ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2024 Справа № 914/3152/23

За позовом:Акціонерного товариства акціонерно-комерційного банку «Львів», м. Львів
до відповідача-1:Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , м. Львів
до відповідача-2:ОСОБА_2 , Івано-Франківська обл., с. Слобода-Долинська
про:солідарне стягнення заборгованості
Суддя Крупник Р.В. Секретар Яворська В.В.
Представники сторін:
від позивача:не з`явився;
від відповідачів:не з`явилися.

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

Акціонерне товариство акціонерно-комерційний банк «Львів» (надалі Позивач, АКБ «Львів») звернулось до Господарського суду Львівської області із позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі Відповідач-1, ФОП ОСОБА_1 ) та ОСОБА_2 (надалі Відповідач-2, ОСОБА_2 ) про солідарне стягнення заборгованості.

Ухвалою від 25.10.2023 суд залишив позовну заяву без руху та встановив заявникові строк для усунення недоліків позову.

Представником позивача направлено на пошту суду заяву (вх. №27419/23 від 10.11.2023), якою у встановлений строк усунуто недоліки позову, визначені ухвалою від 25.10.2023.

Разом із поданням заяви вх. №27419/23 від 10.11.2023, позивачем також направлено до суду примірник позовної заяви у новій редакції, у якій, зокрема змінено суму заборгованості за відсотками, про стягнення якої просить АКБ «Львів», а саме з 146`278,48 грн. на 46`278,48 грн.

Ухвалою від 15.11.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, розгляд справи ухвалив здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначив на 11.12.2023.

Ухвалою від 11.12.2023 відкладено підготовче засідання у справі на 15.01.2024.

Ухвалою від 15.01.2024 суд закрив підготовче провадження у справі, розгляд справи по суті призначив на 12.02.2024.

У судове засідання 12.02.2024 позивач явку повноважного представника не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Так, ухвалу від 15.01.2024 доставлено в електронний кабінет АКБ «Львів» 19.01.2024, що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою.

Слід зазначити, що до позовної заяви позивачем долучено заяву, в якій він просить здійснювати розгляд справи за відсутності його представника та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Що стосується відповідачів, то явки повноважного представника відповідна сторона не забезпечила у жодне із призначених судових засідань у даній справі, у т.ч. у судове засідання 15.01.2024. Про причини неявки уповноваженого представника у судове засідання 15.01.2024 відповідачі не повідомляли.

Слід зазначити, що поштове відправлення №401, яким на юридичну адресу ФОП ОСОБА_1 , яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: АДРЕСА_1 , надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі, повернулося на адресу суду із зазначенням причин невручення: за закінченням терміну зберігання.

Щодо вказаного вище поштового відправлення АТ «Укрпошта» листом-відповіддю (вх. №31533/23 від 27.12.2023) повідомило, що рекомендований лист №401 від 17.11.2023, який надсилався на адресу відповідача-1, 20.11.2023 надійшов до відділення поштового зв`язку №79026, м. Львів та доставлявся за відповідною адресою. Зважаючи на те, що адресат був відсутній, йому було залишено повідомлення про надходження рекомендованого листа на прохідній гуртожитку. 24.11.2023 таке повідомлення залишено вдруге. Оскільки адресат не звернувся за отриманням поштового відправлення, 20.12.2023 рекомендований лист було повернуто відправникові за закінченням терміну зберігання.

З аналогічних причин на адресу суду повернулись поштові відправлення №057 та №539, якими відповідачу-1 надсилалися ухвали від 11.12.2023 та від 15.01.2024.

У постановах від 14.08.2020 у справі №904/2584/19 та від 13.01.2020 у справі №910/22873/17 Верховний Суд зазначив, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

З огляду на викладене вище, враховуючи те, що адреса, на котру відправлялася кореспонденція суду, є юридичною адресою відповідача-1 і останній не повідомляв про зміну цієї адреси, то в силу вимог ст. 242 ГПК України, він вважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи №914/3152/23.

