ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2024 р. Справа№ 910/6911/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Коробенка Г.П.

Кравчука Г.А.

при секретарі Вага В.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Буркової О.М. за довіреністю;

від відповідача: Козацької О.К. за довіреністю;

від третьої особи 1: не з`явився;

від третьої особи 2: Линник Я.В. за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

на рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2023 (повний текст складено 09.10.2023)

у справі №910/6911/23 (суддя Пукшин Л.Г.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

до Акціонерного товариства "Банк Січ" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Стрюкової Ірини Олександрівни

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

1) Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕК "ЕНОЛЛ"

2) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

У травні 2023 року Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - позивач, Компанія або бенефіціар) звернулось у Господарський суд міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Банк Січ" (далі - Банк або гарант) в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Стрюкової Ірини Олександрівни (далі - відповідач) та просив суд зобов`язати відповідача включити грошові вимоги позивача у розмірі 7 000 000,00 грн до реєстру акцептованих вимог кредиторів Банку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕК "ЕНОЛЛ" (далі - третя особа 1, Товариство або принципал) укладений договір про врегулювання небалансів 06.05.2019 в забезпечення виконання зобов`язань, за яким Банком було видано безумовну і безвідкличну гарантію виконання зобов`язань від 25.02.2021 №204228-Г-0354 на суму 7 000 000,00 грн. Товариство порушило зобов`язання за договором та не оплатило частину виставлених позивачем рахунків на загальну суму 11 337 524,54 грн, у зв`язку із чим позивач 03.10.2022 звернувся до Банку із вимогою сплатити за гарантією частину заборгованості Товариства в сумі 7 000 000,00 грн, однак відповідачем не здійснено оплати вказаних коштів на рахунок позивача, а 07.10.2022 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - третя особа 2, Фонд) було прийняте рішення про початок процедури ліквідації Банку, після чого позивач звернувся до уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку із заявою про визнання вимог кредитора, проте позивачу було відмовлено у включенні його вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Заперечуючи проти позову у суді першої інстанції, відповідач посилався на необґрунтованість позовних вимог позивача та про відсутність правових підстав для включення вимог останнього до реєстру акцептованих вимог кредиторів банку.

Треті особи у письмових поясненнях, поданих суду першої інстанції, вважали позовні вимоги необґрунтованими.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04 жовтня 2023 року у позові відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду, Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулось із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Скарга мотивована тим, що судом порушено норми процесуального права, невірно застосовані норми матеріального права, а також неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, оскільки заявлена позивачем вимога відповідала умовам виданої банком гарантії; у відзиві на позов відповідач не ставив під сумнів наявність повноважень підписанта вимоги та належність її представлення; передання бенефіціаром до відділення поштового зв`язку вимоги до закінчення строку гарантії, незалежно від дати отримання такої вимоги гарантом, є представленням вимоги у строк; наявність боргу у Товариства перед позивачем підтверджується рахунками-фактурами, скріншотами із системи MMS і заяв про укладення договору, тому висновок суду про відсутність боргу не відповідає наявним доказам; позивачем у вимозі зазначені грошові зобов`язання, які виникли до 09.08.2022 (дата віднесення банку до категорії неплатоспроможних); з 10.10.2022 строк виконання грошових зобов`язань Банку вважається таким, що настав, тому відповідач повинен був включити грошові вимоги позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів банку; суд не надав належної правової оцінки всім доказам у справі.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти її задоволення та просить залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що вимога позивача від 29.09.2022 про покриття заборгованості принципала за рахунок банківської гарантії не відповідала вимогам чинного законодавства та не мала належного представлення, оскільки були відсутні докази на підтвердження повноваження представника позивача підписувати вимоги та не було зазначено і обґрунтовано, в чому саме полягає порушення Товариством основного зобов`язання; позивач 10.08.2022 вчинив дії, спрямовані на припинення банківської гаранті шляхом направлення Товариству відповідного повідомлення; з моменту запровадження у Банку процедури ліквідації, з відкликанням банківської ліцензії, Банк не міг здійснювати банківську діяльність, в тому числі виконувати зобов`язання за раніше виданими банківськими гарантіями; станом на дату запровадження процедури ліквідації кредиторська заборгованість Банку перед Компанією не обліковувалась, тому вимоги позивача в заяві від 27.10.2022 не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів Банку.

