ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"20" лютого 2024 р.м. Одеса Справа № 916/5195/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Мостепаненко Ю.І., розглянувши заяву про забезпечення позову Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту) (вх.№2-253/24 від 19.02.2024р.)

подану у справі № 916/5195/23

за позовом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (01135, м. Київ, пр-т Берестейський, буд. 14, ) в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту) (65026, м. Одеса, пл. Митна, 1, )

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Будстейт Груп" (43023, Волинська область, Луцький район, м. Луцьк, вул. Конякіна, буд. 2, )

про розірвання договору та стягнення 2 176 419,21 грн. -

ВСТАНОВИВ:

27.11.2023 Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будстейт Груп", в якій просить суд:

- розірвати договір № 3068-В-ОДФ-21 від 28.07.2021, укладений між ДП "АМПУ" та ТОВ "Будстейт Груп";

- стягнути з ТОВ "Будстейт Груп" на користь ДП "АМПУ" в особі Одеської філії ДП "АМПУ" (адміністрація Одеського морського порту) суму авансу у розмірі 2 176 419,21 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання ТОВ «Будстейт Груп» умов договору № 3068-В-ОДФ-21 від 28.07.2021 щодо виконання робіт із капітального ремонту підпірної стінки (інв. №060077) Одеської філії ДП «АМПУ» за адресою: Митна площа 1/2, м. Одеса.

Зокрема, позивач вказує, що відповідно до п. 2.1. договору строк виконання робіт становить 90 календарних днів, а початок виконання робіт - не пізніше 15 календарних днів після перерахування виконавцю авансу за умови надання замовником фронту робіт, передачі проектної документації та дозвільних документів на виконання будівельних робіт.

Відповідно до п. 2.3. договору початок виконання робіт сторони оформляють окремим двостороннім актом, підписаним уповноваженими представниками замовника і виконавця.

Відповідно до п. 3.1. договору ціна договору на момент його укладання становила 7254730,72 грн. з ПДВ.

Як зазначає позивач, 18.08.2021 на виконання п. 4.1. договору Одеською філією ДП «АМПУ» на користь ТОВ "Будстейт Груп" перераховано авансовий платіж у сумі 2176419,21 грн. з ПДВ згідно платіжного доручення від 18.08.2021 № 1310.

Так, виконання робіт за договором було розпочато ТОВ "Будстейт Груп" 22.09.2021, після реєстрації Повідомлення про початок виконання будівельних робіт в Управлінні державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, передачі проектної документації, оплати авансу та підписання Акту про початок виконання робіт до договору.

08.10.2021 роботи за об`єктом призупинено шляхом підписання двостороннього Акту про призупинення робіт за договором у зв`язку з необхідністю уточнення технічних та проектних рішень щодо реалізації об`єкту на підставі фактичних даних, отриманих під час виконання робіт. Залишок строку виконання робіт за договором станом на дату призупинення робіт становив 74 календарних днів.

Листами від 14.12.2021 № 3405/19-06-01/Вих та від 31.01.2022 № 291/19- 06- 01/Вих Одеською філією на адресу ТОВ "Будстейт Груп" уточнено фактичні данні, необхідні для проведення випробувань та влаштування анкерів «ТІТАН».

Як вказує позивач, Адміністрацією виконані усі зобов`язання за договором щодо відновлення ТОВ "Будстейт Груп" робіт з капітального ремонту підпірної стінки.

В подальшому ТОВ "Будстейт Груп" на адресу Одеської філії надіслало лист від 28.02.2022 №2- 28/22 щодо неможливості виконання зобов`язань за договором підряду у зв`язку із оголошенням воєнного стану в Україні 24 лютого 2022 року згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 р. №2102-ІХ «Про введення воєнного стану в Україні», що засвідчено Торгово-промисловою палатою України листом від 28.02.2022 р. № 2024/02.0-427.1 як форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) через військову агресію Російської Федерації проти України (копія додається).