Що стосується відповідача-2, то поштові відправлення №886 та №804, якими ОСОБА_2 направлялися ухвали від 15.11.2023 та від 11.12.2023, були вручені їй особисто 28.11.2023 та 23.01.2024 відповідно, що підтверджується наявними у матеріалах справи трекінгами з офіційного веб-сайту АТ «Укрпошта».

У свою чергу, поштове відправлення №069, яким ОСОБА_2 направлялася ухвала від 15.01.2024, перебуває у точці видачі/доставки.

Враховуючи встановлення обставин вручення відповідачу-2 ухвал від 15.11.2023 та від 11.12.2023, суд доходить висновку, що ОСОБА_2 знала про розгляд справи судом та могла забезпечити особисту участь та/або участь свого представника у судовому засіданні 12.02.2024. Разом з цим, таким правом вона не скористалась.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Аргументи позивача.

Позов обґрунтовано тим, що 08.02.2021 між позивачем (банк) та відповідачем-1 (позичальник) укладено Кредитний договір №61/В/2021, згідно із яким банк зобов`язався надати грошові кошти в розмірі 1`000`000,00 грн. із процентною ставкою 23,88%, а відповідач зобов`язався повернути їх у строк до 07.08.2023.

У ході існування договірних відносин між сторонами укладено ряд додаткових угод, згідно із якими банк надавав позичальнику відтермінування сплати відсотків за користування кредитом та/або відтермінування повернення отриманого кредиту.

На забезпечення виконання зобов`язань за договором (з урахуванням усіх додаткових угод), між позивачем (кредитор) та відповідачем-2 (поручитель) укладено Договір поруки №61/В/2021/Р-1 від 29.11.2022.

Як стверджує позивач, він належним чином виконав свої зобов`язання за договором та надав відповідачеві-1 обумовлену суму кредитних коштів. Разом з цим, відповідач-1 своїх обов`язків не дотримався, у зв`язку із чим у нього станом на 13.10.2023 утворилась заборгованість у загальному розмірі 648`075,56 грн., з яких 601`797,08 грн. тіло кредиту, 46`278,48 грн. прострочені проценти.

Оскільки заходи досудового врегулювання спору не призвели до погашення боргу, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Аргументи відповідачів.

Відповідачі своїм правом на висловлення заперечень проти позову, передбаченим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України), не скористалися та не подали до суду у встановлений процесуальним законом строк відзиву на позовну заяву.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

08.02.2021 між позивачем (банк) та відповідачем-1 (позичальник) укладено Кредитний договір №61/В/2021 (надалі Договір), згідно із п. 1 якого банк зобов`язується надати у власність позичальникові грошові кошти у розмірі та на умовах, обумовлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти та комісії за користування ним.

Відповідно до п.п. 2.1.1-2.1.6 Договору банк видає позичальнику кредит, а позичальник приймає його на наступних умовах:

- розмір та валюта кредиту: 1`000`000,00 грн. (один мільйон гривень 00 копійок);

- призначення кредиту: поповнення обігових коштів;

- процента ставка: 23,88% річних;

- дата повернення кредиту в повному обсязі: 07.08.2023;

- порядок видачі кредиту: безготівково на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 ;

- графік повернення кредиту: згідно із графіком погашення, оформленого додатком №1 до цього договору, що є його невід`ємною частиною.

У Додатку №1 до Договору сторони погодили Графік погашення кредиту.

Як передбачено п.п. 3.1, 3.2 Договору, за надання кредиту позичальник сплачує банку наступні комісії, встановлені тарифами банку: за видачу кредиту 39`000,00 грн., які сплачуються в день видачі кредитних коштів; інші комісії відповідно до діючих тарифів банку. Проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно 360 днів у році), за ставкою, визначеною у п. 2.1.3 цього договору з моменту видачі кредиту до терміну вказаного у п. 2.1.4 цього договору.

