме цими особами, а не іншими особами?"

· "чи виконані підпис, які містяться напроти ОСОБА_2 в нотаріально завіреному Протоколі №1 від 6 вересня 2023 року та підпис навпроти Кучмей Т.І. у Додатку №1 та №2 до Протоколу №1 від 6 вересня 2023 року... однією особою чи різними?"

· "чи виконані підпис, які містяться навпроти ОСОБА_3 в нотаріально завіреному Протоколі №1 від 6 вересня 2023 року та підпис навпроти Бойчук О.М. у Додатку №1 та №2 до Протоколу №1 від 6 вересня 2023 року ... однією особою чи різними?"

24 листопада 2023 року на адресу суду першої інстанції надійшло клопотання Відповідача про зупинення провадження б/н від 24 листопада 2023 року, в якому заявник просив суд зупинити провадження у справі №902/1351/23 до закінчення перегляду судового рішення у подібних правовідносинах у справі №906/1330/21 у касаційному порядку.

Згідно з пунктами 4 і 11 частини першої статті 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи та пунктом 7 частини першої статті 228 Господарського процесуального кодексу України - у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Порядок та умови зупинення провадження у справі врегульовано положеннями статей 227, 228 Господарського процесуального кодексу України, в яких наведено вичерпний перелік підстав, за яких суд, відповідно, зобов`язаний та має право зупинити провадження у справі.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд апеляційної інстанції керувався нормами пункту 5 частини першої статті 227, пунктом 7 частини першої статті 228 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду та у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Відтак, застосовуючи наведену правову норму, за вимогами статті 234 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині ухвали суд має зазначити обґрунтування висновків, яких дійшов суд при постановленні ухвали, зокрема щодо неможливості розгляду справи.

Згідно зі статтею 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Верховний Суд, зокрема: здійснює аналіз судової статистики, узагальнення судової практики; забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом; здійснює інші повноваження, визначені законом.

Згідно з частиною 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд враховує, що судовими рішеннями в подібних правовідносинах, зокрема, є такі рішення, де подібними є предмет та підстави позову, схожість суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також фактичних обставин, що формують зміст спірних правовідносин.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, місцевий господарський суд виходив з того, що правовідносини у справі є подібними зі справою, яка розглядається, у зв`язку з чим наявні підстави для зупинення провадження у справі № 902/1351/23 до закінчення перегляду судового рішення у подібних правовідносинах у справі №906/1330/21, що перебуває на розгляді Великої Палати Верховного Суду.

Колегія суддів зауважує, що для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід у кожному випадку з`ясовувати, як саме пов`язана справа, що розглядається господарським судом, зі справою, яка розглядається іншим судом.

Таким чином, застосовуючи наведену правову норму, за вимогами статті 234 Господарського процесуального кодексу України, у мотивувальній частині ухвали має бути зазначено обґрунтування висновків, яких дійшов суд при постановленні ухвали, зокрема щодо подібності правовідносин.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

З дослідженого колегією суддів вбачається, що позовними вимогами у даній справі є визнання недійсним статуту Релігійної організації у новій редакції та визнання рішення загальних зборів недійсним, яке ніби-то прийнято в супереч закону та неповноважними особами. У позовній заяві неодноразово згадується про сторонніх неповноважних осіб, що видали себе за членів релігійної громади.

Згідно інформації, зазначеної в Єдиному державному реєстрі судових рішень ухвалою Верховного Суду, у складі палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів‚ корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду від 20 червня 2023 року справу №906/1330/21 передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду, з метою вирішення виключних правових проблем, які полягають в наступних питаннях:

· яким чином має визначається членство в релігійній громаді, якщо статутом не передбачено фіксоване членство та відсутній облік членів релігійної громади?

· яким чином визначається правомочність (повноважність) загальних зборів (дві третини від кількості членів релігійної громади) приймати рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту, якщо статутом не передбачено фіксоване членство та облік членів релігійної громади?

· чи порушуються прийняттям рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту права керівника (настоятеля) релігійної організації, що не згодний з таким рішенням, якщо він його оскаржує з підстав прийняття неповноважними членами організації?

· чи є рішення про зміну підлеглості у канонічних та організаційних питаннях втручанням у право первісної релігійної громади та її настоятеля, що не згодний з рішенням про зміну підлеглості, сповідувати свою релігію спільно з іншими у розумінні статті 11 у поєднанні зі статтею 9 Конвенції? Чи було порушено таке право відповідно до конкретних обставин справи?

У мотивувальній частині, а саме у пункті 56 ухвали від 20 червня 2023 року у справі № 906/1330/21, Верховний Суд у складі палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів‚ корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду зазначив, що рішення про зміну підлеглості не приймалось безпосередньо державою, але було наслідком прийнятого 17 січня 2019 року Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо підлеглості релігійних організацій та процедури державної реєстрації релігійних організацій зі статусом юридичної особи", яким встановлено відповідну процедуру; окрім того, рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту було зареєстровано державою в особі державної адміністрації в порядку, встановленому статтею 14 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації"; закон передбачає можливість відмови, якщо зміни і доповнення статутів або діяльність суперечать чинному законодавству, що означає обов`язок уповноваженого державного органу перевіряти дотримання процедури з метою захисту прав заінтересованих осіб. Без проведення реєстраційних дій первісна релігійна громада не втрачає правосуб`єктність.

Судді палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів КГС ВС, зважаючи на завдання господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі, вважають, що у цій справі необхідно перевірити, чи вплинув фактичний процес реалізації та застосування Закону України від 17 січня 2019 року №2673-VIІI "Про внесення змін до деяких законів України щодо підлеглості релігійних організацій та процедури державної реєстрації релігійних організацій зі статусом юридичної особи" на гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод права позивача, у зв`язку із чим винесено на розгляд такі питання.