Третя особа 1 у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти її задоволення та просить залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, представлена позивачем вимога не відповідала пункту 8 гарантії, без доказів на підтвердження повноважень особи, яка її підписала; відповідач послався на вказані обставини у запереченнях на відповідь на відзив, які були подані у встановлений строк; позивачем на надано доказів, які підтверджують факт порушення Товариством зобов`язань за договором; вимога Компанії від 29.09.2022 була пред`явлення після запровадження у Банку тимчасової адміністрації (09.08.2022), а тому не могла бути задоволена; доводи позивача суперечать один одному, оскільки в одному місці скарги він вказує, що борг виник у вересні 2022 року, а в іншому місці скарги вказує, що грошові зобов`язання виникли до 09.08.2022; повноважна особа Фонду обгрунтовано відмовила у включенні вимог позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів Банку.

Третя особа 2 у додаткових поясненнях у справі заперечила проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на те, що висновки суду першої інстанції є вірними. Також вказує, що Господарським судом Харківської області 09.11.2023 було відкрито провадження у справі №922/4607/23 за позовом Компанії до Товариства про стягнення заборгованості за договором від 06.05.2019.

Сторони належним чином повідомлялись про розгляд апеляційної скарги в порядку, визначеному статтями 6, 120, 242 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), шляхом направлення ухвал суду за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

На підставі ч.12 ст. 270 ГПК України суд ухвалив здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності представника третьої особи 1.

Представник позивача (апелянта) у судовому засіданні підтримала доводи, викладені у апеляційній скарзі, просила її задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві.

Представник третьої особи 2 у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

У судовому засіданні, після пояснень сторін, згідно ст.216 ГПК України, оголошувалась перерва з 11 січня по 15 лютого 2024 року, після якої представник позивача у судове засідання не з`явився, що не перешкоджає завершенню розгляду справи.

Заслухавши пояснення представників сторін і третьої особи 2, дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у 2019 році Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕК "ЕНОЛЛ" підписано Заяву про укладення договору про врегулювання небалансів електричної енергії, якою вказане Товариство надало письмову згоду на приєднання до Договору про врегулювання небалансів електричної енергії в якості учасника ринку.

Листом від 06.05.2019 ДП "Національна енергетична компанія "Укренерго" (наразі ПрАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго") повідомило Товариству, що розглянуло заяву про укладення договору і інформує про те, що Товариство приєднано до умов Договору про врегулювання небалансів електричної енергії і долучено до реєстру учасників ринку. Ідентифікатор Договору №0151-01024, дата акцептування 06.05.2019 (далі - Договір).

25.02.2021 Акціонерним товариством "Банк Січ", як гарантом, було видано на користь Компанії, як бенефіціара, безумовну і безвідкличну гарантію виконання зобов`язань від 25.02.2021 №204228-Г-0354 (далі - Гарантія) на суму 7 000 000,00 грн.

Видана Гарантія забезпечувала виконання зобов`язань Товариства, як принципала, за Договором про врегулювання небалансів електричної енергії від 06.05.2019, що був укладений між Компанією та Товариством.

Відповідно до п. 7, пп. 10.1 п. 1 Гарантії гарант, у разі порушення зобов`язань принципалом за Договором про врегулювання небалансів електричної енергії від 06.05.2019, протягом 2 банківських днів після дня отримання вимоги бенефіціара сплачує бенефіціару кошти в межах суми Гарантії, відповідно до умов Гарантії та за першою Вимогою без подання ним будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов.

Наказом Компанії від 09.06.2022 №236 було затверджено умови Договору про врегулювання небалансів електричної енергії.

14.09.2022 Компанією підписано електронним цифровим підписом рахунок-фактуру №389, згідно якого Товариство мало сплатити 8688563,34 грн вартості електричної енергії для врегулювання небалансів за період 01.11.2021-30.11.2021. Рахунок дійсний до сплати протягом 5 днів з моменту отримання.

