СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2024 року м. Харків Справа № 922/3134/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Тарасова І.В., суддя Білоусова Я.О. , суддя Пуль О.А.

за участю секретаря судового засідання Андерс О.К.

за участю представників сторін:

позивача - Стриж Л.А., ордер серії АХ від 05.09.2023 №1147444;

відповідача - Кузнецової А.А. , ордер серії АХ від 04.08.2023 №1142793 ;

розглянувши апеляційну скаргу відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Будінвест" (вх. № 2537 Х/2-5) та апеляційну скаргу позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал" (вх. № 2598 Х/2-5) на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 08.11.2023 (ухвалене у приміщенні Господарського суду Харківської області суддею Пономаренко Т.О., повний текст складено 17.11.23) у справі № 922/3134/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал", м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Будінвест", м. Харків

про стягнення 60 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Будінвест" про стягнення штрафу за порушення кредитного договору №2301-/ЮКР/0 від 06.12.2019 у розмірі 60 000,00 грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (вх.№20774 від 04.08.2023) просив суд, у разі відмови в задоволенні позову, стягнути з позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 100 000,00 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 25.10.2023 у справі № 922/3134/23 у задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Будінвест" про стягнення штрафу відмовлено.

Додатковим рішенням Господарського суду Харківської області від 08.11.2023 у справі № 922/3134/23 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Будінвест" (вх.№20774 від 04.08.2023) про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Будінвест" судові витрати на правничу допомогу у розмірі 30 000 грн.

В обґрунтування додаткового рішення суд послався на те, що виходячи з встановлених статтею 126 Господарського процесуального кодексу України критеріїв реальності адвокатських витрат, їх дійсності та необхідності, а також критерію розумності їхнього розміру, беручи до уваги клопотання позивача про зменшення витрат на оплату правової допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, обгрунтованим є розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу в розмірі 30000 грн., враховуючи при цьому те, що заявлений до стягнення розмір витрат на правничу допомогу у розмірі 100 000,00 грн. є неспівмірним із ціною позову, яка становить 60 000,00 грн., складністю справи та наданих послуг, обсягом таких послуг, оскільки даний спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, відноситься до категорії спорів, які виникають із кредитних правовідносин, а спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України і великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, не передбачають, в той час як докази у цій справі, зокрема, експертні висновки, платіжні доручення, кредитний договір, договори відступлення, адвокату Кузнецовій А.А. відомі, необхідність в додатковому детальному їх вивченні адвокатом відсутня, оскільки ці докази надавались в інших справах, зокрема, №№ 922/4482/21, 922/5142/21, 922/5147/21, 922/676/21, 922/1341/23, 922/4121/20, що підтверджується інформацією, наявною в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідач -Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод "Будінвест" подав на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 08.11.2023 у справі № 922/3134/23 до Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на нез`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить це рішення скасувати в частині відмови у стягненні з позивача на користь відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 70 000 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач послався, зокрема, на те, що зменшуючи заявлений до стягнення відповідачем розмір витрат на правову допомогу, суд першої інстанції не врахував, що в Договорі про надання правової допомоги за погодженням сторін визначено фіксований розмір гонорару адвоката, а тому суд не має право змінювати і втручатися у правовідносини сторін цього Договору. Втручання суду у такі правовідносини в частині зменшення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам за відповідним клопотанням іншої сторони, в той час як позивач в клопотанні про зменшення витрат на правничу допомогу, не погоджуючись з розміром витрат на оплату послуг адвоката в суді першої інстанції, не подавав доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам.

При цьому відповідач зазначив про те, що правнича допомога відповідачу під час розгляду справи 922/3134/23 була дуже об`ємна та складна, з урахуванням того, що представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, який складав 241 сторінку, клопотання про зупинення провадження у справі, клопотання про відкладення розгляду справи, пояснення на письмові пояснення позивача щодо заперечення зупинення розгляду справи № 922/3134/23, заперечення на відповідь на відзив були досить змістовними та належно обґрунтованими.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.01.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Будінвест" (вх. № 2537 Х/2-5) на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 08.11.2023 у справі № 922/3134/23 та призначено її до розгляду на 09.02.2024 об 11 год. 30 хв.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал" подав на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 08.11.2023 у справі № 922/3134/23 до Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить це рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Будінвест".