Суд зауважує, що сторони неодноразово вносили зміни до Договору в частині зміни умов кредитування, у зв`язку із чим між ними укладалися ряд Додаткових договорів, а саме:

- від 30.05.2022, згідно із яким банк надав позичальнику відтермінування сплати відсотків за користування кредитом та/або відтермінування повернення отриманого позичальником кредиту на термін з 31.05.2022 по 31.07.2022;

- від 29.11.2022, згідно із яким банк надав позичальнику відтермінування сплати відсотків за користування кредитом та/або відтермінування повернення отриманого позичальником кредиту на термін з 31.08.2022 по 31.10.2022;

- від 30.03.2023, згідно із яким банк надав позичальнику відтермінування сплати відсотків за користування кредитом та/або відтермінування повернення отриманого позичальником кредиту на термін з 28.02.2023 по 31.07.2023.

Умови цих Додаткових договорів, які викладені у пунктах 2-4, 6, 7 є ідентичними та зводяться до наступного.

У зв`язку із відтермінуванням, позичальник зобов`язується повернути кредиті сплатити проценти за користування кредитом у порядку та відповідно до графіка повернення кредиту, викладеного у новій редакції, який погоджено сторонами та який складає невід`ємну частину відповідного додаткового договору (п. 2 Додаткових договорів).

Під час відтермінування відсотки продовжують нараховуватися банком у відповідності до умов Договору. Позичальник зобов`язується сплатити відсотки, нараховані за час відтермінування в порядку та згідно із графіком повернення кредиту, викладеного у новій редакції, або при повному погашенні кредиту, якщо таке матиме місце в період відтермінування (п. 3 Додаткових договорів).

Позичальник підтверджує, що усі платежі, сплачені до підписання відповідного додаткового договору, зараховані банком відповідно до попередніх домовленостей між сторонами, відповідають його волі та інтересам, зауважень щодо порядку або черговості їх зарахування немає (п. 4 Додаткових договорів).

У період відтермінування умови та положення Договору зберігають свою чинність і діють у частині, яка не суперечить умовам і положенням відповідного додаткового договору. Після завершення періоду відтермінування, відновлюються умови кредитування позичальника, обумовлені Договором без врахування умов відповідного додаткового договору, але з врахуванням графіку повернення кредиту, узгодженого згідно із умовами відповідного додаткового договору, якщо сторонами не було погоджено інше (п.п. 6, 7 Додаткових договорів).

Зважаючи на викладене вище, суд зазначає, що періодичність та розміри щомісячних платежів за Договором врегульовані Графіком погашення кредиту, який є додатком до Додаткової угоди від 30.03.2023.

Відповідно до цього графіка останнім днем повернення кредиту є 07.08.2023.

Згідно із п.п. 2.4, 2.5 Договору кредит видається на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання. Датою видачі кредиту вважається день списання коштів з позичкового рахунку (утворення строкової заборгованості по позичковому рахунку).

На виконання умов Договору, позивач надав відповідачу-1 кредит у розмірі 1`000`000,00 грн., що підтверджується копією меморіального ордеру №245060 від 08.02.2021, а також наявними у матеріалах справи виписками по особовому рахунку.

Пунктами 3.8, 3.9 Договору визначено, що позичальник виконує свої зобов`язання із повернення кредиту, сплати комісій, процентів та інших платежів за цим договором шляхом перерахування у безготівковій формі та/або внесення готівки в касу банку на рахунок № НОМЕР_2 . У випадку непогашення кредитів у визначений термін, несплати процентів, пені та інших зобов`язань, кожна сума боргу на наступний операційний день виноситься на рахунки простроченої заборгованості.

Відповідно до п.п. 4.1, 4.2 Договору позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни, передбачені цим договором та/або додатками до нього. Повернення кредиту може здійснюватися шляхом безготівкових перерахунків або внесенням готівки у касу банку.