В свою чергу 28.02.2022 сторонами підписано акт про призупинення виконання робіт за договором №3068-В-ОДФ-21 від 28.07.2021 у зв`язку із виникненням форс-мажорних обставин та неможливістю виконання Товариством зобов`язань за договором.

Проте, як зазначає позивач, роботи за договором впродовж 2022 року не відновлено. Так, Одеська філія листом від 07.03.2023 № 539/19-06-01/Вих звернулась до ТОВ "Будстейт Груп" щодо необхідності у найкоротший термін продовжити виконання робіт за договором № 3 068-В-ОДФ-21 від 28.07.2021.

Також листом від 22.03.2023 № 637/19-06-01/Вих Одеська філія повідомила ТОВ "Будстейт Груп" про необхідність засвідчення сертифікатом торгово-промислової палати України форс-мажорних обставин, пов`язаних з неможливістю виконання договірних зобов`язань у зв`язку з оголошенням воєнного стану в Україні (копія додається).

Проте, за ствердженнями позивача, відповіді від ТОВ "Будстейт Груп" на адресу Одеської філії не надходило, роботи за договором не поновлені та не виконані виконавцем, а прострочення виконання робіт за договором становить вже майже 2 роки.

Так, з огляду на вказані обставини, Адміністрація, керуючись чинним законодавством та умовами укладеного договору, звернулась до ТОВ "Будстейт Груп" з листом від 18.10.2023 № 2042/19-06-01/Вих щодо розірвання договору № 3068-В-ОДФ-21 від 28.07.2021 в односторонньому порядку у зв`язку з продовженням строку дії обставин непереборної сили (форс-мажору) більше 5 робочих днів. Також у вказаному листі Адміністрація вказала про обов`язок виконавця повернути суму отриманого невикористаного авансу в розмірі 2176419,21 грн з ПДВ.

Однак, як стверджує позивач, відповідь від відповідача на зазначений лист Адміністрації не надходила, лист повернуто з причин незнаходження отримувача за фактичною адресою. Також сума перерахованого авансу до теперішнього часу не повернута відповідачем.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.12.2023 позовну заяву ДП "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії ДП "Адміністрація морських портів України" залишено без руху та встановлено позивачу строк протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

18.12.2023 до суду від ДП "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії ДП "Адміністрація морських портів України" надійшла заява про усунення недоліків (вх.№45943/23), згідно якої позивач відповідні недоліки усунув.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.12.2023 позовну заяву АТ ДП "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії ДП "Адміністрація морських портів України" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №916/5195/23 за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання.

У підготовчому засіданні 14.02.2024 судом оголошено протокольну ухвалу про продовження строку підготовчого провадження у справі на 30 днів та відкладення підготовчого засідання у справі №916/5195/23 на 28.02.2024 о 12:00.

19.02.2024р. до суду від Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту) надійшла заява про забезпечення позову (вх.№2-253/24), відповідно до якої позивач просить суд:

- накласти арешт на грошові кошти ТОВ «Будстейт Груп» у розмірі ціни позову - 2 176 419,21 грн, які знаходяться на усіх банківських рахунках ТОВ «Будстейт Груп», в тому числі на рахунках ТОВ «Будстейт Груп»: р/р НОМЕР_1 в ПАТ «БАНК ВОСТОК», р/р НОМЕР_2 в АТ «УКРБУДІНВЕСТБАНК» та інших;

- накласти арешт на майно ТОВ «Будстейт Груп», ввезеного ним з метою виконання договору, та яке знаходиться на території Одеського морського порту, із одночасним встановленням заборони ТОВ «Будстейт Груп» та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо цього майна, в т.ч. передачі та розпорядження, а саме:

- буроін`єкційні штанги "Титан" 103/78, L=3м - 111 од.;

- хрестообразні бурові коронки анкерів "Титан" Д175 мм - 21 од.;

- центратори - 5 од.;

- з`єднувальні муфти - 2 од.;

- труби ПВХ 160мм L=2м - 22м;

- швелер № 20 L=3м - 6 од.;