В обгрунтування апеляційної скарги позивач послався, зокрема, на те, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного додаткового рішення залишив поза увагою та не надав жодної оцінки тій обставині, що всупереч ч. 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, надані відповідачем документи до клопотання про долучення доказів понесених витрат, а саме: договір про надання правової допомоги від 23.02.2021 та додаткова угода до нього від 04.08.2023, акт виконаних робіт не містять детального опису робіт(наданих послуг), що унеможливлює визначення роміру витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану саме з розглядом справи № 922/3134/23.

Крім цього позивач послався на те, що при ухваленні оскаржуваного додаткового рішення судом першої інстанції не було враховано того, що справа № 922/3134/23 не є складною для адвоката відповідача, оскільки не вимагає визначення великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і їх застосування під час супроводження вказаної справи у суді, і на даний час склалася досить усталена судова практика з цих питань, в той час як всі докази, які були подані представником відповідача (експертні висновки, платіжні доручення тощо) при розгляді даної справи, відомі адвокату відповідача Кузнецовій А.А. та не потребували їх додаткового вивчення, оскільки ці докази надавались цим адвокатом при розгляді інших справ, зокрема справ №№ 922/4482/21, 922/5142/21, 922/5147/21, 922/676/21, 922/1341/23.

Також позивач зазначив про неспівмірність розміру стягнутих з нього на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу - 30 000 грн. із ціною позову та про те, що представником відповідача не надано розрахунків витрат, інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги, пов`язаної із супроводженням ведення в суді справи № 922/3134/23.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.01.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача -Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал" (вх. № 2598 Х/2-5) на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 08.11.2023 у справі № 922/3134/23 та призначено її до розгляду на 09.02.2024 об 11 год. 30 хв. Об`єднано в одне апеляційне провадження для сумісного розгляду апеляційні скарги відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Будінвест" (вх. № 2537 Х/2-5) та позивача -Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал" (вх. № 2598 Х/2-5) на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 08.11.2023 у справі № 922/3134/23.

В судовому засіданні представник позивача підтримала апеляційну скаргу позивача та заперечила проти задоволення апеляційної скарги відповідача, а представник відповідача підтримала апеляційну скаргу відповідача та заперечила проти апеляційної скарги позивача.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційних скаргах, проаналізувавши доводи кожної апеляційної скарги, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах, встановлених статтею 269 ГПК України, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, дійшла висновку про залишення апеляційної скарги відповідача та апеляційної скарги позивача без задоволення, зважаючи на таке.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Положеннями частини 3 та 4 статті 244 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу за заявою іншої сторони;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п. 2 ч. 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно ч. 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, інші ніж судовий збір судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що рішенням господарського суду Харківської області від 25.10.2023 у справі № 922/3134/23, яке залишено без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 09.02.2024, в позові відмовлено, розмір обґрунтованих витрат відповідача на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи в суді першої інстанції, відповідно до наведених положень, покладаються на позивача.

Відповідно до положень статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч.1). У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (ч.2).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач у відзиві на позов (вх.№20774 від 04.08.2023) просив суд, у разі відмови в задоволенні позову, стягнути з позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 100 000,00 грн.

Згідно з частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з ч. 1 статтею 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач 27.10.2023 подав клопотання про долучення до справи доказів понесених судових витрат (вх.№29358 від 27.10.2023), до якого у встановлений ч. 8 ст. 129, ч. 1 ст. 221 ГПК України строк додав докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу.

Оскільки докази понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану з розглядом справи в суді першої інстанції, у встановлений ч. 8 статті 126 ГПК України п`ятиденний строк подано після ухвалення рішення разом із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, зазначене питання згідно з вищенаведеними положеннями процесуального права вирішувалось судом при прийнятті додаткового рішення, яке є предметом оскарження в даному апеляційному провадженні.

