ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2024 Справа № 917/1927/23

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М., за участю секретаря судового засідання Сілаєвої О. Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера"

до Приватного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод"

про стягнення 2 805 259,58 грн

представники сторін не з`явилися

встановив:

До Господарського суду Полтавської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Енера" з позовом до Приватного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод" про стягнення 2 805 259,58 грн за договором постачання електричної енергії споживачу № 2001347 від 08.12.2022, з яких 2 771 799,21 грн основного боргу за спожиту електричну енергію, 33 460,47 грн - 3% річних.

Відповідач відзив на позов не надав.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Позивач надав пояснення від 22.01.2024 (вхід. № 843 від 22.01.2024; а.с. 70), в яких повідомив про те, що відповідач після відкриття провадження у цій справі сплатив частину основного боргу в сумі 1 447 810,00 грн; на цей час основний борг складає 1 323 989,21 грн, а також відповідач має сплатити 3 % річних в сумі 33 460,47 грн.

Позивач подав клопотання від 20.02.2024 про розгляд справи без його участі. Це клопотання суд задовольнив.

У цій справі були вчинені наступні процесуальні дії.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.10.2023 цей позов переданий на розгляд судді Безрук Т. М. (а.с. 25).

Ухвалою від 30.10.2023 (а.с. 30) суд залишив позовну заяву без руху та встановив строк для усунення недоліків. Позивач у встановлений судом строк виправив вказані недоліки (а.с. 32-36).

Ухвалою від 10.11.2023 (а.с. 38-39) суд відкрив провадження у справі № 917/1927/23, призначив справу до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання та встановив сторонам строки для подання заяв по суті справи.

Зазначена ухвала суду надсилалась сторонам, в т.ч. позивачу в його електронний кабінет підсистеми Електронний суд (довідка про доставку електронного листа від 10.11.2023, а.с. 41); відповідачу засобами поштового зв`язку за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 28) та отримана 15.11.2023 відповідачем, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 40).

Відповідно до п. 2 та п. 3 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи, або день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення. Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Отже, ухвала від 10.11.2023 доставлена сторонам в установленому порядку.

Ухвалою від 22.11.2023 (а.с. 52) суд заяву позивача про участь у судовому засіданні 05.12.2023 об 11:00 год. в режимі відеоконференції відхилив в зв`язку з відсутністю відповідної технічної можливості в суді. Суд задовольнив заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера" в частині проведення інших судових засідань в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за участю його представника.

Ухвалою від 05.12.2023 суд продовжив строк проведення підготовчого провадження на 30 днів та відклав підготовче засідання (а.с. 65).

Ухвалою від 23.01.2024 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті (а.с. 75).

Зазначена ухвала суду доставлена позивачу та відповідачу в їх електронні кабінети підсистеми Електронний суд (довідки про доставку електронного листа від 24.01.2024, а.с. 76, 77).

Відповідно до п. 2 ч. 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Отже, ухвала від 23.01.2024 доставлена сторонам в установленому порядку.

Під час розгляду справи по суті суд дослідив всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

У зв`язку з реформуванням ринку електричної енергії, на виконання вимог Закону України "Про ринок електричної енергії" з 01.01.2019 забезпеченням споживачів електричною енергією займаються різні суб`єкти ринку електричної енергії, зокрема, оператори системи розподілу та електропостачальники, одним з яких є Товариство з обмеженою відповідальністю "Енера" (далі - позивач), яке діє на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, виданої згідно постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.08.2018 № 839.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 затверджені Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі - Правила).

Пунктом 3.1.9 Правил передбачено, що споживання електричної енергії без укладення відповідних договорів на роздрібному ринку не допускається.

08.12.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енера" (постачальник, позивач) та Приватним акціонерним товариством "Полтавський турбомеханічний завод" (споживач, відповідач) укладений договір про постачання електричної енергії споживачу № 2001347 (надалі Договір, а.с. 7-10), до умов якого Приватне акціонерне товариство "Полтавський турбомеханічний завод" приєдналося заявою-приєднанням від 08.12.2022 (а.с. 11), обравши Персональну комерційну пропозицію (додаток № 2 до договору; а.с. 12-13, 14).

