ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відстрочення виконання рішення суду

20.02.2024м. Дніпро№ 904/4363/23

Господарський суд Дніпропетровської області

у складі судді Дупляк С.А.,

за участю секретаря судового засідання Євтушенка Д.Є.,

представників учасників справи:

від позивача: Вагнер Д.В. дов. від 22.12.2023 №1-3721;

від відповідача: Дігтяр З.В. дов. від 01.01.2024 №32;

від третьої особи-1: представник не з`явився;

розглянувши заяву боржника (відповідача) про відстрочення виконання судового рішення у справі №904/4363/23

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради

за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ",

про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в:

1. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2023 позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Стягнуто з Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" 30.945.299,70 грн основної заборгованості, 808.211,29 грн трьох процентів річних, 4.251.807,57 грн інфляційних втрат, 540.079,78 грн судового збору.

12.01.2024 на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2023 було видано наказ.

Через систему "Електронний суд" 09.02.2024 від відповідача надійшла заява від 09.02.2024 за №б/н, у якій відповідач просить суд відстрочити виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2023 у справі №904/4363/23 на 12 місяців.

Ухвалою від 09.02.2024 заяву відповідача про відстрочення виконання рішення суду прийнято до розгляду та призначено на 20.02.2024.

У судовому засіданні 20.02.2024 представник відповідача просив заяву про відстрочення судового рішення задовольнити, представник позивача просив відмовити у її задоволенні.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ГПК України заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Відповідно до ст. 233 ГПК України ухвала постановлена у нарадчій кімнаті за результатами оцінки фактичних обставин справи.

Стислий виклад позиції відповідача (заявника)

Заявник зазначає, що він не є фактичним споживачем газу, а є підприємством комунальної форми власності з основним напрямком діяльності Постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря, яке не вправі впливати ні на цінову політику в сфері надання послуг з постачання теплової енергії, ні на стан розрахунків споживачів за надані послуги. Це підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 16.01.2024, витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 16.01.2024, постановою НКРЕКПП від 30.03.2017 №444 та п. 2.2 статуту КП Теплоенерго, затвердженого рішенням Дніпровської міської ради №65/45 від 20.12.2023.

Разом з тим, заявник зазначає, що, враховуючи специфічний вид діяльності підприємства, основною причиною порушення КП Теплоенерго зобов`язання перед АТ Укртрансгаз є низька платіжна дисципліна кінцевих споживачів підприємства, основними споживачами серед яких є така незахищена категорія як населення.

Також заявник звертає увагу, що категорія споживачів КП Теплоенерго населення відноситься до найбільш неплатоспроможних. Про це свідчить звіт про стан розрахунків за послуги теплопостачання за категоріями споживачів станом на 30.09.2023, відповідно до якого із загальної заборгованості в розмірі 1.541.039.745,62 грн, заборгованість населення складає 1.248.573.821,58 грн. Відповідно до останнього актуального звіту про стан розрахунків за послуги теплопостачання за категоріями споживачів станом на 31.12.2023 загальна заборгованість споживачів підприємства зросла до 1.873.523.099,72 грн, з яких заборгованість населення - 1.562.212.002,42 грн.

Таким чином, із наведених документів вбачається, що заборгованість споживачів КП Теплоенерго в умовах воєнного стану зросла та продовжує рости. При тому, що підприємство вправі повноцінно здійснювати свої розрахунки з кредиторами виключно у випадку наявності відповідних коштів на рахунку, кількість яких перебуває у безпосередній залежності від платіжної дисципліни кінцевих споживачів, яка в умовах війни та інших обмежувальних для підприємства заходів дійшла до критичної позначки.

На виконання положень постанови КМУ №812 від 19.07.2022 КП Теплоенерго зобов`язане було укласти з постачальником природного газу договір про договірне списання від 14.10.2022. Умовами даного договору підтверджено повне автономне усунення підприємства від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд, оскільки ним регламентовано автоматичне перерахування усіх наявних на рахунку коштів в порядку черговості, до якої навіть не входять такі основоположні витрати, як підтримання технологічного процесу з надання комунальних послуг тощо. Кошти для виконання зобов`язань боржника перед стягувачем відносяться до сьомої, тобто останньої черги і підприємство не вправі було змінювати цю чергу в силу її нормативної визначеності на законодавчому рівні.