15.09.2022 Компанією підписано електронним цифровим підписом рахунок-фактуру №601, згідно якого Товариство мало сплатити 2027680,07 грн вартості електричної енергії для врегулювання небалансів за період 01.12.2021-31.12.2021. Рахунок дійсний до сплати протягом 5 днів з моменту отримання.

15.09.2022 Компанією підписано електронним цифровим підписом рахунок-фактуру №128, згідно якого Товариство мало сплатити 666052,33 грн вартості електричної енергії для врегулювання небалансів за період 01.09.2022-10.09.2022. Рахунок дійсний до сплати протягом 4 днів з моменту отримання.

23.09.2022 Компанією підписано електронним цифровим підписом рахунок-фактуру №390, згідно якого Товариство мало сплатити 9527786,15 грн вартості електричної енергії для врегулювання небалансів за період 01.01.2022-31.01.2022. Рахунок дійсний до сплати протягом 5 днів з моменту отримання.

26.09.2022 Компанією підписано електронним цифровим підписом рахунок-фактуру №125, згідно якого Товариство мало сплатити 820261,84 грн вартості електричної енергії для врегулювання небалансів за період 11.09.2022-20.09.2022. Рахунок дійсний до сплати протягом 2 днів з моменту отримання.

Позивач зазначає, що відповідно до п.5.1 договору та Правил ринку виставлення рахунків здійснювалось через систему управління ринку (програмний комплекс Market Management System, MMS) і підтверджується скріншотами із вказаної системи.

Позивач стверджує, що вказані рахунки не були оплачені Товариством у встановлений строк і в повному обсязі, у зв`язку із чим позивач звернувся до відповідача із вимогою від 29.09.2022 № 01/42944, в якій просив відповідача сплатити частину заборгованості Товариства за банківською гарантією від 25.02.2021 № 204228-Г-0354 у сумі 7 000 000,00 грн, посилаючись у вимозі на те, що рахунки на загальну суму 21730343,73 грн були оплачені принципалом лише на суму 2615597,21 грн, а заборгованість принципала перед бенефіціаром за Договором становить 16459746,52 грн. Вимога підписана в.о.директора з ринкових операцій Волковим О.М. і у вимозі не зазначено про наявність будь-яких додатків.

Вказана вимога була направлена засобами поштового зв`язку 03.10.2022 та була отримана відповідачем 07.10.2022, а тому, за твердженнями позивача, у відповідача у день отримання вказаної вимоги, тобто 07.10.2022, виникло зобов`язання перед позивачем на суму 7 000 000,00 грн, яке не було виконано останнім.

Оскільки, на веб-сайті Національного банку України було опубліковано відомості про прийняття рішення від 06.10.2022 №495-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Акціонерного товариства "Банк Січ" (гаранта) з 10.10.2022, позивач звернувся до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію AT "Банк Січ" Стрюкової Ірини Олександрівни із заявою про визнання вимог кредитора від 27.10.2022 №01/47560. До заяви були додані копія вимоги від 29.09.2022, копія довіреності від 29.12.2021 щодо повноважень Волкова О.М. представляти інтереси Компанії та підписувати вимоги про сплату коштів за банківськими гарантіями, та копія повідомлення про вручення вимоги на адресу Банку.

Вказана заява була отримана Банком 03.11.2023, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення.

У відповідь на вказану заяву, листом від 05.04.2023 №784/03-2/3-А AT "Банк Січ" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію AT "Банк Січ" Стрюкової Ірини було повідомлено позивача, що вимоги, про які він зазначив у заяві про визнання кредиторських вимог від 27.10.2022 №01/847560, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів Банку, оскільки станом на дату запровадження процедури ліквідації Банку, відповідно до балансових даних, кредиторська заборгованість Банку перед Компанією не обліковувалась.

У зв`язку із викладеними обставинами Компанія звернулась до суду із даним позовом та просила зобов`язати уповноважену особу Фонду на ліквідацію Банку включити грошові вимоги позивача у розмірі 7 000 000,00 грн до реєстру акцептованих вимог кредиторів Банку.

