СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року м. Харків Справа № 922/2873/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Здоровко Л.М., суддя Фоміна В.О.,

за участі секретаря судового засідання Дзюби А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (вх. №2552Х) на рішення Господарського суду Харківської області від 27.10.2023 (рішення ухвалено суддею Калантай М.В. в приміщенні Господарського суду Харківської області 27.10.2023 об 11:40, повний текст складено 06.11.2023) у справі №922/2873/23

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз", м. Харків

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ; Акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ

про зобов`язання повернути природний газ

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Харківської області від 27.10.2023 у справі №922/2873/23 (суддя Калантай М.В.) у задоволенні позову Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та Акціонерного товариство "Укртрансгаз" про зобов`язання повернути в натурі природний газ в обсязі 45484,149 тис.куб.м. відмовлено.

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 27.10.2023 у справі №922/2873/23 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги позивача задовольнити у повному обсязі, а витрати по сплаті судового збору, понесені АТ "Укртрансгаз", покласти на відповідача.

В обґрунтування апеляційної скарги Акціонерне товариство "Укртрансгаз" зазначає, що судом першої інстанції залишено поза увагою, що відповідач не надав актів приймання-передачі, як доказів того, що саме ДК "Газ України" здійснив поставку газу відповідачу у спірний період, а також доказів, які б свідчили про оплату АТ "Харківгаз" на рахунок ДК "Газ України" за спожитий природний газ за травень-червень 2006 року.

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" вважає, що наявні підстави для притягнення АТ "Харківгаз" до господарсько-правової відповідальності із застосуванням господарської санкції у вигляді відшкодування збитків, про що свідчить наявність складу цивільного правопорушення, а саме таких його складових: 1) наявність протиправної поведінки АТ "Харківгаз", яка полягає у безпідставному відібранні з газотранспортної системи у травні-червні 2006 року природного газу обсягом 45484,149 тис.куб.м.; 2) наявність завданих збитків НАК "Нафтогаз України", які полягають у втраті НАК "Нафтогаз України" 45484,149 тис.куб.м. природного газу; 3) наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою та завданими збиткам, який полягає в тому, що АТ "Харківгаз" здійснило відбір природного газу в обсязі 45484,149 тис.куб.м. без документального оформлення та не здійснило врегулювання дефіциту обсягів природного газу у травні-червні 2006 року, що виник у зв`язку з цим; 4) наявність вини АТ "Харківгаз", яка полягає у безпідставному невжитті заходів щодо врегулювання або компенсації вартості дефіциту обсягів природного газу, який виник у травні-червні 2006 року у постачальника природного газу для забезпечення потреб населення Харківської області.

Заявник апеляційної скарги зазначає, що викладення у рішенні суду першої інстанції лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог ст. ст. 7, 76-79 ГПК України щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.12.2023 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Фоміна В.О., суддя Шевель О.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (вх. №2552Х) на рішення Господарського суду Харківської області від 27.10.2023 у справі №922/2873/23; повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться 09.01.2024.

13.12.2023 від Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін.

Відповідно до розпорядження Східного апеляційного господарського суду щодо повторного автоматизованого розподілу справи та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.01.2024 у зв`язку з відпусткою судді Шевель О.В. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Здоровко Л.М., суддя Фоміна В.О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.01.2024 розгляд справи відкладено на 13.02.2024.

У судовому засіданні представник Акціонерного товариства "Укртрансгаз" та представник позивача підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити. Представник відповідача заперечував проти доводів та вимог апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів та вимог апеляційної скарги законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.

19.12.2005 між Дочірньою компанією "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", як постачальником, та Відкритим акціонерним товариством "Харківгаз" (правонаступником якого є АТ "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз"), як покупцем, укладено договір на постачання природного газу №06/05-1897 з протоколом розбіжностей (надалі - договір), за умовами якого постачальник зобов`язується передати у власність покупцю у 2006 році природний газ з урахуванням обсягів розбалансування газу (відтоків/притоків), надалі газ, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити газ на умовах цього договору.

Пунктом 1.3 договору встановлено, що газ, що постачається за даним договором, використовується покупцем виключно для подальшої реалізації населенню та включає в себе обсяги розбалансування газу (відтоків/притоків). Використання газу покупцем для інших потреб не є предметом даного договору.

Згідно з пунктом 2.1 договору постачальник передає покупцеві в 2006 році газ, з урахуванням обсягів розбалансування газу (відтоків/притоків), в обсязі до 909801,0 тис. куб. м., у тому числі: за травень 2006 року - 25200,0 тис. куб. м., за червень 2006 року - 15029,0 тис. куб. м.

Пунктом 5.1 договору (у редакції протоколу розбіжностей) сторони погодили, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. Розподіл коштів здійснюється покупцем відповідно до порядку, який встановлено постановою НКРЕ "Про затвердження алгоритму розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання газопостачальних підприємств НАК "Нафтогаз України" від 12.07.2001 №759. Остаточний розрахунок за фактично спожитий газ здійснюється на підставі акту приймання-передачі газу до 10 числа місяця, наступного за місяцем поставки.

Відповідно до пункту 10.1 договору останній набирає чинності з 01.01.2006 і діє в частині поставки газу до 31.12.2006, а в частині проведення розрахунків за газ до їх повного здійснення.