24.08.2023 набрали чинності зміни до постанови КМУ №812 від 19.07.2022, якими покладено додатковий обов`язок на теплопостачальні організації, які беруть участь в процедурі врегулювання заборгованості і відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» (далі - Закон №1730) включені в спеціальний Реєстр, - відкрити відповідні небюджетні рахунки в органах Казначейства, на які надходять всі отримані від основного виду господарської діяльності кошти та в подальшому підлягають також автоматичному розподілу відповідно до встановленої черговості. На виконання вимог Постанови КМУ №896 від 31.08.2023 відповідачем було відкрито зазначені небюджетні рахунки і згаданий алгоритм автоматичного перерахування усіх наявних на рахунках коштів продовжує діяти станом по сьогоднішній день.

Вищевикладене підтверджується повідомленнями про відкриття рахунків від 31.08.2023 та повідомлення Міністерства розвитку громад і територій України про внесення змін до Реєстру №8/101/3233-22 від 20.09.2022.

Наведене підтверджує, що підприємство не має можливості самостійно розпоряджатись своїми коштами в силу наведених вище об`єктивних, незалежних від нього обставин, які усувають його від даного процесу. Такі обставини в свою чергу є свідченням відсутності вини в порушенні своїх зобов`язань перед стягувачем.

Таким чином, прострочення оплати перед АТ Укртрансгаз виникло поза межами волі підприємства. КП Теплоенерго було позбавлене можливості впливу на порядок, строки та розмір розрахунків зі стягувачем, оскільки вищенаведені обставини унеможливлюють автономність теплопостачальної організації визначення порядку розподілу коштів, які надійшли на її рахунок. Хоч і зазначений перерозподіл проводиться щодо усіх коштів, які об`єктивно заходили на рахунок.

Крім того, попри наявність основних причин порушення взятих КП Теплоенерго зобов`язань перед АТ Укртрансгаз існують ще незалежні від нього об`єктивні обставини, які безпосередньо впливали та продовжують впливати на платіжні можливості підприємства та здійснюють значний тиск, який в умовах дії воєнного стану в Україні лише посилився. До них відносяться такі:

Закон України Про внесення змін до деяких законів України щодо діяльності з примусового виконання судових рішень, рішень інших органів (посадових осіб) у період дії воєнного стану яким було введено заборону примусового виконання рішень про стягнення з фізичної особи заборгованості за житлово-комунальні послуги;

Закон України Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання протягом дії воєнного стану та подальшого відновлення, яким запроваджено мораторій на підвищення тарифів на теплову енергію під час дії воєнного стану та шести місяців після його завершення;

постанова КМУ від 05.03.2022 № 206 Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану, якою встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги;

- необмеженість КП Теплоенерго лише зобов`язаннями перед АТ Укртрансгаз, оскільки підприємство обтяжене додатковими зобов`язаннями, зокрема за договорами реструктуризації на сукупну суму 2.778.308.780,03 грн.

Це підтверджується долученими копіями: рішення Дніпровської міської ради від 16.11.2022 №7/29 Про погодження реструктуризації заборгованості КП Теплоенерго за договорами про реструктуризацію заборгованості за природній газ з НАК Нафтогаз України; договорів про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ №157/7/1730-РЗ від 06.01.2023; №157/8/1730-РЗ від 06.01.2023, №157/9/1730-РЗ від 06.01.2023; №157/10/1730-РЗ від 06.01.2023; № 157/11/1730-РЗ від 06.01.2023.