- профнастил листи розміром 2x1,15м (змонтовані на паркані) - 165,60 м2;

- труба 40x25 (стійкі та напрямні тимчасового паркану);

- труба 30x20 (напрямні тимчасового паркану);

- глиномішалка ГМЗ-075 - 1 од.;

- поршневий шламовий насос - 1 од.;

- щит електричний з автоматами - 1 од.;

- ємність металева розміром 2x2x0,5м - 1 од.;

- ємність металева розміром 1x1,3x0,6м - 1 од.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту) зазначає про суттєве ускладнення виконання рішення суду або навіть неможливість його виконання з боку ТОВ «Будстейт Груп» саме через існування таких обставин як:

- наявності великої кількості господарських спорів за період з 2022-2024 рр. про стягнення грошових коштів, у яких ТОВ «Будстейт Груп» виступає відповідачем відповідно до інформації із сайту Судова влада України. Загальна сума заявлених вимог до ТОВ «Будстейт Груп» становить значну суму - понад 18 млн. грн., при цьому у двох справах № 910/4902/23, №916/71/22 судом постановлені судові рішення, які набрали законної сили в 2022-2023 рр., на загальну суму близько 6,7 млн.грн., а на суму близько 12 млн. грн. розгляд справ триває, позивачами по них виступає Адміністрація;

- наявності виконавчих проваджень, у яких ТОВ «Будстейт Груп» є боржником відповідно до відомостей Єдиного реєстру боржників України та інформації із Автоматизованої системи виконавчих проваджень.

- договір №3068В-ОДФ-21 від 28.07.2021 було укладено ще в 2021 року, попередня оплата (аванс) на суму 2 176 419,21 грн здійснена Адміністрацією 18.08.2021, роботи за договором повинні були остаточно завершені у 2022 року. Однак, на сьогодні ТОВ «Будстейт Груп» роботи не здійснені та зобов`язання за договором не виконані, в розпорядженні ТОВ «Будстейт Груп» залишаються державні кошти в розмірі суми непогашеного авансу 2 176 419,21 грн, які знаходяться в користуванні останнього близько 2,5 роки. ТОВ «Будстейт Груп» свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків за договором та повернення державних коштів, а спроби Адміністрації вплинути та прискорити їх виконання були безрезультатними на протязі тривалого часу;

- відповідно до виписки із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, розмір статутного (складеного) капіталу (пайового фонду) ТОВ «Будстейт Груп» становить - 1000 грн, що у свою чергу, у тисячі разів менше, ніж заявлені позовні вимоги (ціни позову) Адміністрації;

- відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань 10.01.2024 відбулася зміна складу учасників ТОВ «Будстейт Груп», керівництва та юридичної адреси. З таких дій вбачається висновок, що ТОВ «Будстейт Груп» намагається «зникнути», утруднити чи взагалі унеможливити розшук боржника, його майна, відповідальних осіб ТОВ «Будстейт Груп» та виконання вже відкритих виконавчих проваджень та майбутніх;

- відсутності у Адміністрації будь-якої інформації щодо наявності у ТОВ «Будстейт Груп» нерухомого майна, на яке може бути звернуто стягнення;

- відсутності у Адміністрації інформації щодо наявності у ТОВ «Будстейт Груп» достатнього рухомого майна, на яке може бути звернуто стягнення для повного виконання судового рішення.

Отже, заявник вважає, що накладення арешту на грошові кошти ТОВ «Будстейт Груп», що знаходяться на його банківських рахунках, є ефективним процесуальним заходом, який в майбутньому зможе забезпечити виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

Крім того, позивачем встановлено та зафіксовано Актом огляду від 02.02.2024 р., що ТОВ «Будстейт Груп» завезено на територію Одеського морського порту та знаходиться на будівельному майданчику наступні матеріали для виконання робіт за договором № 3068-В-ОДФ-21 від 28.07.2021:

- буроін`єкційні штанги "Титан" 103/78, L=3м - 111 од.;

