ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2024 Справа № 917/2052/23

за позовною заявою Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, пл. Перемоги, 2, м.Кременчук, Полтавська область, 39600, ел.адреса:

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Орендар 2021", вул.Бориспільська,9-А, м.Київ, 02099

про стягнення грошових коштів

Суддя Кльопов І.Г.

Секретар Назаренко Я.А.

Представники сторін згідно протоколу судового засідання.

Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області звернулася до Господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Орендар 2021" про стягнення 337318,53грн. - за користування земельною ділянкою площею 10406 кв.м. без правовстановлюючих документів за період з 13.10.2022 по 13.08.2023 (включно).

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 20.11.2023 суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду і відкрити провадження у справі; справу розглядати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 19.12.2023.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений судом строк не скористався.

У зв`язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи достатньо, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, встановив:

25.01.2008 року між Кременчуцькою міською радою Полтавської області та товариством з обмеженою відповідальністю «Транспортно-промислова компанія» був укладений договір оренди земельної ділянки для експлуатації та обслуговування будівлі тарного складу та гаражу по вул. Ярмарковій, буд. 3 в м. Кременчуці, загальною площею 10406 кв.м, кадастровий номер :10:001:0151. Договір укладено на 1 (один) рік та зареєстрований у Кременчуцькому районному відділі Полтавській регіональній відділі Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 26.01.2008 року за № 28.

По закінченню дії договору товариство з обмеженою відповідальністю «Транспортно-промислова компанія» так і не оформлено правоустановчий документ на право користування спірною земельною ділянкою.

З вищезазначених підстав Кременчуцька міська рада Полтавської області у лютому 2019 року звернулася до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно-промислова компанія» про стягнення 780 689,02 грн. безпідставно набутих коштів за користування земельною ділянкою без правоустановчих документів.

Так, рішенням Господарського суду Полтавської області від 30.09.2019 року по справі № 917/311/19 за позовом Кременчуцької міської ради Полтавської області до товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно-промислова компанія» про стягнення 780 689,02 грн., а саме: стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно-промислова компанія» на користь Кременчуцької міської ради Полтавської області - 780 689,02 грн. безпідставно збережених грошових коштів за фактичне користування земельною ділянкою, розташованої за адресою: вул. Ярмаркова, буд. 3, м. Кременчук, з 15.02.2016 по 15.02.2019. Грошові кошти стягнуто у примусовому порядку.

З єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно Кременчуцькій міській раді Кременчуцького району Полтавської області стало відомо, що право власності на будівлі тарного складу та гаражу, розташованого за адресою вул. Ярмаркова, 3 в м. Кременчуці набуло товариство з обмеженою відповідальністю «ОРЕНДАР 2021» (далі - Відповідач).

12.10.2022 між Відповідачем та Кременчуцькою міською радою Кременчуцького району Полтавської області було укладено договір про реструктуризацію суми заборгованості, що виникла внаслідок збитків заподіяних Кременчуцькій міській територіальній громаді, внаслідок використання земельної ділянки з порушенням законодавства, відповідно до п. 1.1. цього Договору - у порядку та на умовах, визначених договором, Сторони домовились про реструктуризацію заборгованості в розмірі 311 858, 39 грн (триста одинадцять тисяч вісімсот п"ятдесят вісім гривень тридцять дев"ять копійок), що виникла у Сторони 2 внаслідок завдання збитків Кременчуцькій міській територіальній громаді через використання земельної ділянки з порушенням законодавства, загальною площею 10406 кв.м., кадастровий номер :10:001:0151, яка розташована за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Ярмаркова, 3 в період з 01.12.2021 по 12.10.2022 включно.

Позивач зазначає, що у період з 13.10.2022 по 13.08.2023 Відповідач використовує земельну ділянку без правовстановлюючих документів, не здійснює оплату за користування земельною ділянкою без право установчих документів.

Так, позивачем нараховано відповідачу до сплати за період з 13.10.2022 по 13.08.2023 (включно) 337318,53грн Позивачем здійснено розрахунок відповідно до витягу з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки від 28.06.2022 за № 155790/91-22, відповідно до якої нормативно грошова оцінка земельної ділянки загальною площею 10406 кв.м. на 2022 рік складає 20192088,57грн.

При прийнятті рішення судом враховано наступне.

Відповідно до положень ст. 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

У відповідності до статей 122, 123, 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі - продажу права оренди земельної ділянки.

Як вбачається із положень статті 120 Земельного кодексу України, виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення (продовження, поновлення) договору оренди земельної ділянки.

Частина 1 статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини першої статті 96 Земельного кодексу України).

Водночас за змістом статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Отже, за змістом указаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте з огляду на приписи частини 2 статті 120 Земельного кодексу України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини 1 статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Матеріали справи свідчать, що у спірний період Відповідач був власником нерухомого майна, розміщеного на відповідній земельній ділянці. При цьому матеріали справи не містять доказів належного оформлення права користування вказаною земельною ділянкою, зокрема, укладення відповідних договорів оренди з Кременчуцькою міською радою та державної реєстрації такого права. Таким чином, Відповідач користувався цією земельною ділянкою без достатньої правової підстави.

Відповідно до частини другої статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Статтею 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Згідно статті 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

З огляду на викладене Відповідач, як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Статтею 14 Податкового кодексу України, визначено, що плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідач не є власником та постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата (ст. 14.1.72 Податкового кодексу України).

Податковим кодексом України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (ст.14.1.125, 14.1.136, 288.5 Податкового кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи Відповідач у період з 13.10.2022 по 13.08.2023 року не сплачував за користування земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі.

Таким чином, відповідач (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, фактично збільшив свої доходи, а позивач (потерпілий) втратив належне йому майно (кошти від орендної плати).

Отже, відповідні кошти підлягають стягненню з Відповідача на користь Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області в порядку ст.1212 - 1214 Цивільного кодексу України.

Аналогічні правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі №629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18), від 20.11.2018 у справі №922/3412/17 (провадження № 12-182гс18), а також у постановах Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року у справі № 922/1008/15 (провадження № 3-1271гс16), від 07 грудня 2016 року у справі № 922/1009/15 (провадження № 3-1348гс16), від 12 квітня 2017 року у справах № 922/207/15 (провадження № 3-1345гс16) і № 922/5468/14 (провадження № 3-1347гс16).

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок, та встановлено, що останній проведено вірно.

Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в сумі 337318,53грн. підлягає задоволенню.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та задовольняє їх в повному обсязі.

Відповідно до приписів статті 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 209, 210, 232, 233, 236, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Орендар 2021" (вул.Бориспільська,9-А, м.Київ, 02099, ) на користь Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (площа Перемоги, 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ) заборгованість у розмірі 337318,53грн. та 5059,78 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано: 15.02.2024

Суддя Кльопов І.Г.