Разом з тим, відповідач звертає увагу, що станом на сьогоднішній день у провадженні Господарського суду Дніпропетровської області перебуває справа № 904/6034/23, відкрита за пред`явленим до КП Теплоенерго позовом Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Дніпрогаз про стягнення 62.068.469,45 грн, що свідчить про додаткове посилення фінансового тиску на й без того збиткове підприємство, яке в умовах воєнного стану критичного зменшення плати за послуги, мораторію на підвищення тарифів, позбавлене важелів впливу на економіку свого підприємства.

Таким чином, порушення КП Теплоенерго зобов`язань перед АТ Укртрансгаз виникло з незалежних від підприємства причин та обставин, існування яких виключає наявність будь яких умисних дій з його сторони а в порушенні прав стягувача.

Стислий виклад позиції позивача

АТ «Укртрансгаз» звертає увагу суду на те, що складне фінансове становище боржника, яким обґрунтована винятковість обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, не може бути безумовною підставою для надання розстрочки виконання судового рішення.

Крім того, АТ «Укртрансгаз» вважає, що боржником не надано доказів, які б могли підтвердити виняткові обставини в контексті розгляду даної заяви для її задоволення, оскільки показники, які зазначені у фінансовій звітності боржника, є результатом його господарської діяльності, а відповідно таке підприємство має самостійно нести відповідальність за неналежне планування своєї господарської діяльності та не повинно порушувати права інших господарюючих суб`єктів, передбачену законодавством України.

АТ «Укртрансгаз» звертає увагу на те, що господарська діяльність здійснюється на власний ризик, за власним комерційним розрахунком щодо наслідків вчинення відповідних дій, суб`єкт господарювання повинен самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утриматись від) таких дій.

Крім того, ризики від власної господарської діяльності боржника не можуть покладатися на інших учасників господарських відносин, оскільки це порушує принцип розумності та справедливості.

Тяжке фінансове становище підприємства (на що посилається боржник) не є незвичайною і непрогнозованою обставиною в умовах ринкової економіки, а є одним із можливих ризиків підприємницької діяльності та в умовах фінансової кризи в країні носить загальний характер, як для боржника так і для стягувача.

КП «Теплоенерго» не надано жодних доказів, які б свідчили про можливість погашення заборгованості останнього перед позивачем в період, на який запитується відстрочення рішення суду, а також не підтверджено належними та допустимими доказами вжиття КП «Теплоенерго» заходів спрямованих на врегулювання питання заборгованості перед Позивачем в рамках Закону.

Ураховуючи викладене, складне фінансове становище КП «Теплоенерго», яким обґрунтована винятковість обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, з урахуванням того, що господарська діяльність здійснюється ним на власний ризик, не може бути безумовною підставою для надання розстрочки виконання судового рішення.

Також позивач зазначає, що на АТ «Укртрансгаз» покладено суспільно-важливу і стратегічну функцію по своєчасному й безперебійному забезпеченню суб`єктів господарювання та соціальної сфери України природним газом, надійного та безпечного функціонування Єдиної газотранспортної системи України, а також забезпечення транзиту газу за міждержавними угодами.

2. ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2023 позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Стягнуто з Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" 30.945.299,70 грн основної заборгованості, 808.211,29 грн трьох процентів річних, 4.251.807,57 грн інфляційних втрат, 540.079,78 грн судового збору.

12.01.2024 на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2023 було видано наказ.

3. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України обов`язковість рішень суду відноситься до основних засад судочинства.

Частиною 1 ст. 239 ГПК України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Підставою для відстрочки можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

При цьому слід мати на увазі, що вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Оцінюючи доводи заяв про відстрочення виконання судового рішення, суди повинні враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний майновий стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.

Отже, відстрочення виконання рішення суду є таким законодавчо врегульованим механізмом відтермінування поновлення порушеного права стягувача, який ґрунтується на об`єктивних, виняткових обставинах, застосування яких не призводить до шкоди сутності права на суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованою Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР.

Згідно із рішенням Конституційного Суду України №16-рп/2009 від 30.06.2009, виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Суд відзначає, що Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.12 Конституційного суду України по справі № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.12. Конституційного суду України по справі № 11-рп/2012). Аналогічну позицію наведено в рішенні від 26.06.2013 Конституційного Суду України у справі № 1 7/2013.