Відповідно до частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частин 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

З матеріалів справи вбачається, що 01.11.2023 від позивача до суду першої інстанції подано клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу (вх.№29818 від 01.11.2023), в якому він послався на непідтвердження понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу через ненадання відповідачем детального опису виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), неспівмірність заявленого відповідачем розміру цих витрат зі складністю справи та наданими послугами, обсягом наданих послуг та ціною позову з огляду на те, що справа № 922/3134/23 не є складною для адвоката відповідача, оскільки не вимагає вивчення великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і їх застосування під час супроводження вказаної справи у суді, і на даний час склалася досить усталена судова практика з цих питань, в той час як всі докази, які були подані представником відповідача (експертні висновки, платіжні доручення тощо) при розгляді даної справи, відомі адвокату відповідача Кузнецовій А.А. та не потребували їх додаткового вивчення, оскільки ці докази надавались цим адвокатом при розгляді інших справ, зокрема, справ №№ 922/4482/21, 922/5142/21, 922/5147/21, 922/676/21, 922/1341/23.

Також позивач в клопотанні зазначив про неспівмірність розміру витрат відповідача на професійну правничу допомогу - 30 000 грн. із ціною позову та ненадання відповідачем розрахунків витрат, інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, які необхідні для надання правничої допомоги, пов`язаної із супроводженням ведення в суді справи № 922/3134/23.

Разом з цим колегія суддів зазначає, що окрім вказаного критерію співмірності, суд має оцінити відповідні витрати на предмет їх реальності.

Так, згідно з частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 підтвердила свій висновок, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44).

В цілому нормами процесуального законодавства (ч. 4 ст. 126 та ч. 5 ст. 129 ГПК України) передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Стаття 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" визначає, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Частинами першою та другою статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:

- фіксованого розміру,

- погодинної оплати.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.22 у справі № 922/1964/21 зазначено, зокрема те, що казані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами , враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

В постанові Верховного Суду від 15.04.2021 у справі № 910/7540/19 наведено висновок, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем у галузі права, то зі змісту норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.

В постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 зазначено, що за змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу).

З наданих відповідачем доказів на підтвердження витрат на правову допомогу при розгляді даної справи в суді першої інстанції вбачається, що правовідносини між відповідачем та адвокатським об`єднанням "Мельник та партнери", в особі адвоката Кузнєцової А.А., на момент розгляду справи Господарським судом Харківської області підтверджуються договором про надання професійної правничої допомоги б/н від 23.02.2021, додатковими угодами до нього б/н від 09.02.2022 та від 04.08.2023, а також ордером на надання правничої (правової) допомоги серії АХ №1142793 від 04.08.2023.

Так, відповідно до п. 1.1. договору про надання професійної правничої допомоги від 23.02.2021, його предметом є забезпечення Об`єднанням захисту прав, свобод, законних інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Будінвест», в тому числі у вигляді:

-надання Клієнту правової інформації і роз`яснень з правових питань, правового супроводу захисту інтересів, а також складення заяв, скарг, заперечень, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод, законних інтересів Клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновлення;

-представництво інтересів Клієнта у судах всіх рівнів та спеціалізацій під час здійснення судочинства у якості позивача, відповідача чи третьої особи з усіма правами представника, які передбачені Цивільним процесуальним Кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України чи Господарським процесуальним Кодексом України.

Відповідно до Додаткової угоди до Договору про надання професійної правничої допомоги від 23.02.21 сторони виклали пункт 2.2. в наступній редакції:

« 2.2. Сторони погодили, що гонорар (винагорода) за надання адвокатських послуг за договором про надання правової допомоги від 23.02.2021, а саме ведення господарської справи № 922/3134/23 в суді першої інстанції, тобто у Господарському суді Харківської області, буде обчислюватись у фіксованому розмірі та складає суму 100 000 грн., яка підлягає сплаті Клієнтом протягом п`яти днів на реквізити Об`єднання після набрання рішенням Господарського суду Харківської області (ухвали) законної сили, в незалежності від результату розгляду господарської справи № 922/3134/23».

Також на підтвердження понесення витрат на правову допомогу адвоката представник відповідача надала суду акт виконаних робіт від 25.10.2023.