Судом встановлено, що відповідач-1 належним чином своїх зобов`язань за Договором не виконав та, допускаючи прострочення, своєчасно, тобто у термін по 07.08.2023 включно, не повернув позивачу у повному обсязі суму наданого йому кредиту та не сплатив у повному обсязі нараховані відсотки за користування кредитом.

Вказане вище підтверджується наявними у матеріалах справи виписками по банківському рахунку.

У зв`язку із цим, у нього утворилась заборгованість за тілом кредиту у розмірі 601`797,08 грн.

Крім цього банк нарахував позичальнику відсотки за користування кредитом у розмірі 46`278,48 грн. Зі змісту наданого АКБ «Львів» розрахунку вбачається, що нарахування відсотків за користування кредитом здійснювалося ним за період з 08.02.2021 по 25.09.2023.

Як вбачається з матеріалів справи, на забезпечення виконання зобов`язань за Договором, між позивачем (кредитор) та відповідачем-2 (поручитель) укладено Договір поруки №61/В/2021/Р-1 від 29.11.2022, згідно із п. 1.1 якого порукою забезпечується належне виконання ФОП ОСОБА_1 основного зобов`язання у повному обсязі.

Пунктами 1.1, 1.2 Договору поруки визначено, що безпосередні обсяг, розмір, порядок і умови виконання основного зобов`язання визначаються відповідно до умов кредитного договору, з урахуванням усіх додаткових договорів/угод і додатків до нього, які укладені та/або будуть укладені в майбутньому. Станом на день укладення цього договору сума кредиту (обсяг основного зобов`язання), становить 1`000`000,00 грн. Кінцевий термін виконання основного зобов`язання 07.08.2023. Розмір процентів за користування кредитом становить 23,88 % річних. Розмір інших платежів, обумовлених кредитним договором, станом на день укладення цього договору, порядок і умови їх сплати, визначено кредитним договором.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник, включаючи сплату основного боргу (повернення кредиту), процентів, неустойки, відшкодування збитків, сплати інших платежів, обумовлених кредитним договором. Поручитель несе солідарну з позичальником відповідальність за належне виконання позичальником основного зобов`язання (п.п. 1.3, 1.4 Договору поруки).

Згідно із п. 2.8 Договору поруки поручитель зобов`язаний здійснити погашення суми простроченого основного зобов`язання не пізніше 7 (семи) банківських днів з дати надіслання йому вимоги кредитора. При цьому вимога кредитора вважається такою, що отримана поручителем, якщо вона надіслана рекомендованим або цінним листом на поштову адресу або на адресу електронної пошти поручителя, зазначеної в цьому договорі, або повідомлені поручителем додатково, або вручена йому особисто.

Як встановлено судом, позивач направляв відповідачам листи-вимоги про погашення заборгованості №6084/0-05 від 11.09.2023 та №6085/0-05 від 11.09.2023, що підтверджується копіями списку згрупованих відправлень віл 11.09.2023, описів вкладення у цінні листи та трекінгами поштових відправлень з офіційного веб-сайту АТ «Укрпошта».

Зважаючи на залишення вказаних відповідачами вказаних листів-вимог без належного реагування, АКБ «Львів» звернулося з даним позовом до суду.

ОЦІНКА СУДУ.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Як передбачено ст. 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Судом встановлено, що між позивачем (банк) та відповідачем-1 (позичальник) укладено Кредитний договір №61/В/2021 від 08.02.2021.

Предметом позову у цій справі є матеріально-правові вимоги АКБ «Львів» до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 601`797,08 грн., а також прострочених процентів за користування кредитом у розмірі 46`278,48 грн., які нараховані за період по 25.09.2023.

Як на підставу позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем-1 своїх зобов`язань за Договором щодо своєчасного, тобто у термін по 07.08.2023, повернення кредиту та сплати відсотків за його користування. Щодо відповідача-2 АКБ «Львів» вказує, що ОСОБА_2 несе солідарну відповідальність за кредитним зобов`язанням відповідача-1 та не сплатила борг ФОП ОСОБА_1 після направлення на її адресу листа-вимоги.