Виходячи з того, що згідно із ст. 1 Конституції України Україна є правовою державою, то обов`язковість виконання судових рішень є обов`язковою гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

Згідно з частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частина перша статті 86 цього Кодексу передбачає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підтвердження наявності обставин, що є підставою для відстрочення виконання рішення суду відповідач зазначає, що основною причиною порушення КП Теплоенерго зобов`язання перед АТ Укртрансгаз, враховуючи специфічний вид діяльності підприємства, є низька платіжна дисципліна кінцевих споживачів підприємства, основними споживачами серед яких є така незахищена категорія як населення.

Також заявник звертає увагу, що категорія споживачів КП Теплоенерго населення відноситься до найбільш неплатоспроможних. Про це свідчить звіт про стан розрахунків за послуги теплопостачання за категоріями споживачів станом на 30.09.2023, відповідно до якого із загальної заборгованості в розмірі 1.541.039.745,62 грн, заборгованість населення складає 1.248.573.821,58 грн. Відповідно до останнього актуального звіту про стан розрахунків за послуги теплопостачання за категоріями споживачів станом на 31.12.2023 загальна заборгованість споживачів підприємства зросла до 1.873.523.099,72 грн, з яких заборгованість населення - 1.562.212.002,42 грн.

Таким чином, із наведених документів вбачається, що заборгованість споживачів КП Теплоенерго в умовах воєнного стану зросла та продовжує рости. При тому, що підприємство вправі повноцінно здійснювати свої розрахунки з кредиторами виключно у випадку наявності відповідних коштів на рахунку, кількість яких перебуває у безпосередній залежності від платіжної дисципліни кінцевих споживачів, яка в умовах війни та інших обмежувальних для підприємства заходів дійшла до критичної позначки.

На виконання положень постанови КМУ №812 від 19.07.2022 КП Теплоенерго зобов`язане було укласти з постачальником природного газу договір про договірне списання від 14.10.2022. Умовами даного договору підтверджено повне автономне усунення підприємства від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд, оскільки ним регламентовано автоматичне перерахування усіх наявних на рахунку коштів в порядку черговості, до якої навіть не входять такі основоположні витрати, як підтримання технологічного процесу з надання комунальних послуг тощо. Кошти для виконання зобов`язань боржника перед стягувачем відносяться до сьомої, тобто останньої черги і підприємство не вправі було змінювати цю чергу в силу її нормативної визначеності на законодавчому рівні.

24.08.2023 набрали чинності зміни до постанови КМУ №812 від 19.07.2022, якими покладено додатковий обов`язок на теплопостачальні організації, які беруть участь в процедурі врегулювання заборгованості і відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» (далі - Закон №1730) включені в спеціальний Реєстр, - відкрити відповідні небюджетні рахунки в органах Казначейства, на які надходять всі отримані від основного виду господарської діяльності кошти та в подальшому підлягають також автоматичному розподілу відповідно до встановленої черговості. На виконання вимог Постанови КМУ №896 від 31.08.2023 відповідачем було відкрито зазначені небюджетні рахунки і згаданий алгоритм автоматичного перерахування усіх наявних на рахунках коштів продовжує діяти станом по сьогоднішній день.

Вищевикладене підтверджується повідомленнями про відкриття рахунків від 31.08.2023 та повідомлення Міністерства розвитку громад і територій України про внесення змін до Реєстру №8/101/3233-22 від 20.09.2022.

Наведене підтверджує, що підприємство не має можливості самостійно розпоряджатись своїми коштами в силу наведених вище об`єктивних, незалежних від нього обставин, які усувають його від даного процесу. Такі обставини в свою чергу є свідченням відсутності вини в порушенні своїх зобов`язань перед стягувачем.

