cправа № 910/9714/22
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Губенко Н. М. - головуючий, Кондратова І. Д., Студенець В. І.,
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод"
про ухвалення додаткової постанови про стягнення з ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу
у справі № 910/9714/22 Господарського суду міста Києва
за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7
до Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод", ОСОБА_8
про стягнення доплати за акції у зв`язку із заниженням ціни їх викупу та за затримку у виплаті повної суми 5 952 498,00 грн,
Розпорядженням заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду № 32.2-01/324 від 22.02.2024 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи № 910/9714/22 у зв`язку із відпусткою судді Вронської Г. О.
Згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.02.2024 для розгляду справи № 910/9714/22 визначено колегію суддів Касаційного господарського суду у наступному складі: головуючий - Губенко Н. М., судді: Кондратова І. Д., Студенець В. І.
26.09.2022 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 звернулися до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" та ОСОБА_8 про стягнення доплати за акції у зв`язку із заниженням ціни їх викупу та за затримку у виплаті повної суми 5 952 498,00 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.09.2022, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2023, повернуто позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на підставі пункту 1 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України.
Постановою Верховного Суду від 23.10.2023 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення; ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.09.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2023 у справі № 910/9714/22 залишено без змін.
При прийнятті постанови Верховним Судом розподіл судових витрат в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу не здійснювався.
Водночас, Приватне акціонерне товариство "Авдіївський коксохімічний завод" у відзиві на касаційну скаргу зазначило, що очікує понести судові витрати у розмірі 10 736 грн, докази понесення яких будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення у справі відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
27 жовтня 2023 року Приватне акціонерне товариство "Авдіївський коксохімічний завод" звернулось до Верховного Суду із заявою, в якій просить ухвалити додаткову постанову про стягнення з ОСОБА_1 на його користь судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 13 420,00 грн, у тому числі й за підготовку, перевірку заяви про розподіл судових витрат в розмірі 2 684,00 грн.
Ухвалою від 31.10.2023 Верховний Суд призначив до розгляду заяву Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" про ухвалення додаткової постанови у справі № 910/9714/22 про стягнення з ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Водночас цією ж ухвалою Верховний Суд зупинив розгляд заяви Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" про ухвалення додаткової постанови у справі № 910/9714/22 про стягнення з ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу до розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" на додаткову ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 27.02.2023 у цій же справі та оприлюднення в установленому законом порядку повного тексту судового рішення, ухваленого за результатами такого розгляду, або до повернення справи колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду.
Ухвалою Верховного Суду від 14.02.2024 поновлено розгляд заяви Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" про ухвалення додаткової постанови у справі № 910/9714/22 про стягнення з ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу.
13.11.2023 від ОСОБА_1 надійшли заперечення проти задоволення заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, Верховний Суд виходить з такого.
Згідно із пунктом 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно із частиною 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Визначення договору про надання правової допомоги міститься в пункті 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", згідно з яким договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Згідно із статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати суду при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Зокрема, згідно із положеннями частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Отже, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.
Відповідно до положень частин 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Виходячи зі змісту наведених положень статті 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що узгоджується з принципом змагальності сторін.
Тобто у розумінні цих норм процесуального права зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу з власної ініціативи. Такий висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.
Разом з тим у частині 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу, та не покладати такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат, понесених нею на правову допомогу повністю або частково - керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами.
Сукупний аналіз норм процесуального кодексу, якими врегульовано питання критеріїв визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу (статті 126, 129 Господарського процесуального кодексу України), дає підстави дійти висновку, що вирішення питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу по суті (розміру суми витрат, які підлягають відшкодуванню) є обов`язком суду, зокрема, шляхом надання оцінки доказам поданим стороною із застосуванням критеріїв визначених у статті 126 та частинах 5 - 7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Такий обов`язок у кожному конкретному випадку реалізовується на засадах змагальності та рівності сторін, шляхом надання сторонам можливості надати свої міркування/заперечення. За наслідками оцінки обставин справи і наведених учасниками справи щодо цього питання обґрунтувань та дослідження поданих стороною доказів за правилами статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд і ухвалює рішення в цій частині.