При цьому позивач вказував, що відмова включити його вимоги до реєстру акцептованих вимог кредиторів є безпідставною та такою, що суперечить законодавству, оскільки зобов`язання відповідача перед позивачем по сплаті коштів за вимогою від 29.09.2022 №01/42944 виникло до моменту початку процедури ліквідації Банку, а отже воно підлягає включенню до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, заперечуючи проти позову, посилався на те, що на підставі рішення Правління Національного банку України від 09.08.2022 №405-рш/БТ "Про віднесення Акціонерного товариства "Банк Січ" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 09.08.2022 №579 "Про запровадження тимчасового адміністратора у АТ "Банк Січ" з 10 серпня 2022 року до 09 вересня 2022 року було запроваджено тимчасову адміністрацію. Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 29.08.2022 №654 продовжено строк тимчасової адміністрації на один місяць, до 09.10.2022 (включно) і подальшому на підставі рішення Правління Національного банку України від 06.10.2022 №495-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ "Банк Січ" виконавчою дирекцією Фонду прийняте рішення від 07.10.2022 №803 "Про початок процедури ліквідації АТ "Банк Січ" та делегування повноважень ліквідатора банку". Згідно зазначеними рішеннями було відкликано банківську ліцензую Банку з 10.10.2022, розпочато процедуру ліквідації Банку строком на 3 роки з 10.10.2022 по 09.10.2025, призначено уповноважену особу Фонду, якій делеговано всі повноваження ліквідатора Банку, визначені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". З моменту запровадження у Банку процедури ліквідації, з відкликанням банківської ліцензії, банк не міг здійснювати банківську діяльність, у тому числі виконувати зобов`язання за раніше виданими банківськими гарантіями. Оскільки станом на дату запровадження процедури ліквідації, відповідно до балансових даних, кредиторська заборгованість Банку перед Компанією не обліковувалась, їй було обґрунтовано відмовлено у включенні до реєстру акцептованих вимог кредиторів. У запереченнях на відповідь на відзив відповідач додатково вказав, що до вимоги від 29.09.2022 не було додано доказів на підтвердження повноважень особи, яка її підписала (Волкова О.М.), а також не надано жодних доказів на підтвердження обставин порушення Товариством зобов`язань за Договором, тому Банк був позбавлений можливості встановити факт настання гарантійного випадку.

Товариство у своїх поясненнях заперечувало проти заявлених позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість та припинення банківської гарантії позивачем на підставі листа від 10.08.2022, згідно якого Компанія вказала про анулювання Банківських гарантій у зв`язку з визнанням банку АТ "Банк Січ" неплатоспроможним, тому просило перевірити суму наявної фінансової гарантії, і на підставі вказаного листа Товариство платіжними інструкціями від 01.08.2022 №2 та від 12.09.2022 №13601 сплатило Компанії 2 655 000 грн в якості гарантійного внеску.

Фонд у своїх поясненнях заперечив проти задоволення позовних вимог позивача із посиланням на їх безпідставність та невідповідність положенням Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги є недоведеними, необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Північний апеляційний господарський суд погоджується із цим висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Права та обов`язки сторін у даній справі виникли на підставі наступних правочинів:

- договору про врегулювання небалансів від 06.05.2019 №0151-01024, що укладений між Компанією та Товариством, який за правовою природою є договором купівлі-продажу електричної енергії з метою врегулювання небалансів електричної енергії сторін, правовідносини за яким регулюються Законом України "Про ринок електричної енергії";

- банківської гарантії 25.02.2021 №204228-Г-0354, наданої Банком Компанії, яка є одностороннім правочином та одним із видів забезпечення виконання зобов`язань.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Предметом розгляду у даній справі є матеріально-правова вимога позивача про зобов`язання відповідача включити його вимоги за банківською гарантією на суму 7 000 000,00 грн до реєстру акцептованих вимог кредиторів Банку.