З огляду на предмет та підстави позову, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

З матеріалів справи вбачається, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання за Договором та надав відповідачу-1 обумовлені Договором кредитні кошти у розмірі 1`000`000,00 грн.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 1051 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.

Сторони досягли домовленості про те, що за користування кредитом позичальник сплачує фіксовані проценти у розмірі 23,88% річних, які нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Сторони домовились про погашення кредитної заборгованості шляхом сплати позичальником щомісячних платежів, розміри та строки внесення яких передбачено Графіком погашення.

У контексті строку погашення кредиту варто зауважити, що згідно із Додатковими договорами до Договору від 30.05.2022, від 29.11.2022 та від 30.03.2023 відповдіачу-1 надавалося відтермінування зі сплати відсотків за користування кредитом та/або відтермінування повернення отриманого позичальником кредиту на терміни: з 31.05.2022 по 31.07.2022; з 31.08.2022 по 31.10.2022, а також з 28.02.2023 по 31.07.2023.

До кожного із таких додаткових договорів сторонами погоджувався Графік погашення кредиту у новій редакції, востаннє 30.03.2023. Згідно із таким графіком кінцевою датою повернення кредиту та сплати відсотків за його користування є 07.08.2023.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Нормою ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач-1 не дотримався своїх зобов`язань щодо повернення кредиту та погашення відсотків за його користування у термін по 07.08.2023, у зв`язку із чим у нього утворилась заборгованість.

Станом на дату ухвалення рішення у даній справі відповідачем-1 не повернуто тіло кредиту у розмірі 601`797,08 грн., а також не сплачено відсотки за його користування у повному розмірі, що підтверджується виписками по особовому рахунку та вбачається зі змісту розрахунків позивача. До матеріалів справи не долучено доказів повного чи часткового погашення цієї заборгованості на момент ухвалення рішення.

Щодо розміру заборгованості за відсотками за користування кредитом, то зі змісту розрахунку позивача вбачається, що такий становить 46`278,48 грн., а нарахування відсотків проведено за період з 08.02.2021 по 25.09.2023 включно.

З цього приводу суд зауважує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

У своїй постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду зазначає, що зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до ст. 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.

Оскільки позивачем та відповідачем-1 погоджено термін кредитування, а саме по 07.08.2023, то, враховуючи викладені вище правові висновки суду касаційної інстанції, нарахування відсотків у порядку ст. 1048 ЦК України є можливим виключно по вказану дату (в межах строку існування між сторонами регулятивних відносин).

Здійснивши перерахунок за вказаний період, суд дійшов висновку, що позивач має право на стягнення 26`718,07 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом.

Судом встановлено, що за період з 08.08.2023 по 25.09.2023 включно позивач здійснив нарахування відсотків за користування кредитом у розмірі 19`560,41 грн. При цьому їх нарахування проведено на суму боргу за тілом кредиту у розмірі 601`797,08 грн.

Як уже зазначалось вище, відсотки за користування коштами після закінчення строку кредитування є відсотками, передбаченими статтею 625 ЦК України.

У пункті 6.4 Договору сторони погодили, що у випадку прострочення виконання грошового зобов`язання, у т.ч. після надіслання (вручення) вимоги про дострокове повернення кредиту, позичальник відповідно до вимог статті 625 ЦК України сплачує проценти у розмірі, що дорівнює визначеним відповідними кредитними договорами процентам за користування даним кредитом за кожен календарний день прострочення, які обчислюються за методом «факт/360» від простроченої суми з дати виникнення заборгованості до дати повного її погашення.

З аналізу відповідного положення Договору випливає, що сторони фактично погодили сплату позичальником на користь банку процентів як міри відповідальності на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. При цьому розмір таких процентів річних є іншим, ніж той, що встановлений відповідною статтею ЦК України. У цій справі сторони погодили розмір процентів, передбачених ст. 625 ЦК України на рівні розміру процентів, які передбачені ст. 1048 ЦК України (23,88% річних).