Таким чином, прострочення оплати перед АТ Укртрансгаз виникло поза межами волі підприємства. КП Теплоенерго було позбавлене можливості впливу на порядок, строки та розмір розрахунків зі стягувачем, оскільки вищенаведені обставини унеможливлюють автономність теплопостачальної організації визначення порядку розподілу коштів, які надійшли на її рахунок. Хоч і зазначений перерозподіл проводиться щодо усіх коштів, які об`єктивно заходили на рахунок.

Крім того, попри наявність основних причин порушення взятих КП Теплоенерго зобов`язань перед АТ Укртрансгаз існують ще незалежні від нього об`єктивні обставини, які безпосередньо впливали та продовжують впливати на платіжні можливості підприємства та здійснюють значний тиск, який в умовах дії воєнного стану в Україні лише посилився. До них відносяться такі:

Закон України Про внесення змін до деяких законів України щодо діяльності з примусового виконання судових рішень, рішень інших органів (посадових осіб) у період дії воєнного стану яким було введено заборону примусового виконання рішень про стягнення з фізичної особи заборгованості за житлово-комунальні послуги;

Закон України Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання протягом дії воєнного стану та подальшого відновлення, яким запроваджено мораторій на підвищення тарифів на теплову енергію під час дії воєнного стану та шести місяців після його завершення;

постанова КМУ від 05.03.2022 № 206 Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану, якою встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги;

- необмеженість КП Теплоенерго лише зобов`язаннями перед АТ Укртрансгаз, оскільки підприємство обтяжене додатковими зобов`язаннями, зокрема за договорами реструктуризації на сукупну суму 2.778.308.780,03 грн.

Це підтверджується долученими копіями: рішення Дніпровської міської ради від 16.11.2022 №7/29 Про погодження реструктуризації заборгованості КП Теплоенерго за договорами про реструктуризацію заборгованості за природній газ з НАК Нафтогаз України; договорів про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ №157/7/1730-РЗ від 06.01.2023; №157/8/1730-РЗ від 06.01.2023, №157/9/1730-РЗ від 06.01.2023; №157/10/1730-РЗ від 06.01.2023; № 157/11/1730-РЗ від 06.01.2023.

Разом з тим, відповідач звертає увагу, що станом на сьогоднішній день у провадженні Господарського суду Дніпропетровської області перебуває справа № 904/6034/23, відкрита за пред`явленим до КП Теплоенерго позовом Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Дніпрогаз про стягнення 62.068.469,45 грн, що свідчить про додаткове посилення фінансового тиску на й без того збиткове підприємство, яке в умовах воєнного стану критичного зменшення плати за послуги, мораторію на підвищення тарифів, позбавлене важелів впливу на економіку свого підприємства.

Таким чином, порушення КП Теплоенерго зобов`язань перед АТ Укртрансгаз виникло з незалежних від підприємства причин та обставин, існування яких виключає наявність будь яких умисних дій з його сторони а в порушенні прав стягувача.

В свою чергу, заперечуючи задоволення заяви про відстрочку виконання судового рішення, позивач звертає увагу суду на те, що складне фінансове становище боржника, яким обґрунтована винятковість обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, не може бути безумовною підставою для надання розстрочки виконання судового рішення.

Крім того, АТ «Укртрансгаз» вважає, що боржником не надано доказів, які б могли підтвердити виняткові обставини в контексті розгляду даної заяви для її задоволення, оскільки показники, які зазначені у фінансовій звітності боржника, є результатом його господарської діяльності, а відповідно таке підприємство має самостійно нести відповідальність за неналежне планування своєї господарської діяльності та не повинно порушувати права інших господарюючих суб`єктів, передбачену законодавством України.

АТ «Укртрансгаз» звертає увагу на те, що господарська діяльність здійснюється на власний ризик, за власним комерційним розрахунком щодо наслідків вчинення відповідних дій, суб`єкт господарювання повинен самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утриматись від) таких дій.

Крім того, ризики від власної господарської діяльності боржника не можуть покладатися на інших учасників господарських відносин, оскільки це порушує принцип розумності та справедливості.