Також відповідно до усталеної практики Верховного Суду суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу, повинен враховувати, що:
- не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та від 16.11.2022 у справі №922/1964/21);
- при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц);
- суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі №922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі №915/237/18).
У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.11.2023 у справі №914/2355/21 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином у вирішенні заяви сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суд керуючись принципами пропорційності та справедливості, закріпленими у статтях 2 та 15 Господарського процесуального кодексу України має обов`язок дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Подані стороною докази на підтвердження її витрат підлягають оцінці як з точки зору відповідності цих дій вимогам законодавства (вимогам статей 123, 124, 126, 129 Господарського процесуального кодексу України), так і їх спрямованості на забезпечення права сторони (на користь якої ухвалене судове рішення) на відшкодування судових витрат.
Із урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо.
Так, Приватне акціонерне товариство "Авдіївський коксохімічний завод" у відзиві на касаційну скаргу зазначило, що очікує понести судові витрати у розмірі 10 736,00 грн, та зробило заяву про те, що відповідні докази будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення у справі відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу Приватним акціонерним товариством "Авдіївський коксохімічний завод" разом із заявою про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат було подано до суду копії:
- договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) від 19.03.2018 №320/18Ю, укладеного між Приватним акціонерним товариством "Авдіївський коксохімічний завод" та Адвокатським об`єднанням "Всеукраїнська адвокатська допомога";
- додаткової угоди від 20.03.2023 №03/20/23 до договору про надання юридичних послуг;
- розрахунку розміру винагороди за додатковою угодою від 20.03.2023 №03/20/23 до договору про надання юридичних послуг на загальну суму 13 420,00 грн;
- акта приймання-передачі наданих послуг від 26.10.2023 №01ПР/2023.
Відповідно до умов додаткової угоди від 20.03.2023 №03/20/23 до договору про надання юридичних послуг сторони домовились про таку вартість послуг та форму її розрахунку:
« - підготовка, перевірка та подання касаційної скарги, в розрахунку 50% від прожиткового мінімуму на одну особу, встановленого Законом України "Про державний бюджет України на 2022 рік" на 1 січня 2023 року, вартістю 1342 грн за годину;
- підготовка, перевірка та подання відзиву на касаційну скаргу, в розрахунку 50% від прожиткового мінімуму на одну особу, встановленого Законом України "Про державний бюджет України на 2022 рік" на 1 січня 2023 року, вартістю 1342 грн за годину;
- складання, підготовка та перевірка процесуальних документів (заяви, запити, скарги, угоди, клопотання, мирові угоди, в тому числі заяви про ухвалення додаткового рішення), в розрахунку 50% від прожиткового мінімуму на одну особу, встановленого Законом України "Про державний бюджет України на 2022 рік" на 1 січня 2023 року, вартістю 1342 грн за годину;
- участь в судовому засіданні в суді касаційної інстанції в розрахунку за судодень - 4000 грн за судодень.».
Згідно із розрахунком розміру винагороди за додатковою угодою від 20.03.2023 №03/20/23 до договору про надання юридичних послуг, розмір винагороди за представництво інтересів Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" у Касаційному господарському суді у справі №910/9714/22 при касаційному перегляді ухвали Господарського суду міста Києва від 30.09.2022 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2023 у справі № 910/9714/22 становить: підготовка, перевірка відзиву на касаційну скаргу (6 годин підготовки 6 сторінок відзиву, 2 години на перевірку) на загальну суму 10 736,00 грн; підготовка, перевірка заяви про розподіл судових витрат (3 години підготовки 4 сторінок заяви, 1 година на перевірку) на загальну суму 2 684,00 грн; всього на загальну суму 13 420,00 грн.