Тобто, Великою Палатою Верховного Суду у справі №906/1330/21 вирішуються подібні правові питання, які покладені в основу позову у справі №902/1351/23.

Колегія суддів приходить до висновку про пов`язаність справ №902/1351/23 та №906/1330/21, і відповідно об`єктивну неможливість розгляду справи №902/1351/23 до вирішення справи №906/1330/21, оскільки висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах у справі №906/1330/21 матиме значення для надання правової оцінки, зокрема щодо застосування норм статті 8 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" у справі №902/1351/23, та, зважаючи на те, що питання у цій справі стосуються захисту прав людини і основоположних свобод, що гарантуються Конституцією та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, а вирішення правової проблеми необхідне для забезпечення принципу пропорційності, тобто належного балансу між інтересами сторін у справі та задля забезпечення єдності судової практики, дотримання принципу верховенства права, складовою якої є юридична визначеність.

Наведене вище, на переконання суду апеляційної інстанції, спростовує доводи апелянта про те, що жодних подібних правовідносин у справах №902/1351/23 та №906/1330/21 немає.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 45 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Велика Палата Верховного Суду у визначених законом випадках здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права.

Відповідно до частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В силу дії пункту 7 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

З огляду на все вищеописане, враховуючи предмет та підстави позову у даній справі, з метою дотримання принципу єдності правозастосовчої практики, зважаючи на те, що у справі №906/1330/21 можуть бути сформовані висновки (щодо застосування норм Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації"), які впливатимуть на правильність вирішення спору у справі №902/1351/23, серед іншого щодо членства в релігійній громаді, та з метою формування єдиної правозастосовчої практики, колегія суддів прийшла до висновку про наявність правових підстав для зупинення провадження у справі №902/1351/23 до перегляду судового рішення у подібних відносинах Великою Палатою Верховного Суду у справі №906/1330/21 та опублікування повного тексту постанови, у зв`язку із чим, підстави для зміни чи скасування ухвали Господарського суду Вінницької області від 5 грудня 2023 року у справі №902/1351/23 в цій частині відсутні.

При цьому, зважаючи на те, що апеляційна скарга також містить незгоду з ухвалою в частині відхилення Господарським судом Вінницької області клопотання Позивача від 23 жовтня 2023 року про призначення судової почеркознавчої експертизи, колегія суду зауважує таке.

У частині 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України наведено перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції, до яких віднесено ухвали про призначення експертизи (пункт 11) та про зупинення провадження у справі (пункт 12).

При цьому ухвала про відмову в призначенні експертизи до вказаного переліку не входить, а відтак, за правилами ГПК України окремо від рішення суду оскаржена бути не може.

При цьому, за змістом пункту 4 частини 5 статті 260 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Отже, у випадку, якщо апеляційну скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, така скарга підлягає поверненню апелянтові.

Водночас, у даному випадку Позивачем у одній апеляційній скарзі об`єднано вимоги щодо оскарження ухвали Господарського суду Вінницької області від 5 грудня 2023 року в справі №902/1351/23 як в частині, яка підлягає оскарженню окремо від рішення суду (зупинення провадження), так і в частині, яка не підлягає оскарженню окремо від рішення суду (відмова у призначенні експертизи), в той час як ГПК України не надає апеляційному суду можливості повернути апелянтові апеляційну скаргу лише в частині до перегляду ухвали в котрій винесено обидва цих рішення судом першої інстанції.

З огляду на вказані вище обставини, подана Позивачем апеляційна скарга в частині відмови у задоволенні клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи колегією суддів у цьому апеляційному провадженні не розглядається.

При цьому колегія суддів зауважує апелянтові на тому, що за приписами частини 3 статті 255 Господарського процесуального кодексу України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду включаються до апеляційної скарги на рішення суду, а відтак, він не буде позбавлений можливості заперечити проти відхилення клопотання про призначення експертизи у разі оскарження ним судового рішення, прийнятого за наслідками розгляду справи №902/1351/23 (як і буде позбавлений права подати разом з апеляційною скаргою і клопотання про призначення експертизи).

При цьому не має значення, чи ця ухвала є протокольною чи викладеною у вигляді окремого рішення суду (ухвали). Ця норма означає, що доводи щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права при винесенні ухвали включаються в текст апеляційної скарги, а сама ухвала не зазначається в апеляційній скарзі окремо (як оскаржуване рішення), щодо неї скаржник не формулює окремих вимог (зокрема, не просить її скасувати), за її оскарження не сплачується судовий збір, а строк на її оскарження збігається зі строком на оскарження рішення суду першої інстанції. Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 10 липня 2023 року у справі №910/13020/22.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господасрького процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Натомість, скаржником не подано судовій колегії належних та достатніх доказів, які стали б підставою для скасування рішення місцевого господарського суду. Посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору.

Відтак оскаржена ухвала є вмотивованою, місцевим судом зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтуються його висновки.

Враховуючи усе вищевстановлене в даному судовому рішенні, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга Позивача не підлягає до задоволення та спростовується усім вищеописаним в даній постанові, а відтак апеляційний господарський суд залишає оспорювану ухвалу без змін з огляду на її законність і обгрунтованість, а також те, що при прийнятті даної постанови, Північно-західним апеляційним господарським судом не встановлено обставин, що б вказували на необхідність скасування даної ухвали (в розумінні частини 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 129, 269-276, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 5 грудня 2023 року по справі №902/1351/23 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Вінницької області від 5 грудня 2023 року по справі №902/1351/23 - залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Відповідно до частини 1 статті 287 ГПК України, дана справа не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків, визначених у підпунктах а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України.

5. Справу № 902/1351/23 повернути Господарському суду Вінницької області.

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Філіпова Т.Л.