ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

20.02.2024 Справа №914/3425/23

Господарський суд Львівської області у складі судді Трускавецького В. П., за участю секретаря судового засідання Шевчук О. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України», м. Київ,
до відповідача:Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», м. Львів,
про:стягнення 3?947?201,80 грн, з яких: 835?154,26 грн основна заборгованість, 177?586,11 грн три відсотки річних, 873?014,58 грн інфляційні втрати та 2?061?446,85 грн пеня.
За участю представників сторін:
позивача:Горбач. А. М. представник (в режимі відеоконференції),
відповідача:Гарбузюк Р. О. представник.
Встановив.

На розгляд суду подано позов ТзОВ «Оператор газотранспортної системи України» до АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» про стягнення 3?947?201,80 грн, з яких: 835?154,26 грн основна заборгованість, 177?586,11 грн три відсотки річних, 873?014,58 грн інфляційні втрати та 2?061?446,85 грн пеня.

Ухвалою суду від 22.11.2023 позовну заяву прийнято та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 12.12.2023.

11 грудня 2023 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, яким проти позову заперечено в повному обсязі.

Протокольною ухвалою від 12.12.2023 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів та відкладено підготовче засідання на 16.01.2024.

Ухвалюючи продовжити строк підготовчого провадження суд керувався частиною третьою статті 177 ГПК України, яка передбачає, що підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду. Так, у засіданні представник позивач просив надати строк для подання відповіді на відзив, а представник відповідача заявив, що теж буде подавати заперечення на відповідь на відзив та має намір подати додаткові докази, які не зміг ще отримати. Таким чином, з метою забезпечення реалізації процесуальних прав сторін, суд дійшов висновку продовжити строк підготовчого засідання у даному засіданні та відкласти підготовче засідання.

Позивач 19.12.2023 подав відповідь на відзив у якому заперечив доводи відповідача зазначені у відзиві.

АТ «ОГС «Львівгаз» подало заперечення на відповідь на відзив та письмові пояснення разом з новими доказами та клопотанням про поновлення строку на їх подання.

Протокольною ухвалою від 16.01.2024 окрім іншого поновлено відповідачу строк на подання доказів та прийнято такі до матеріалів справи, і відкладено підготовче засідання на 06.02.2024.

Поновляючи строк на подання доказів, суд керувався ч. 1 ст. 119 ГПК України, визнавши причини пропуску відповідного строку поважними, зокрема, врахувавши великий об`єм наданих доказів, неможливість їх одночасно зібрати, з урахуванням строку для подання, який розпочався з моменту ознайомлення останнього з відповіддю на відзив.

05.02.2024 позивач подав до суду письмові пояснення з урахуванням висновків Верховного Суду.

У підготовчому засіданні 06.02.2024 представником відповідача заявлено про те, що в подібних справах призначено судову експертизу та повідомлено про готовність оплатити вартість експертизи, у випадку, якщо суд призначить таку. Представник відповідача зазначив про те, що необхідності у призначення відповідної експертизи немає. Протокольною ухвалою від 06.02.2024 відкладено підготовче засідання на 20.02.2024 та запропоновано сторонам надати письмові пояснення щодо необхідності призначення відповідної експертизи.

11 лютого 2024 року відповідачем подано клопотання (вх. № 624/24 від 12.02.2024) про призначення судової експертизи. Клопотання мотивоване тим, що у позовній заяві позивач стверджує про виникнення у відповідача у період з березня по серпень 2022 року перевищення договірної (замовленої) потужності у відповідних розрахункових місяцях. Відповідач зазначає, що до предмета доказування у справі входить, у тому числі, встановлення обставин щодо виникнення негативного небалансу внаслідок відборів газу з ГТС без подання обсягів газу на вході в ГТС для транспортування. Заперечення відповідача грунтуються на тому, що протягом усього спірного періоду такий не відбирав газ на точках виходу з ГТС, натомість позивач закачував газ у розподільну мережу АТ «Львівгаз» всупереч вимог Кодексу ГТС.

Також заявник стверджує, що технічні рішення облаштування газорозподільних станцій, через які газ закачувався у розподільні мережі АТ «Львівгаз» виключають можливість відбору газу і передбачають тільки можливість закачування газу Оператором ГТС, що спростовує твердження позивача.