Згідно з п. 2.1 Договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п. 2.2 Договору обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність у споживача укладеного в установленому порядку з оператором системи договору про надання послуг з розподілу, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу електричної енергії.

У п. 3.1 Договору визначено, що початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві приєднанні, яка є додатком № 1 до Договору.

У додатку № 1 до Договору (а.с. 11), яким є заява - приєднання, зазначено, серед іншого, що початок постачання електричної енергії 12.12.2022, а оператор системи, з яким споживач уклав договір розподілу (передачі) електричної енергії - АТ "Полтаваобленерго". Відповідно до заяви-приєднання від 12.12.2022 точки комерційного обліку відповідача розташовані за адресами: вул. Зіньківська, буд. 6, м. Полтава (EIC-код: 62Z964, 62Z283, 62Z091, 62Z010), м. Полтава (втрати в трансформаторі) (EIC-код: 62Z455, 62Z225, 62Z601, 62Z998), с. Затурино, Полтавська область (EIC-код: 62Z137, 62Z989, 62Z369, 62Z391, 62Z288, 62Z113, 62Z936).

Відповідно до підп. 1 пункту 6.2 Договору споживач (відповідач) зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору.

У пп. 2 п. 7.2 Договору вказано, що постачальник зобов`язується нараховувати та виставляти рахунки споживачу за електричну енергію відповідно до вимог та у порядку, передбачених ПРРЕЕ та цим договором.

Відповідно до п. 5.1 Договору споживач розраховується з постачальником за спожиту електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього договору.

У п. 5.7 Договору оплата рахунку постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого споживачем.

Згідно із п. 5.5 Договору розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Згідно з Персональною комерційною пропозицією (додаток № 2 до Договору - в редакції, що набула чинності з 01.04.2023; а.с. 14):

- оплата електричної енергії здійснюється споживачем у формі оплати частини фактичних обсягів споживання споживача за розрахунковий період до 30 числа місяця наступного за розрахунковим, включно, у розмірі, який визначається за наступною формулою: О1 = 1*Цфакт * W, де W фактичний обсяг спожитої електричної енергії, кВт*год, з остаточним розрахунком, за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку до 30 числа місяця, наступного за розрахунковим, включно. Сума переплати/недоплати споживача визначається після завершення розрахункового періоду. Сума переплати споживача, за вибором споживача може бути зарахована в якості оплати наступного розрахункового періоду або повертається постачальником на розрахунковий рахунок споживача. Сума недоплати споживача підлягає безумовній оплаті споживачем не пізніше 30 календарних днів з дня отримання рахунку.

- рахунок надається споживачу не пізніше десятого календарного дня місяця, наступного за розрахунковим. Оплата рахунка постачальника за Договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, але не більше 5 робочих днів від дати його отримання споживачем.

Оператор системи - АТ "Полтаваобленерго" у листі № 04-33/15372 від 06.06.2023 повідомив позивача про обсяги споживання відповідачем електричної енергії у період з 01.04.2023 по 30.04.2023 у кількості 561 476 кВт*год та у період з 01.05.2023 по 31.05.2023 у кількості 516 756 кВт*год (а.с. 15).

Позивач нарахував Приватному акціонерному товариству "Полтавський турбомеханічний завод" за особовим рахунком № 2001347 вартість спожитої активної електричної енергії:

- у квітні 2023 року на суму 2 217 666,70 грн та виставив відповідачу рахунок № 2001347/214739/1 від 30.04.2023, який отриманий представником відповідача особисто 09.05.2023, про що свідчить відповідний підпис на рахунку (а.с. 17);

- у травні 2023 року на суму 2 095 036,51 грн та виставив відповідачу рахунок № 2-1 від 31.05.2023, який отриманий представником відповідача особисто 09.06.2023, про що свідчить відповідний підпис на рахунку (а.с. 17, зворот).

Згідно із довідкою нарахувань та оплат по активній електроенергії (а.с. 16) відповідач здійснив оплату електричної енергії у сумі 1 540 904,00 грн, з яких 1 122 904,00 грн за електричну енергію, спожиту в квітні 2023 року та 416 000,00 грн за електроенергію, спожиту у травні 2023 року, у зв`язку із чим заборгованість відповідача перед позивачем становить 2 771 799,00 грн.