У акті приймання-передачі наданих послуг від 26.10.2023 №01ПР/2023 зазначено, що Адвокатським об`єднанням "Всеукраїнська адвокатська допомога" надано, а Приватним акціонерним товариством "Авдіївський коксохімічний завод" прийнято такі послуги: підготовка, перевірка відзиву на касаційну скаргу (6 годин підготовки 6 сторінок відзиву, 2 години на перевірку) на загальну суму 10 736,00 грн; підготовка, перевірка заяви про розподіл судових витрат (3 години підготовки 4 сторінок заяви, 1 година на перевірку) на загальну суму 2 684,00 грн; всього на загальну суму 13 420,00 грн.
Від ОСОБА_1 надійшли заперечення проти задоволення заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. У запереченнях ОСОБА_1 просив суд повністю відмовити Приватному акціонерному товариству "Авдіївський коксохімічний завод" у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, оскільки спір виник внаслідок неправильних дій Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод".
Суд відхиляє дані доводи ОСОБА_1 , викладені у запереченнях проти задоволення заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки даний спір по суті не розглядався і обставини того, внаслідок неправомірних дій якої сторони виник спір, не встановлювались.
Разом з тим, у вирішенні питання щодо витрат Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" на підготовку і перевірку відзиву на касаційну скаргу у розмірі 10 736,00 грн, за відсутності клопотання позивача щодо зменшення суми судових витрат Суд, керуючись правилами, встановленими у частині 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України дійшов висновку не покладати на позивача всі витрати Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" на підготовку і перевірку відзиву на касаційну скаргу в сумі 10 736,00 грн.
При цьому Суд враховує те, що позиція Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод", і виклад відповідних аргументів як у суді апеляційної інстанції, так і у суді касаційної інстанції є подібними (текст відзиву Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" на касаційну скаргу ОСОБА_1 , підписаного адвокатом Гінінгером А. А. (т. 2 а.с. 221-223) фактично дублює текст відзиву Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , підписаного адвокатом Гінінгером А. А. (т. 1 а. с. 95-97)), а тому, на переконання Суду, час витрачений представником Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" на підготовку відзиву на касаційну скаргу позивача не повною мірою відповідає обсягу наданих адвокатом послуг і є надмірним. Суд вважає справедливим, за даних обставин, що витрачений адвокатом час на підготовку відзиву на касаційну скаргу не може перевищувати 2 години.
На підставі наведеного вище, Верховний Суд дійшов висновку, що витрати Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції, визначені як фактично надані послуги на підготовку, перевірку та подання відзиву на апеляційну скаргу, підлягають лише частковому покладенню на позивача. Зокрема, керуючись критеріями обґрунтованості, пропорційності та розумності, Суд вважає, що розмір таких витрат має становити 2 684,00 грн.
Суд також враховує, що Приватним акціонерним товариством "Авдіївський коксохімічний завод" просить стягнути витрати на підготовку, перевірку заяви про розподіл судових витрат. Однак заява сторони про розподіл судових витрат фактично є дією спрямованою на реалізацію стороною свого права лише на подання доказів щодо витрат, які вже понесені такою стороною, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню (такий висновок щодо застосування статей 123, 126 Господарського процесуального кодексу України викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22).
Таким чином, дослідивши надані Приватним акціонерним товариством "Авдіївський коксохімічний завод" докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, встановивши фактичний обсяг наданих адвокатом послуг, з урахуванням заперечень позивача, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" 2 684,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з касаційним розглядом справи № 910/9714/22. В іншій частині у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" відмовити.
Керуючись статтями 123, 126, 129, 221, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України, Суд
П О С Т А Н О В И В :
1. Заяву Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" про ухвалення додаткової постанови про стягнення з ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.
3. В іншій частині заяви Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" про ухвалення додаткової постанови про стягнення з ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу відмовити.
4. Видачу відповідного наказу доручити Господарському суду міста Києва.
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий Н. М. Губенко
Судді І. Д. Кондратова