- хрестообразні бурові коронки анкерів "Титан" Д175 мм - 21 од.;

- центратори - 5 од.;

- з`єднувальні муфти - 2 од.;

- труби ПВХ 160мм L=2м - 22м;

- швелер № 20 L=3м - 6 од.;

- профнастил листи розміром 2x1,15м (змонтовані на паркані) - 165,60 м2;

- труба 40x25 (стійкі та напрямні тимчасового паркану);

- труба 30x20 (напрямні тимчасового паркану);

- глиномішалка ГМЗ-075 - 1 од.;

- поршневий шламовий насос - 1 од.;

- щит електричний з автоматами - 1 од.;

- ємність металева розміром 2x2x0,5м - 1 од.;

- ємність металева розміром 1x1,3x0,6м - 1 од.

Таким чином, на думку заявника, вкрай необхідним є накладення арешту на це майно ТОВ «Будстейт Груп» із одночасним встановленням заборони відповідачу та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо цього майна, в тому числі передачі та розпорядження.

Стосовно зустрічного забезпечення, на думку заявника, відсутні підстави для вжиття заходів зустрічного забезпечення позову.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову та дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень. Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення

Отже, одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Так, положення зазначеної норми пов`язують вирішення питання про забезпечення позову з обґрунтуванням обставин необхідності такого забезпечення у контексті положень статті 73 ГПК України, яке (забезпечення) застосовується як гарантія задоволення вимог позивача.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, зокрема, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Зі змісту наведеного вбачається, що під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або грошові кошти суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися грошовими коштами або майном, тому може застосуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів.

Більше того, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду за наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою ним в ухвалі від 20.08.2018 р. у справі № 917/1390/17.

Як вказано у постанові Верховного Суду від 02.02.2022 у справі № 910/16868/19, забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Відповідно до приписів частини 4 статті 137 Господарського процесуального кодексу України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватись з предметом та підставами позову, можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати права інших осіб.

Обрання належного, відповідного предмету спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору та як наслідок ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу (аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 21.08.2020 у справі № 904/2357/20).

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язань після пред`явлення позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Наведена правова позиція викладена і у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 року у справі № 910/1040/18, а також у постановах Верховного Суду від 16.03.2020 року у справі № 916/3245/19, від 16.10.2019 року у справі № 904/2285/19.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При вжитті таких заходів суд повинен з`ясувати наявність зв`язку між конкретним видом забезпечувальних заходів і предметом відповідної позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Також частиною 3 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Суд зазначає, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення вимог позивача (заявника).

Можливість обмеження права розпоряджання рахунком установлено ст.1074 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 59 Закону України "Про банки і банківську діяльність" арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця, приватного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зупинення видаткових операцій здійснюється в межах суми, на яку накладено арешт, крім випадків, коли арешт накладено без встановлення такої суми, або коли інше передбачено договором, законом чи умовами такого обтяження.

Суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані в обґрунтування заяви докази.

Слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Вжиття заходів забезпечення позову відповідно до статті 136 ГПК України є правом суду, а за наявності відповідних виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав для забезпечення позову.

Так, судом встановлено, що предметом спору у даній справі є, зокрема, вимога про стягнення з ТОВ Будстейт Груп суми неповернутого авансу у розмірі 2176 419,21 грн., яка обґрунтована позивачем розірванням спірного договору № 3068-В-ОДФ-21 на виконання робіт по об`єкту «Капітальний ремонт підпірної стінки (інв. №060077)» внаслідок невиконання відповідачем обумовлених підрядних робіт на протязі майже двох років. При цьому суд враховує доводи позивача про тривале невиконання зобов`язань за договором, а також велику кількість судових спорів, в яких Товариство з обмеженою відповідальністю ,,Будстейт Груп є відповідачем, існування відкритих виконавчих проваджень, в яких товариство виступає боржником, нещодавні внесення змін у складі учасників товариства, керівництва та юридичної адреси, у зв`язку з чим існують обґрунтовані припущення щодо погіршення фінансового становища відповідача останнім часом. Також суд приймає до уваги те, що заявлена у даній справі сума боргу є значною, тоді як враховуючи дані з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, отримані у відповідь № 448901 на запит суду від 14.02.2024, статутний капітал ТОВ Будстейт Груп складає лише 1 000,00 грн, що свідчить про наявність обґрунтованих сумнівів щодо можливості виконання відповідачем рішення суду у разі задоволення позову, зокрема, добровільно.