Тяжке фінансове становище підприємства (на що посилається боржник) не є незвичайною і непрогнозованою обставиною в умовах ринкової економіки, а є одним із можливих ризиків підприємницької діяльності та в умовах фінансової кризи в країні носить загальний характер, як для боржника так і для стягувача.

КП «Теплоенерго» не надано жодних доказів, які б свідчили про можливість погашення заборгованості останнього перед позивачем в період, на який запитується відстрочення рішення суду, а також не підтверджено належними та допустимими доказами вжиття КП «Теплоенерго» заходів спрямованих на врегулювання питання заборгованості перед Позивачем в рамках Закону.

Ураховуючи викладене, складне фінансове становище КП «Теплоенерго», яким обґрунтована винятковість обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, з урахуванням того, що господарська діяльність здійснюється ним на власний ризик, не може бути безумовною підставою для надання розстрочки виконання судового рішення.

Також позивач зазначає, що на АТ «Укртрансгаз» покладено суспільно-важливу і стратегічну функцію по своєчасному й безперебійному забезпеченню суб`єктів господарювання та соціальної сфери України природним газом, надійного та безпечного функціонування Єдиної газотранспортної системи України, а також забезпечення транзиту газу за міждержавними угодами.

Здійснивши аналіз наданих сторонами обґрунтувань на доказів, суд встановив таке.

Згідно із статутом КП "Теплоенерго" Дніпровської міської ради предметом діяльності підприємства є: виробництво теплової енергії, транспортування її магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами та постачання теплової енергії населенню, підприємствам, організаціям, установам незалежно від форм власності, згідно укладених договорів та угод; надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання тощо (п.2.2. Статуту). Тобто, КП "Теплоенерго" не є фактичним споживачем газу, а є підприємством комунальної форми власності з основним напрямком діяльності - постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря, який не впливає ні на цінову політику в сфері надання послуг з постачання теплової енергії, ні на стан розрахунків споживачів за надані послуги. Згідно останнього актуального звіту про стан розрахунків за послуги теплопостачання по категоріях споживачів станом на 31.12.2023, загальна заборгованість споживачів підприємства зросла до 1.873.523.099,72 грн, з яких заборгованість населення - 1.562.212.002,42 грн (арк. 54,55, том 1);

На своєчасність розрахунків за укладеним договором поставки природного газу вплинули, зокрема, обставини прийняття Закону України Про внесення змін до деяких законів України щодо діяльності з примусового виконання судових рішень, рішень інших органів (посадових осіб) у період дії воєнного стану, яким було введено заборону примусового виконання рішень про стягнення з фізичної особи заборгованості за житлово-комунальні послуги, Закону України Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання протягом дії воєнного стану та подальшого відновлення, яким запроваджено мораторій на підвищення тарифів на теплову енергію під час дії воєнного стану та шести місяців після його завершення; постанова КМУ від 05.03.2022 № 206 Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану, якою встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; необмеженість КП Теплоенерго лише зобов`язаннями перед АТ Укртрансгаз, оскільки підприємство обтяжене додатковими зобов`язаннями, зокрема за договорами реструктуризації на сукупну суму 2.778.308.780,03 грн, що підтверджується: рішеннями Дніпровської міської ради від 16.11.2022 №7/29 Про погодження реструктуризації заборгованості КП Теплоенерго за договорами про реструктуризацію заборгованості за природній газ з НАК Нафтогаз України; договорів про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ №157/7/1730-РЗ від 06.01.2023; №157/8/1730-РЗ від 06.01.2023, №157/9/1730-РЗ від 06.01.2023; №157/10/1730-РЗ від 06.01.2023; №157/11/1730-РЗ від 06.01.2023.

При цьому обґрунтованими є посилання відповідача на значний розмір боргу відповідача за рішенням суду від 13.12.2023, який складає 36.005.318,56 грн перед позивачем за договором, а також на те, що одномоментне стягнення суми боргу може призвести до тяжких наслідків для підприємства (зупинки діяльності, банкрутства), що у свою чергу може призвести до зриву опалювального сезону і виникнення соціальної напруги у м. Дніпро, відстрочка виконання рішення на 12 місяців не є надмірною та такою, що може призвести до невиправданих затримок.