Так, відповідач вважає, що ці обставини мають суттєве значення для правильного вирішення спору, оскільки свідчитимуть про протиправну поведінку саме Оператора ГТС, ненадання ним послуг транспортування газу, невиконання сторонами умов договору та відсутність у АТ «Львівгаз» негативного небалансу та наявність підстав для відмови у позові. Таким чином, просить призначити судову експертизу, на вирішення експерта поставити наступні питання: - ТзОВ «Оператор газотранспортної системи України» на газорозподільних станціях, які визначені додатком 3 до договору транспортування природного газу № від 04.02.2020, закачувало газ у розподільні газопроводи, чи АТ «Львівгаз» на газорозподільних станціях відбирало газ у свої газопроводи ? - Які саме дії вчинялися кожною із сторін при передачі газу на ГРС у розподільні газопроводи ? - Чи була у АТ «Львівгаз» технічна можливість відбирати газ на ГРС у розподільні газопроводи ? - Чи була у АТ «Львівгаз» технічна можливість припинити (обмежити) приймання газу у розподільні газопроводи понад обсяги підтверджених Оператором ГТС номінацій безпосередньо на пунктах приймання-передачі газу ? - Чи була у ТзОВ «Оператор газотранспортної системи України» технічна можливість припинити (обмежити) закачування газу у розподільні газопроводи безпосередньо на пунктах приймання-передачі газу, виходячи з обсягів підтверджених номінацій замовників послуг транспортування газу ? Повідомляє, що надає згоду на оплату вартості експертизи.

20.02.2024 позивач подав письмові заперечення проти клопотання про призначення інженерно-технічної експертизи. Заперечуючи щодо призначення судової експертизи зазначає, що відповідач не надав жодних доказів закачування обсягів газу у розподільні газопроводи, а призначення експертизи для встановлення начебто протиправного закачування газу є безпідставним, оскільки навіть за наявності такої «протиправної» поведінки (з чим позивач не погоджується), факт протиправності повинен доводитись окремо. Окремо зазначає, що за спірний період відповідачем підписано акти приймання-передачі природного газу без зауважень, обсяги відібраного природного газу та перевищення замовленої потужності підтверджуються звітами форми 8в.

Також звернув увагу, що у справі № 914/2587/21 суд відмовив відповідачу у задоволенні такого клопотання.

Розглянувши клопотання відповідача про призначення судової експертизи, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 8 частини 2 статті 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд вирішує питання про призначення експертизи. Згідно з частиною 1 статті 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Отже, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмету доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Призначення експертизи є правом, а не обов`язком господарського суду, при цьому, питання призначення експертизи вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням предмета, підстав позову та обставин справи.

Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 08.12.2021 у справі № 910/18570/17, від 14.12.2021 у справі № 910/9564/20, від 24.11.2021 у справі № 914/1396/20, від 17.12.2020 у справі № 910/7426/17.

Призначення судової експертизи віднесено до компетенції суду за наявності умов, передбачених частиною 1 статті 99 Господарського процесуального кодексу України, і таке призначення не може розцінюватися як порушення норм процесуального права. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 14.12.2021 у справі № 910/9564/20.

Необхідність судової експертизи в господарському судочинстві викликана тим, що в процесі здійснення правосуддя суд стикається з необхідністю встановлення таких фактів (обставин), дані про які вимагають спеціальних досліджень.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дульський проти України» від 01.06.2006, яке відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судом як джерело права, зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури. Більше того, суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та встановлює строки для їх отримання.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Дана правова позиція висловлена, зокрема, в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.01.2018 у справі № 907/425/16 та від 24.01.2018 у справі № 917/50/17.

Підставою для призначення судової експертизи є необхідність з`ясування обставин, що мають значення для справи, для такого з`ясування необхідні спеціальні знання, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.

Зі змісту ст. 99 ГПК України випливає, що саме суд визначає при розгляді справи наявність таких питань та, відповідно, вирішує питання необхідності призначення певного виду судової експертизи у справі. Також, слід зазначити, що згідно положень чинного законодавства та вказаної статті зокрема, суд має право, на його розсуд, призначити експертизу у разі такої необхідності, проте, не обов`язок.