Отже, суд вважає, що з урахуванням характеру правовідносин, що склалися між сторонами, у тому числі майнового характеру спору, суттєвого розміру позовних вимог, наявністю низки пред`явлених позовів до відповідача іншими контрагентами про стягнення заборгованості на значні суми, тим, що відповідач є боржником в декількох виконавчих провадженнях, існує дійсна ймовірність того, що невжиття обраних позивачем заходів до забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти, може утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення у разі задоволення позову внаслідок зменшення коштів, які наявні у відповідача.

При цьому суд вважає, що накладення арешту на кошти у межах суми 2176419,21 грн. гарантуватиме у майбутньому виконання судового рішення у разі задоволення позову, оскільки залежить від наявності у відповідача грошових коштів у значному розмірі. Адже виконання в майбутньому судового рішення у цій справі у разі задоволення позовних вимог безпосередньо залежить від тієї обставини, чи матиме відповідач необхідну суму грошових коштів, а отже застосування заходу забезпечення позову, обраного позивачем, безпосередньо пов`язано із предметом позову.

Накладення арешту в межах вказаної суми коштів забезпечить збалансованість інтересів сторін, оскільки надасть можливість виконати рішення суду у разі задоволення позову та не призведе до втручання у господарську діяльність відповідача, а лише запровадить тимчасові обмеження щодо користування цими коштами задля запобігання перешкод, у майбутньому, у виконанні рішення суду у разі задоволення позову.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дорани проти Ірландії" зазначено, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При цьому ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Європейський суд з прав людини також наголошує, що для Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права (рішення у справі "Каіч та інші проти Хорватії").

Саме вжиття судом заходів забезпечення позову сприяє гарантуванню відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого судового рішення, що повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини.

Заходи щодо забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

У постанові Верховного Суду від 09 червня 2023 року суд зазначив, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін (вказана правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22).

До того ж, за обставин звернення з позовом про стягнення грошових коштів саме відповідач має доводити недоцільність чи неспівмірність заходів забезпечення, вжиття яких просить у суду позивач (така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.10.2022 у справі № 905/446/22).

Наразі суд вважає цілком обґрунтованими доводи заявника про наявність діях відповідача ознак саме ухилення від виконання зобов`язань, оскільки за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань 10.01.2024 відбулася зміна складу учасників ТОВ «Будстейт Груп», керівництва та юридичної адреси. Зазначена інформація може свідчити про недобросовісні дії відповідача задля ухилення від сплати боргу, з таких дій відповідача випливає, що ТОВ «Будстейт Груп» намагається уникнути встановлення його місцезнаходження та його майна, а також відповідальних осіб ТОВ «Будстейт Груп» та виконання вже відкритих виконавчих проваджень та майбутніх.

Суд приходить до висновку про те, що застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на кошти, не порушить прав та охоронюваних законом інтересів відповідача у справі чи інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу, не призведе до втручання у звичайну діяльність учасників судового процесу, а лише запровадить тимчасові обмеження щодо використання коштів, наявних у відповідача, існування яких дозволить створити належні умови для запобігання перешкод у виконанні рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Адже інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі № 381/4019/18).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви ДП "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту) про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача.