Статтею 200 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначено, що гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. Зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони. Гарант має право висунути управненій стороні лише ті претензії, висунення яких допускається гарантійним листом. Зобов`язана сторона не має права висунути гаранту заперечення, які вона могла б висунути управненій стороні, якщо її договір з гарантом не містить зобов`язання гаранта внести до гарантійного листа застереження щодо висунення таких заперечень. До відносин банківської гарантії в частині, не врегульованій цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 560 ЦК України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Статтею 561 ЦК України встановлено, що гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Гарантія є чинною від дня її видачі, якщо в ній не встановлено інше. Гарантія не може бути відкликана гарантом, якщо в ній не встановлено інше.

Відповідно до умов пункту 6 виданої відповідачем гарантії строк її дії становив - до 17:00 14 лютого 2023 року, або закінчується до вказаного вище терміну з моменту настання однієї з таких подій: повернення бенефіціаром гаранту оригіналу цієї гарантії; подання бенефіціаром гаранту письмового повідомлення про звільнення гаранту від обов`язків за гарантією; сплата суми гарантії в повному обсязі одним платежем або кількома частковими платежами.

Загальний порядок, умови надання та отримання банками гарантій/контргарантій та їх виконання урегульований Положенням про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженим постановою Правління Національного банку України №639 від 15.12.2004 (далі - Положення), розділом І якого визначено, що гарантія - спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант бере на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром сплатити кошти в разі настання гарантійного випадку. Зобов`язання банку-гаранта перед бенефіціаром не залежить від базових відносин, які забезпечуються такою гарантією (їх припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли посилання на такі базові відносини безпосередньо міститься в тексті гарантії; гарантійний випадок - одержання банком-гарантом/банком-контргарантом вимоги бенефіціара, що становить належне представлення, протягом строку дії або до дати закінчення дії гарантії/контргарантії, що свідчить про порушення принципалом базових відносин.

Згідно ст. 563 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією. Кредитор може пред`явити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що підставою для пред`явлення вимог до гаранта є порушення зобов`язань з боку принципала, але не у відношенні гаранта, а щодо бенефіціара за основним зобов`язанням.

Тобто, підставою для виконання гарантом своїх зобов`язань є особливий стан сторін в основній угоді, в якій гарант не є суб`єктом. Іншими словами, гарант сплачує відповідну суму бенефіціару при настанні гарантійного випадку, під яким розуміється невиконання або неналежне виконання принципалом своїх зобов`язань.

Статтею 564 ЦК України встановлено, що після одержання вимоги кредитора гарант повинен негайно повідомити про це боржника і передати йому копії вимоги разом з доданими до неї документами. Гарант повинен розглянути вимогу кредитора разом з доданими до неї документами в установлений у гарантії строк, а у разі його відсутності - в розумний строк і встановити відповідність вимоги та доданих до неї документів умовам гарантії.

Відповідно до ч. 1 ст. 565 ЦК України гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії.

Згідно з п. 62 розділу Х Положення бенефіціар для отримання платежу за гарантією подає до банку-гаранта безпосередньо або через банк бенефіціара (залежно від того, як це визначено умовами гарантії) вимогу за гарантією, а також усі документи, передбачені умовами гарантії (якщо таке подання в ній передбачено).

Пунктом 9 виданої Банком Гарантії встановлено, що вимога може бути доставлена особисто, кур`єром, поштою, надіслана засобами системи дистанційного обслуговування "Корпоративний клієнт-банк" (за наявності), використання якої здійснюється на підставі договору укладеного між гарантом та Бенефіціаром. У разі якщо вимога доставляється особисто, кур`єром або поштою, оригінал Вимоги у паперовому вигляді доставляється за адресою: Україна, 010333, м.Київ, вул.Володимирська, буд.63, АТ "Банк Січ", до уваги Департаменту документарних операцій.

Матеріалами справи підтверджується, що 07.10.2022 на адресу AT "Банк Січ" (м.Київ, вул.Володимирська, буд.63) надійшла вимога позивача від 29.09.2022 про покриття заборгованості принципала за рахунок банківської гарантії від 25.02.2021 №204228-Г-0354.