На момент звернення до суду з позовом, у відповідача була наявна заборгованість за спожиту активну електричну енергію за квітень-травень 2023 року на суму 2 771 799,21 грн.

Також, за неналежне виконання умов Договору позивач нарахував до стягнення з відповідача 33 460,37 грн 3% річних.

Під час розгляду цієї справи позивач повідомив суд про добровільну сплату відповідачем частини основного боргу в сумі 1 447 810,00 грн, а заборгованість залишилася в сумі 1323989,21 грн (пояснення від 22.01.2024, а.с. 70).

При вирішенні спору суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище визначає Закон України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2017 № 2019-VIII (далі - Закон № 2019-VIII).

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів, зокрема, договір про постачання електричної енергії споживачу.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Відповідно до п. 3.1.1. Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312 "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії" (далі - ПРРЕЕ) постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами, крім постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги або постачальником "останньої надії". Ціни (тарифи) на послуги постачальника універсальних послуг, постачальника "останньої надії" визначаються у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до Законів України "Про ліцензування видів господарської діяльності», "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" та "Про ринок електричної енергії" Товариство з обмеженою відповідальністю "Енера" (позивач) є постачальником електричної енергії споживачам на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, згідно з постановою НКРЕКП № 839 від 14.06.2018.

Частинами 1 - 6 ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено, що постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Спір у даній справі виник у зв`язку із не оплатою відповідачем спожитої електричної енергії у квітні-травні 2023 році.

Як підтверджено матеріалами справи позивачем виставив відповідачу рахунок № 2001347/214739/1 від 30.04.2023 за спожиту електричну енергію у квітні 2023 року на суму 2 217 666,70 грн та рахунок № 2-1 від 31.05.2023 за спожиту електричну енергію у травні 2023 року на суму 2 095 036,51 грн (а.с. 17). Вказані рахунки відповідач отримав.

Відповідно до п. 4.13 ПРРЕЕ для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку.

Згідно із п. 4.14 ПРРЕЕ платіжний документ (рахунок) формується електропостачальником за обсяг електричної енергії згідно з обраною комерційною пропозицією до договору про постачання електричної енергії споживачу.

Обсяги спожитої відповідачем електричної енергії у квітні та травні 2023 року підтверджуються листом АТ "Полтаваобленерго" № 04-33/15372 від 06.06.2023 (а.с. 15).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 4.7 ПРРЕЕ оплата електричної енергії здійснюється споживачем виходячи з умов відповідного договору про постачання електричної енергії і може, зокрема, бути у формі:

1) планових платежів з наступним перерахунком (остаточним розрахунком), що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку;

2) попередньої оплати з остаточним розрахунком, що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку;

3) оплати за фактично відпущену електричну енергію відповідно до даних комерційного обліку.

За змістом п. 4.8 ПРРЕЕ форма та порядок оплати, терміни (строки) здійснення попередньої оплати, планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у договорі між електропостачальником та споживачем про постачання електричної енергії споживачу (комерційній пропозиції до договору).

Пунктом п. 4.12 ПРРЕЕ передбачено, що плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

Споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів (п.1 ч.3 ст.58 Закону України "Про ринок електричної енергії").

У Персональній комерційній пропозиції до Договору (в редакції, що набула чинності з 01.04.2023; а.с. 14) сторони погодили, що оплата рахунка постачальника за Договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, але не більше 5 робочих днів від дати його отримання споживачем.

У п. 5.7 Договору оплата рахунку постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого споживачем.

Як підтверджено наявними у матеріалах справи доказами, позивач 09.05.2023 виставив відповідачу, а відповідач отримав рахунок № 2001347/214739/1 від 30.04.2023 на оплату спожитої у квітні 2023 року електричної енергії в обсязі 561 476 кВт*год на суму 2 217 666,70 грн..

09.06.2023 позивач виставив відповідачу, а відповідач отримав рахунок № 2-1 від 31.05.2023 на оплату спожитої у травні 2023 року електричної енергії в обсязі 516 756 кВт*год на суму 2 095 036,51 грн.