Щодо вимоги ДП "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту) про забезпечення позову в частині накладання арешту на майно ТОВ Будстейт Груп, ввезене ним з метою виконання договору від 23.11.2021 р. № 3068-В-ОДФ-21, та яке знаходиться на території Одеського морського порту, із одночасним встановленням заборони ТОВ Будстейт Груп та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо цього майна, в т.ч. передачі та розпорядження, суд зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову, перелік майна встановлено та зафіксовано актом огляду будівельного майданчика ТОВ Будстейт Груп від 02.02.2024 р. за договором № 3068-В-ОДФ-21 від 28.07.2021 «Капітальний ремонт підпірної стінки (інв. № 060077) Одеської філії ДП «АМПУ» за адресою Митна площа 1/2». До акту додано фотофіксацію матеріалів, обладнання та інвентарю, що знаходиться на будівельному майданчику ТОВ Будстейт Груп, перелік матеріалів, обладнання та інвентарю, що знаходиться на будівельному майданчику ТОВ Будстейт Груп із зазначенням їх вартості та копія підсумкової відомості ресурсів до договірної ціни за договором № 3068-В-ОДФ-21 від 28.07.2021.

Однак, з наданих позивачем до суду документів не вбачається можливим встановити, що перелічене у заяві майно належить саме відповідачу, тоді як за приписами п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належить або підлягає передачі відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб.

Згідно частин 2, 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Так, згідно зі статтями 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, за відсутності доказів належності переліченого майна відповідачу, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги Адміністрації Одеського морського порту про забезпечення позову в частині накладання арешту на майно ТОВ Будстейт Груп, ввезене ним з метою виконання договору від 23.11.2021 р. № 3068-В-ОДФ-21, та яке знаходиться на території Одеського морського порту із одночасним встановленням заборони ТОВ Будстейт Груп та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо цього майна, в т.ч. передачі та розпорядження.

Згідно ч. 6 ст.140 ГПК України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту) (вх.№2-253/24 від 19.02.2024р.) шляхом накладання арешту на грошові кошти ТОВ «Будстейт Груп» у розмірі ціни позову 2176419,21 грн., які знаходяться на усіх банківських рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю Будстейт Груп, в тому числі на р/р НОМЕР_1 в ПАТ «БАНК ВОСТОК» (на який позивачем перераховано суму авансу по спірному договору), та р/р НОМЕР_2 в АТ «УКРБУДІНВЕСТБАНК» (зазначений у спірному договорі), та ін.

Оскільки на теперішній час у суду відсутня інформація з приводу можливих збитків відповідача та їх розміру, суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення.

Керуючись ст.ст.136-138, 140, 234, 235

Господарського процесуального кодексу України, суд-

УХВАЛИВ:

1. Заяву Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Одеської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (адміністрація Одеського морського порту) (вх.№2-253/24 від 19.02.2024р.) про забезпечення позову по справі № 916/5195/23 задовольнити частково.

2. Накласти арешт на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю Будстейт Груп (43023, Волинська область, Луцький район, м. Луцьк, вул. Конякіна, буд. 2; ) у розмірі ціни позову 2 176 419 (два мільйона сто сімдесят шість тисяч чотириста дев`ятнадцять) грн. 21 коп., які знаходяться на усіх банківських рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю Будстейт Груп (43023, Волинська область, Луцький район, м. Луцьк, вул. Конякіна, буд. 2; ), в тому числі на рахунках р/р НОМЕР_1 в ПАТ «БАНК ВОСТОК», р/р НОМЕР_2 в АТ «УКРБУДІНВЕСТБАНК» та інших.

3. В іншій частині заяви - відмовити.

Стягувач за ухвалою: Державне підприємство Адміністрація морських портів України (01135, м.Київ, пр. Берестейський, буд. 14; ) в особі Одеської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (адміністрація Одеського морського порту) (65026, м. Одеса, Митна площа, 1; ).

Боржник за ухвалою: Товариство з обмеженою відповідальністю Будстейт Груп (43023, Волинська область, Луцький район, м. Луцьк, вул. Конякіна, буд. 2; )

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання в порядку Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвала набирає законної сили 20.02.2024 року та може бути оскаржена в апеляційному порядку ст. 256 ГПК України.

Суддя Мостепаненко Юлія Іванівна