Предметом спору є матеріально-правова вимога позивача про стягнення 3?947?201,80 грн, з яких: 835?154,26 грн основна заборгованість, 177?586,11 грн три відсотки річних, 873?014,58 грн інфляційні втрати та 2?061?446,85 грн пеня. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з компенсації добових небалансів природного газу, які мають бути сплачені ним на підставі договору транспортування природного газу № від 04.02.2020 у частині оплати послуг балансування.

Верховний Суд у постанові від 19.07.2022 у справі № 914/2718/20 зазначив, що для правильного вирішення спору за відсутності узгодженої позиції сторін щодо надання послуг балансування, судам необхідно, у тому числі, встановити обставини, пов`язані з наданням послуг транспортування газу.

Слід зазначити, що транспортування газу включає у себе 3 складові частини: приймання-передачу газу на точках входу в ГТС; переміщення газу магістральними газопроводами та передачу газу замовнику після його транспортування на точках виходу з ГТС.

Передача газу на точках виходу могла відбуватись у спосіб відбору газу (несанкціонованого відбору) відповідачем або закачуванням газу у газорозподільчий газопровід позивачем.

Позивач зазначає, що відповідач відбирав газ з ГТС, в той час, як відповідач заперечує зазначені доводи та доводить технічну неможливість відбору газу, оскільки технічно можливо лише закачати газ Оператором ГТС. Також відповідач вказує, що позивач закачував газ всупереч норм Кодексу ГТС та умов договору транспортування понад обсяги підтверджених номінацій у той час, як технічної можливості не приймати (обмежувати) обсяги газу, який закачується у газорозподільні мережі у нього не було.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З метою правильного вирішення спору, суд вважає за необхідне призначити судову експертизу для можливості повно, об`єктивно та всебічно надати оцінку усі фактичним обставинам справи.

Відповідно до частини 3 статті 99 Господарського процесуального кодексу України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно.

Беручи до уваги пропозицію відповідача та відсутність заперечень щодо експертної установи позивача, проведення експертизи слід доручити Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Згідно з пунктом 2 частини1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.

Враховуючи викладене, необхідність надіслання матеріалів справи до експертної установи, провадження у справі підлягає зупиненню.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7, 11, 13, 99, 100, 169, 177, 183, 228, 229, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Клопотання Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» про призначення судової експертизи (вх. № 624/24 від 12.02.2024) - задовольнити.

2. Призначити судову експертизу.

3. Проведення експертизи доручити Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз.

4. На вирішення експерта поставити такі питання:

4.1. ТзОВ «Оператор газотранспортної системи України» на газорозподільних станціях, які визначені додатком 3 до договору транспортування природного газу № від 04.02.2020, закачувало газ у розподільні газопроводи, чи АТ «Львівгаз» на газорозподільних станціях відбирало газ у свої газопроводи ?

4.2. Які саме дії вчинялися кожною із сторін при передачі газу на ГРС у розподільні газопроводи ?

4.3. Чи була у АТ «Львівгаз» технічна можливість відбирати газ на ГРС у розподільні газопроводи ?

4.4. Чи була у АТ «Львівгаз» технічна можливість припинити (обмежити) приймання газу у розподільні газопроводи понад обсяги підтверджених Оператором ГТС номінацій безпосередньо на пунктах приймання-передачі газу?

4.5. Чи була у ТзОВ «Оператор газотранспортної системи України» технічна можливість припинити (обмежити) закачування газу у розподільні газопроводи безпосередньо на пунктах приймання-передачі газу, виходячи з обсягів підтверджених номінацій замовників послуг транспортування газу ?

5. Попередити судового експерта, який буде давати експертний висновок, про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків, передбачену статтями 384 і 385 Кримінального кодексу України.

6. Витрати на проведення експертизи покласти на відповідача Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз».

7. Зобов`язати сторони, у випадку необхідності, подати через суд для експертного аналізу додаткові документи.

8. Запропонувати судовому експерту реалізувати надане йому статтею 13 Закону України «Про судову експертизу» право щодо зазначення в експертному висновку фактів, які мають значення для справи і з приводу яких йому не були поставлені питання.

9. Провадження у справі зупинити.

Відповідно до частини 7 статті 99 Господарського процесуального кодексу України призначений судом експерт невідкладно повинен повідомити суд про неможливість проведення ним експертизи через відсутність у нього необхідних знань або без залучення інших експертів.

Справу № 914/3425/23 надіслати до Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз для проведення судової експертизи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 22.02.2024.

Суддя Трускавецький В.П.