Відповідно до п.10.1 Гарантії платіж за гарантією здійснюється гарантом протягом двох банківських днів після отримання вимоги, надання якої відповідає умовам цієї Гарантії, шляхом переказу коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання, зазначений бенефіціаром у вимозі.

Пунктом 7 частини 3 розділу І Положення визначено, що вимогою є лист або повідомлення з вимогою до банку-гаранта/банку-контргаранта сплатити кошти за гарантією/контргарантією. Вимога за гарантією складається бенефіціаром і подається у довільній формі, якщо інше не визначено умовами гарантії (у якій має зазначатися, у чому полягає порушення принципалом базових відносин, забезпечених гарантією), або надсилається у формі повідомлення банку-гаранту.

Отже, обов`язковим є зазначення у вимозі або у доданих до неї документах того, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією. Разом із тим, обов`язкового переліку документів, які мають бути додані до вимоги по гарантії, закон не містить, тобто законодавець залишив на розсуд особи, яка складає гарантію, визначення у тексті гарантії певного переліку документів, які повинні бути додані до вимоги за гарантією.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, згідно пункту 8 виданої Банком гарантії, вимога це лист, який в межах строку дії Гарантії подається бенефіціаром гаранту у випадку порушення зобов`язань принципала, з вимогою сплатити кошти за гарантією та який: повинен бути складений бенефіціаром:

- в паперовому вигляді, скріплений підписом керівника бенефіціара, відомості про якого зазначені у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, або підписом (-ами) особи (-іб), уповноваженої (-их) на підписання Вимог щодо якої (-их) у гаранта наявні нотаріально засвідчені копії документів, які підтверджують повноваження зазначеної (-их) особи (-іб) підписувати вимогу, і засвідчений (- і) нотаріально зразок (и) її (їх) підпису (-ів) та/або

- в електронному вигляді, що засвідчений кваліфікованим електронним підписом керівника бенефіціара відомості про якого зазначені у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, або кваліфікованим електронним підписом (-ами) особи (-іб), уповноваженої (-их) на підписання вимог щодо якої (-их) у гаранта наявні нотаріально засвідчені копії документів, які підтверджують повноваження зазначеної (-их) особи (-іб) підписувати Вимогу.

Разом із тим, обов`язок гаранта сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії настає за умови порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією та направлення кредитором гаранту письмової вимоги разом із зазначеними в гарантії документами. За відсутності однієї із вказаних умов відповідальність гаранта не настає. Подібний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 18.10.2018 року в справі №910/21641/17, від 20.06.2018 року в справі № 904/9536/17, від 02.03.2018 року в справі №910/8297/17 та від 14.11.2019 року в справі № 910/20326/17.

Згідно з пукнтом 36 Положення банк-гарант (резидент), отримавши від бенефіціара або банку бенефіціара, або іншого банку вимогу, перевіряє достовірність цієї вимоги, а також те, що вона становить належне представлення.

Пунктом 37 Положення передбачено, що банк-гарант (резидент) сплачує кошти бенефіціару за гарантією в разі отримання вимоги, що становить належне представлення.

При вирішенні спору про існування обов`язку гаранта сплатити за гарантією до предмета доказування входить, у першу чергу, дослідження наявності чи відсутності виникнення відповідного обов`язку - гарантійного випадку (порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією), а не формальне дослідження виключно наявності заяви про сплату за гарантією. Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 27.11.2019 року в справі №910/20306/17 та у постанові Верховного Суду від 18.06.2021 року в справі №910/16898/19.

Матеріалами справи підтверджується, що вимога позивача №01/42944 від 29.09.2022 була підписана в.о. директора з ринкових операцій Волковим О.М., у той час, як керівником позивача, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є Кудрицький Володимир Дмитрович.

При цьому позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що до вищезазначеної вимоги (яка була направлена відповідачу) було додано нотаріально засвідчені копії документів на підтвердження повноважень представника позивача Волкова О.М. на підписання вимоги, що, на переконання відповідача, свідчить про порушення позивачем приписів ст. 563 ЦК України та умов самої Гарантії.