Отже, відповідно до п. 5.7 Договору та умов Персональної комерційної пропозиції до Договору останнім днем оплати рахунка від 30.04.2023 є 16.05.2023, останнім днем оплати рахунка від 31.05.2023 є 19.06.2023.

Отже, строк оплати за спожиту електричну енергію у квітні та травні 2023 року є таким, що настав.

Відповідно до наданої позивачем до позовної заяви довідки нарахувань та оплат по активній електроенергії (а.с. 16) та копій платіжних інструкцій (а.с. 18-21) відповідач здійснив часткову оплату електричної енергії у сумі 1 540 904,00 грн, у зв`язку із чим заборгованість відповідача перед позивачем на дату звернення позивача до суду із позовною заявою в цій справі становила 2 771 799,21 грн.

Враховуючи сплату відповідачем 01.12.2023 основного боргу в сумі 1 447 810,00 грн, провадження у справі в цій частині підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України в зв`язку з відсутністю предмета спору.

Матеріали справи не містять доказів оплати залишку заборгованості за спожиту електричну енергію у квітні та травні 2023 року у сумі 1 323 989,21 грн (2 771 799,21 грн - 1 447 810,00 грн).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.ст.13, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказів в спростування вищевикладеного чи інших заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Подані суду договір та інші первісні бухгалтерські документи сторонами не оспорюються, доказів визнання їх недійсними сторони суду не подали і на них під час розгляду справи не посилалися.

В ст. 76 ГПК України вказано, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

У ч. 1 ст. 79ГПК Українизазначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Таким чином, наявність обставин, на яку позивач посилається як на підставу своїх вимог у позові, суд вважає доведеними, оскільки докази, надані на підтвердження цих обставин, є більш вірогідними, а доказів на її спростування відповідач суду не надав.

Оскільки невиконане зобов`язання в частині оплати за спожиту електричну енергію у сумі 1 323 989,21 грн підтверджується матеріалами справи, доказів у спростування заборгованості у зазначеній сумі відповідачем не надано, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення заборгованості у сумі 1 323 989,21 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Позивач заявив до стягнення 33 460,37 грн - 3% річних, нарахованих за період з 25.05.2023 по 18.10.2023 (розрахунок - а.с. 6).

Здійснивши перевірку правильності розрахунку 3% річних (розрахунок долучений до матеріалів справи), суд встановив, що позовні вимоги в цій частині є правомірними в сумі 33 159,67 грн, в іншій частині вимоги про стягнення річних відхиляються за їх безпідставністю.

Таким чином, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог частково та стягнення з відповідача 1 323 989,21 грн основного боргу, 33 159,67 грн - 3% річних.

Позивач у позові прохає також покласти на відповідача судові витрати понесені ним у цій справі, до яких включає витрати на оплату судового збору.

За подання позову позивач сплатив 42 078,89 грн судового збору за платіжною інструкцією № 234 від 18.10.2023 (а.с. 4). Надходження судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено випискою від 19.10.2023 (а.с. 26).

Відповідно до ч. 1 та ч. 9 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам, тобто в сумі 20357,24 грн.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито в зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом).

Оскільки провадження у даній справі в частині вимог на суму 1447810,00 грн було закрито в зв`язку з відсутністю предмету спору, позивач має право подати до суду заяву про повернення з Державного бюджету України 21717,15 грн судового збору.

Суд роз`яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач має право звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 231, ст. 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Полтавський турбомеханічний завод» (вул. Зіньківська, буд. 6, м. Полтава, 36029; ідентифікаційний код 00110792) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера» (юридична адреса: вул. Госпітальна, буд. 12-Е, 3 поверх, кімната 16, м. Київ, 01601; ідентифікаційний код 25498 грн 21 коп. основного боргу, 33159 грн 67 коп. - 3% річних, 20357 грн 24 коп. відшкодування витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. Закрити провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 1447810 грн 00 коп.

4. В іншій частині у позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду.

Дата складення повного судового рішення: 20.02.2024.

Суддя Т. М. Безрук