Статтею 331 ГПК України передбачені обставини, з якими закон пов`язує можливість надання відстрочки, та є оціночними, а необхідність використання права на відстрочку, закон відносить на розсуд суду. Вказане право застосовується за визначених в законі умов, з урахуванням всіх обставин справи.

Тобто можливість відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку у будь-якому випадку пов`язується з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

З огляду на те, що основним принципом судочинства має бути відновлення прав та інтересів кредитора, до обов`язків суду відноситься дослідження усієї сукупності обставин потенційної можливості виконання судового рішення, задля отримання кредитором повної суми коштів, що складають предмет заборгованості.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 "Чижов проти України" зазначено, що на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до параграфу 1 статті 6 Конвенції.

Отже, необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін.

Суд враховує те, що підприємство боржника належить до комунальної форми власності з основним напрямком діяльності Постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря, яке не вправі впливати ні на цінову політику в сфері надання послуг з постачання теплової енергії, ні на стан розрахунків споживачів за надані послуги. Це підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 16.01.2024, витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 16.01.2024, постановою НКРЕКПП від 30.03.2017 №444 та п. 2.2 статуту КП Теплоенерго, затвердженого рішенням Дніпровської міської ради №65/45 від 20.12.2023.

Категорія споживачів КП Теплоенерго населення відноситься до найбільш неплатоспроможних. Про це свідчить звіт про стан розрахунків за послуги теплопостачання за категоріями споживачів станом на 30.09.2023, відповідно до якого із загальної заборгованості в розмірі 1.541.039.745,62 грн заборгованість населення складає 1.248.573.821,58 грн. Відповідно до останнього актуального звіту про стан розрахунків за послуги теплопостачання за категоріями споживачів станом на 31.12.2023 загальна заборгованість споживачів підприємства зросла до 1.873.523.099,72 грн, з яких заборгованість населення - 1.562.212.002,42 грн.

Також, суд враховує той факт, що на виконання положень постанови КМУ №812 від 19.07.2022, КП Теплоенерго зобов`язане було укласти з постачальником природного газу договір про договірне списання від 14.10.2022.

На виконання вимог Постанови КМУ №896 від 31.08.2023 відповідачем було відкрито небюджетні рахунки (повідомленнями про відкриття рахунків від 31.08.2023 та повідомлення Міністерства розвитку громад і територій України про внесення змін до Реєстру №8/101/3233-22 від 20.09.2022), тобто підприємство не має можливості самостійно розпоряджатись своїми коштами в силу наведених вище об`єктивних, незалежних від нього обставин, які усувають його від даного процесу.

Водночас позивач не наводить обґрунтувань того, що він наразі перебуває у настільки ж скрутному фінансовому стані.

При цьому, як зазначає відповідач та вбачається з матеріалів справи, ще до набрання рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2023 у справі №904/4363/23 законної сили КП «Теплоенерго» звернулося до АТ «Укртрансгаз» із листом-пропозицією від 02.01.2024 №1/1 укласти договір реструктуризації заборгованості, підтвердженої рішенням суду у справі № 904/4363/23 на основі типової форми, затвердженої постановою КМУ від 29.03.2017 № 222, та підписати відповідний акт звіряння. Крім того, відповідач повторно звернувся для щодо актів звіряння з метою звернення до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України на підставі ст. 3 Закону № 1730 (лист від 12.02.2024 №282).

Ці листи обґрунтовано бажанням відповідача врегулювати наявну заборгованість на підставі положень ст. 5 Закону № 1730, оскільки рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2023 у справі № 904/4363/23 встановлено, що норми цього Закону розповсюджують свою дію на правовідносини сторін.