Крім того, як вірно відзначив суд першої інстанції, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження фактів порушення Товариством зобов`язань за Договором, укладеним між позивачем і третьою особою-1, та існування заборгованості перед позивачем.

Так, позивачем долучено до матеріалів позовної заяви лише рахунки-фактури згідно Договору, які виставлялися позивачем Товариству протягом вересня 2022 року, однак, матеріали справи не містять жодних доказів, які прямо чи опосередковано свідчили б про порушення Товариством умов договору, а також документів, які свідчили б про те, що строк виконання Товариством його зобов`язань за Договором виник до запровадження в Банку тимчасової адміністрації, а також до направлення відповідачу вимоги про виплату суми Банківської гарантії.

Вказаних доказів позивачем не було долучено ані до адресованої ним гаранту вимоги від 29.09.2022 № 0151-01024, ані до заяви від 27.10.2022 №01/47560 про визнання кредиторських вимог, ані до позову.

Доводи позивача про те, що у відзиві на позов відповідач не ставив під сумнів наявність повноважень підписанта вимоги та належність її представлення і тому відповідач позбавлений права заперечувати проти цих обставин під час розгляду справи по суті, відхиляються апеляційним господарським судом, оскільки на вказані обставини відповідач посилався у запереченнях на відповідь на відзив, поданих у відповідності до положень статті 167 ГПК України, а згідно п. 5 ч.4 ст. 238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначається, у тому числі, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Також судом першої інстанції вірно взято до уваги ту обставину, що позивачем поза межами строку, встановленого для подання кредиторських вимог, а саме, до 09.09.2022, було скеровано на адресу відповідача Вимогу від 29.09.2022 №01/42944 "Про покриття заборгованості принципала за рахунок банківської гарантії", а 27.10.2022 направлено заяву "Про виконання вимог кредитора" №01/47560, у якій позивач просив визнати його кредитором за заборгованістю, що виникла на підставі незадоволеної вимоги від 29.09.2022 №01/42944.

При цьому, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження обмеження можливості отримання інформації про звернення до відповідача з кредиторськими вимогами у встановлений чинним законодавством спосіб, попри обізнаність про факт та дату публікації відомостей про відкликання банківської ліцензії відповідача, що підтверджується електронним листом, направленим 10.08.2022 з поштової електронної скриньки позивача на адресу Товариства, який містить посилання на рішення Правління Національного банку України від 09.08.2022 №405-рш/БТ "Про віднесення АТ "Банк Січ" до категорії неплатоспроможних" та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2022 № 579 "Про затвердження тимчасової адміністрації у АТ "Банк Січ" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку.

З матеріалів справи також вбачається, що на підставі рішення Правління Національного банку України від 09.08.2022 № 405-рш/БТ "Про віднесення Акціонерного товариства "Банк Січ" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 09.08.2022 року №579, яким розпочато процедуру виведення Банку з ринку та призначено уповноваженою особою Фонду і делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора Банку Степанець Вікторії Сергіївні.

Згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 29.08.2022 №654 строк тимчасової адміністрації неплатоспроможного Банку, а також строк повноважень Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Банку Степанець Вікторії Сергіївни продовжено по 09.10.2022 (включно).

На підставі рішення Правління Національного банку України від 06.10.2022 № 495-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ "Банк Січ" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 07.10.2022 року прийнято рішення № 803 "Про початок процедури ліквідації АТ "Банк Січ" та делегування повноважень ліквідатора банку".