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для стягнення із відповідачів 23,88% річних у розмірі 19`560,41 грн., які нараховані у порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, суд звертає увагу на таке.

Згідно із п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

24.02.2022 Російська Федерація розпочала воєнні дії на території України. Згідно із Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 на усій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб.

Станом на дату ухвалення рішення у даній справі, правовий режим воєнного стану на території України не скасовано.

Зважаючи на викладене вище, а також враховуючи, що нарахування 23,88% річних здійснюється позивачем на заборгованість відповідача-1 за період з 08.08.2023 по 25.09.2023 включно, тобто у період дії воєнного стану, суд доходить висновку, що відповідач-1 на підставі п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Відтак, у задоволенні позовної вимоги про стягнення 19`560,41 грн. відсотків річних суд відмовляє.

Що стосується позовних вимог до відповідачки-2, яка є фізичною особою, то суд зазначає, що з метою забезпечення виконання відповідачем-1 зобов`язань за Договором, між позивачем та ОСОБА_2 укладено Договір поруки №61/В/2021/Р-1 від 29.11.2022, згідно із яким поручитель поручається перед кредитором за виконання ФОП ОСОБА_1 зобов`язань за Договором на засадах солідарного боржника.

Положеннями ст. 20 ГПК України унормовано, що господарські суди розглядають справи у спорах, щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці. Враховуючи те, що кредитне зобов`язання виникло між банком та фізичною особою-підприємцем, господарський суд вправі розглядати позовні вимоги до відповідачки-2.

Статтею 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Схожі положення передбачені також у пунктах 1.3, 1.4 Договору поруки.

Приписами ч. 1 ст. 543 ЦК України встановлено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Згідно із п. 2.8 Договору поруки поручитель зобов`язаний здійснити погашення суми простроченого основного зобов`язання не пізніше 7 (семи) банківських днів з дати надіслання йому вимоги кредитора. При цьому вимога кредитора вважається такою, що отримана поручителем, якщо вона надіслана рекомендованим або цінним листом на поштову адресу або на адресу електронної пошти поручителя, зазначеної в цьому договорі, або повідомлені поручителем додатково, або вручена йому особисто.

Судом встановлено, що позивач звертався до обох відповідачів із листами-вимогами про погашення заборгованості за Договором, однак такі були залишені без належного реагування.

Оскільки доказів повного або часткового погашення суми заборгованості за тілом кредиту та відсотками за його користування ні відповідачем-1, ні відповідачем-2 до суду подано не було, як і не надано жодних заперечень щодо їх розміру, суд доходить висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог АКБ «Львів» про солідарне стягнення із відповідачів 601`797,08 грн. заборгованості за кредитом та 26`718,07 грн. заборгованості за простроченими процентами.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

У відповідності до ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню на користь позивача у розмірі 9`427,72 грн.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 17.05.2023 у справі №522/5582/16-ц, при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Таким чином, судовий збір підлягає стягненню з відповідача-1 у розмірі 4`713,86 грн., і з відповідача-2 у розмірі 4`713,86 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 42, 46, 73, 74, 76-80, 123, 124, 126, 129, 222, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Акціонерного товариства акціонерно-комерційного банку «Львів» (79008, м. Львів, вул. Сербська, буд. 1; ) 601`797,08 грн. основного боргу та 26`718,07 грн. відсотків за користування кредитом.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства акціонерно-комерційного банку «Львів» (79008, м. Львів, вул. Сербська, буд. 1; ) 4`713,86 грн. судового збору.

4. Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Акціонерного товариства акціонерно-комерційного банку «Львів» (79008, м. Львів, вул. Сербська, буд. 1; ) 4`713,86 грн. судового збору.

5. У задоволенні решти вимог відмовити.

6. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

7. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса сторінки суду http://lv.arbitr.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається.

Повний текст рішення складено та підписано 22.02.2024.

Суддя Крупник Р.В.