Згідно з вказаним Актом сторони погодили, що за ведення адвокатом справи №922/3134/23 в Господарському суді Харківської області, в незалежності від кількості витраченого часу на складання будь-яких процесуальних документів та участі у судових засіданнях, Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод "Будінвест" сплачує адвокату суму у розмірі 100 000,00 грн.

Оцінюючи заявлений відповідачем до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу на відповідність вищенаведеним критеріям, встановленим статтею 126 Господарського процесуального кодексу України, а саме критеріями дійсності, обґрунтованості, розумності і співмірності, відповідно до ціни позову, з урахуванням складності справи , господарський суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відповідність вказаним критеріям розміру 30 000 грн, оскільки заявлений до стягнення розмір витрат на правничу допомогу у розмірі 100 000,00 грн. є неспівмірним із ціною позову, яка становить 60 000,00 грн., складністю справи та наданих послуг, обсягом таких послуг, враховуючи, що даний спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, відноситься до категорії спорів, які виникають із кредитних правовідносин, а спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України і великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, не передбачають, в той час як докази у цій справі, зокрема, експертні висновки, платіжні доручення, кредитний договір, договори відступлення адвокату Кузнецовій А.А. відомі, необхідність в додатковому детальному їх вивченні адвокатом відсутня, оскільки ці докази надавались в інших справах, зокрема, №№ 922/4482/21, 922/5142/21, 922/5147/21, 922/676/21, 922/1341/23, 922/4121/20, що підтверджується інформацією, наявною в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Колегія суддів відхиляє доводи позивача щодо того, що відсутність у наданих відповідачем доказах понесення витрат на професійну правничу допомогу унеможливлює визначення роміру витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану саме з розглядом справи № 922/3134/23, з наступних підстав.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 викладено наступний правовий висновок щодо необхідності підтвердження витрат на професійну правничу допомогу детальним описом виконаних робіт (наданих послуг).

За положенням частини другої статті 2 ГПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Пункт 1 частини третьої цієї статті визначає верховенство права однією із основних засад (принципів) господарського судочинства.

Зміст вказаного принципу неодноразово і досить детально аналізував Конституційний Суд України. Так, зокрема, в абзаці другому підпункту 4.1 пункту 4 Рішення від 02.11.2004 № 15-рп/2004 ним акцентувалася увага на тому, що верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Так, частина третя статті 126 ГПК України визначає, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Оцінюючи зміст зазначених приписів, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

При цьому Велика Палата Верховного Суду також зауважила, що частина третя статті 126 ГПК України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним.

Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.

Зважаючи на наведене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Статтею 126 ГПК України також не передбачено, що відповідна сторона зобов`язана доводити неспівмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката одразу за всіма пунктами з переліку, визначеного частиною четвертою вказаної статті.

Як зазначено вище, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу відповідачем, відповідно до положень ч. 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, надано договір про надання професійної правничої допомоги від 23.02.2021 із додатковою угодою до нього від 04.08.2023, які містять умови щодо правових підстав надання правової допомоги відповідачу в рамках розгляду даної справи в суді першої інстанції, та визначеного сторонами фіксованого розміру гонорару адвокату за відповідні послуги, а також Акт виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) за вказаним Договором, в якому зазначено відповідні послуги та гонорар адвоката, в той час як у матеріалах справи наявні процесуальні документи, в тому числі заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань, які складались представником відповідача і були необхідними для представництва інтересів відповідної сторони, що надає змогу суду оцінити заявлений відповідачем до стягнення розмір правової допомоги в рамках даної справи відповідно до вищенаведених критеріїв, встановлених статтею 126 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване додаткове рішення постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга позивача та апеляційна скарга відповідача - без задоволення.

Керуючись статтею 269, пунктом 1 статті 275, статтею 276, статтями 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Будінвест"залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал" залишити без задоволення.

Додаткове рішення господарського суду Харківської області від 08.11.2023 у справі № 922/3134/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строк її оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 19.02.2024.

Головуючий суддя І.В. Тарасова

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя О.А. Пуль