Згідно із вказаними рішеннями відкликано банківську ліцензію Банку, розпочато процедуру його ліквідації з 10.10.2022 року по 09.10.2025 року включно та призначено уповноважену особу Фонду, якій делеговано всі повноваження ліквідатора Банку, визначені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону, в тому числі з підписанням всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному вказаним законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку та звернення з вимогами та позовами про відшкодування шкоди (збитків), зазначеними у ч. 5 та ч. 10 ст. 52 вказаного Закону, провідному професіоналу з управління активами та ліквідації відділу організації процедур ліквідації банків департаменту ліквідації банків Стрюковій Ірині Олександрівні строком на 3 роки з 10.10.2022 року по 09.10.2025 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 10.10.2022 року № 810 "Щодо формування реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ "Банк Січ" в умовах воєнного стану в Україні" погоджено формування реєстру акцептованих вимог кредиторів Банку на підставі балансових даних в розмірі залишків на рахунках контрагентів станом на дату запровадження процедури ліквідації Банку. Уповноважену особу Фонду на ліквідацію Банку зобов`язано у термін до 18.11.2022 року здійснити дії щодо формування реєстру акцептованих вимог кредиторів Банку на підставі балансових даних в розмірі залишків на рахунках контрагентів на дату запровадження процедури ліквідації Банку та надати його на затвердження виконавчої дирекції Фонду.

Процедура виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у даних правовідносинах.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, не має на меті отримання прибутку і не відповідає за зобов`язаннями банків. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Згідно зі ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд зобов`язаний забезпечити збереження активів.

Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

У ст. 44 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що Фонд розпочинає процедуру ліквідації банку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, крім випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.

З дня початку процедури ліквідації банку протягом трьох років (у разі ліквідації системно важливого банку - протягом п`яти років) Фонд забезпечує виконання заходів щодо управління майном (активами) банку та задоволення вимог кредиторів. Порядок задоволення кредиторів неплатоспроможного банку врегульовано положеннями статей 45, 46, 48, 49, 52 спеціального Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Положеннями ст. 45, 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду.

Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження: приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

За нормами ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду. Протягом 20 днів з дня затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів Фонд сповіщає кредиторів про акцептування їх вимог шляхом розміщення повідомлення на офіційному сайті Фонду, неплатоспроможного банку, а також у приміщеннях такого банку в доступному для відвідувачів місці.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у черговості, зазначеній у ст. 52 цього Закону.

Вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від продажу майна (активів) банку після повного задоволення вимог попередньої черги. У разі якщо обсяг коштів, одержаних від продажу майна (активів), недостатній для повного задоволення всіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно до суми вимог, що належать кожному кредитору однієї черги. У разі відмови кредитора від задоволення визнаної в установленому порядку вимоги Фонд не враховує суму грошових вимог цього кредитора.

Частиною 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що законодавчі та інші нормативно правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з ч. 3 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

У спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його вкладниками/кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

З огляду на вищевикладене, а також враховуючи прийняте виконавчою дирекцією Фонду рішення про ліквідацію Акціонерного товариства "БАНК СІЧ", спірні правовідносини сторін не регулюються Цивільним кодексом України, оскільки визначаються спеціальним законом - Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

При цьому, задоволення вимог окремого кредитора-юридичної особи, заявлених поза межами ліквідаційної процедури банку, у тому числі на підставі судового рішення, не допускається, оскільки в такому випадку активи з банку виводяться, а заборгованість третіх осіб перед банком збільшується, що порушує принцип пріоритетності зобов`язань неплатоспроможного банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Таким чином, є юридично правильним висновок суду першої інстанції про те, що на позивача поширюються обмеження щодо задоволення майнових вимог, впроваджені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а тому його вимоги не можуть бути задоволені поза межами ліквідаційної процедури банку в окремому позовному провадженні.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, враховуючи наведені норми чинного законодавства та встановлені фактичні обставини справи, апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, позивачем не доведено факту належного представлення вимоги за гарантією, відповідно у відповідача не виникло зобов`язання сплатити позивачу кошти за гарантією, тому позовні вимоги про зобов`язання відповідача включити грошові вимоги позивача у розмірі 7 000 000,00 грн до реєстру акцептованих вимог кредиторів Банку є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування рішення господарського суду першої інстанції.

Суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані сторонами докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення Господарського суду міста Києва законне та обґрунтоване, отже, підстави для його скасування відсутні.

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати, пов`язані з розглядом апеляційної скарги, покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 04 жовтня 2023 року - без змін.

2. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22.02.2024.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді Г.П. Коробенко

Г.А. Кравчук