Крім того, на підтвердження своїх намірів, КП «Теплоенерго» з урахуванням абз. 2 ч. 4 ст. 5. Закону № 1730 було ініційовано відповідну процедуру з отримання гарантії від Дніпровської міської ради як органу місцевого самоврядування, що представляє територіальну громаду міста Дніпро, до комунальної власності якої належить відповідач. Наведене підтверджується листом № 84 від 16.01.2024, відповідно до якого відповідач ініціював відповідну підготовку проекту рішення про погодження та гарантування реструктуризації заборгованості, підтвердженої судовим рішенням у даній справі.

На час розгляду заяви про відстрочення питання прийняття даного рішення включено до порядку денного 47 чергової сесії Дніпровської міської ради, яка відбудеться 21.02.2024, і після прийняття даного рішення, у міському бюджеті мають бути передбачені відповідні кошти на гарантування оплати суми заборгованості, підтвердженої рішенням суду у даній справі.

Тобто, ще до набрання рішенням у даній справі законної сили КП «Теплоенерго» з метою врегулювання підтвердженої заборгованості здійснило комплекс відповідних заходів і 21.02.2024 на черговій сесії Дніпровської міської ради буде розглядатись питання погодження та гарантування реструктуризації заборгованості у даній справі.

При цьому суд враховує, що на даний час існують також незалежні від боржника об`єктивні обставини, які безпосередньо впливають на платіжні можливості підприємства відповідно до змін, внесених на період дії воєнного стану, а саме: заборона примусового виконання рішень про стягнення з фізичної особи заборгованості за житлово-комунальні послуги; мораторій на підвищення тарифів на теплову енергію під час дії воєнного стану та шести місяців після його завершення; до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Суд припускає, що негайне звернення стягнення на кошти і майно боржника у виконавчому провадженні навіть якщо і може забезпечити виконання рішення у даній справі, однак з великою вірогідністю не буде сприяти ефективному відновленню та може порушити господарську діяльність боржника, яка направлена на забезпечення вирішення соціально важливих питань населення, або зможе призвести до банкрутства підприємства боржника, що також не бути сприяти можливості виконання рішення у справі.

Враховуючи стан, у якому перебувають обидва підприємства (стягувача та боржника), з метою дотримання балансу інтересів сторін, суд враховує як доводи боржника, наведені у заяві про відстрочення виконання рішення суду, так і відповідні заперечення стягувача.

З огляду на викладені обставини справи та беручи до уваги особливості та вид господарської діяльності боржника, який має стратегічне значення та є об`єктом критичної інфраструктури, враховуючи особливе значення підприємства боржника для життєзабезпечення населення, наявність воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, суд вважає наявними правові підстави для задоволення заяви боржника та надання відстрочки виконання рішення суду.

За приписами ч. 5 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі "Горнсбі проти Греції" Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

У зв`язку з тим, що відстрочка та розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача, при їх наданні необхідно враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції, згідно з якою "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру", а у системному розумінні даної норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду, може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення п. 1 ст. 6 Конвенції ("Корнілов та інші проти України", заява № 36575/02, ухвала від 07.10.2003). І навіть два роки та сім місяців не визнавались надмірними і не розглядалися як такі, що суперечать вимогам розумного строку, передбаченого ст. 6 Конвенції (ухвала від 17.09.2002 у справі "Крапивницький та інші проти України", заява №60858/00).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви відповідача та відстрочення виконання рішення суду на 12 місяців з дня ухвалення рішення суду до 13.12.2024.

Також суд бере до уваги, що відстрочення виконання рішення спрямоване на забезпечення повного виконання рішення суду та є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення, при цьому, затримка виконання рішення не є надмірно тривалою, не суперечить вимогам розумного строку.

Керуючись ст. ст. 234, 331 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву відповідача про відстрочення виконання судового рішення задовольнити.

Відстрочити виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2023 у справі №904/4363/23 строком на дванадцять місяців - до 13.12.2024.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Повний текст ухвали складений 20.02.2024.

Суддя С.А. Дупляк