Сторонами підписано додаткові угоди до договору, а саме: №1 від 25.04.2006, №2 від 31.05.2006, №3 від 23.06.2006, №4 від 31.10.2006, які стосувалися питань зміни ціни природного газу (у тому числі, й у період травня - червня 2006 року). Зокрема, сторони узгоджували зміну ціни на природний газ з 01.05.2006 (додаткова угода №1) та з 01.06.2006 (додаткова угода №2).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано, зокрема, Дочірній компанії "Укртрансгаз" розрахункові баланси надходження та розподілу природного газу на травень - червень 2006 року, зокрема, листами:

- №6/1-567 від 26.04.2006 з розрахунковим балансом надходження та розподілу природного газу по Україні на травень 2006 року, з якого вбачається, що у цьому місяці розподіл природного газу для забезпечення потреб населення Полтавської, Чернігівської, Дніпропетровської, Сумської, Харківської, Івано-Франківської та Полтавської областей в обсязі 192,58 млн. куб. м. буде здійснюватися із ресурсів Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта";

- №6/1-714-3843 від 25.05.2006 з розрахунковим балансом надходження та розподілу природного газу на червень 2006 року, зі змісту якого вбачається, що у цьому місяці розподіл природного газу для забезпечення потреб населення Дніпропетровської, Івано-Франківської, Київської, Львівської, Миколаївської, Полтавської, Сумської, Харківської, Чернівецької та Чернігівської областей в обсязі 188,79 млн.куб.м. буде здійснюватися з ресурсів Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта".

За твердженням Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", з ресурсу Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" у травні - червні 2006 року населенням Харківської області було спожито природний газ в обсязі 45484,149 тис.куб.м., а саме:

- у травні 2006 року - 31897,833 тис. куб. м.;

- у червні 2006 року - 13586,316 тис. куб. м.

В обґрунтування вказаних обставин позивач посилається на листи Дочірньої компанії "Укртрансгаз" №7221/64-04 від 15.06.2006, №8624/64-04 від 20.07.2006, інформацію ОДУ ДК "Укртрансгаз" та ДК "Газ України" про реалізацію природного газу споживачам України за травень, червень 2006 року, інформацію ОДУ ДК "Укртрансгаз" та ДК "Газ України" про споживання природного газу за регіонами України та окремими категоріями споживачів за травень, червень 2006 року.

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" наголошує, що у травні - червні 2006 року склалася така ситуація, коли природний газ обсягом 45484,149 тис.куб.м. був спожитий населенням Харківської області. Проте, фактично такі обсяги природного газу Відкрите акціонерне товариство "Укрнафта" для споживання населенням не постачало.

Сторонами визнається факт того, що спірні обсяги природного газу реалізовувалися населенню, а не для власних потреб АТ "Харківгаз".

В листі НАК "Нафтогаз України" від 25.04.2006 №37-1-202-3153у, адресованому, зокрема, ВАТ "Укрнафта", ДК "Укртрансгаз", ВАТ "Харківгаз" повідомляється, що згідно із Законом України "Про державний бюджет України на 2006 рік" підприємства, частка держави у статутному фонді яких перевищує 50%, а також господарські товариства, більш ніж 50% акцій яких знаходиться у статутному фонді інших господарських товариств, акціонером яких є держава і володіє в них контрольним пакетом акцій, здійснюють продаж природного газу власного видобутку виключно для потреб населення. Крім того, зазначається, що постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.01 №1729 передбачено, що ресурси власного видобутку ВАТ "Укрнафта" реалізуються для забезпечення потреб населення. Також повідомлено, що на засіданні правління НАК "Нафтогаз України" від 14.04.06 (протокол №54) було вирішено, що всі добуті ВАТ "Укрнафта" обсяги природного газу (за винятком обсягів газу необхідних для забезпечення влансих, виробничо-технологічних потреб та в частині обсягів газу, які належать інвесторам спільної діяльності), починаючи з квітня п.р. будуть реалізовуватися населенню через ВАТ "Дніпропетровськгаз, ВАТ "Полатвагаз" та ВАТ "Сумигаз". Тому, для забезпечення контролю за видобутими та переданими в газові мережі газотранспортних та газорозподільних підприємств обсягами газу, на виконання вищевказаного рішення правління Компанії, НАК "Нафтогаз України" просило в технічних актах приймання-передачі газу за звітний період , починаючи з квітня п.р. робити відмітку про те, що газ приймається від ВАТ "Укрнафта" для подальшого його транспортування та реалізації населенню.

Суд звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів надсилання (вручення) вказаного листа відповідачу.

При цьому, НАК "Нафтогаз України" зверталося до суду з позовом до ВАТ "Укрнафта" про укладення договору поставки природного газу власного видобутку для потреб населення на 2006 рік, проте рішенням Господарського суду м. Києва від 30.05.2006 у справі №18/228, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2006 та постановою Вищого господарського суду України від 03.10.2006, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Зі змісту постанови Вищого господарського суду України від 03.10.2006 у справі №18/228 вбачається, що однією з підстав для відмови у задоволенні позовних вимог НАК "Нафтогаз України" стало те, що судами не було встановлено, що обсяг природного газу, поставка якого передбачена проектом договору, визначений з урахуванням відповідного затвердженого Кабінетом Міністрів України ( постанова від 27.12.2001 №1729) балансу.

В свою чергу, ВАТ "Укрнафта" звернулася з позовом про спонукання ДК "Укртрансгаз" до виконання угоди №29/11-462/100а-Г від 02.04.2002 та зобов`язання підписати акти приймання-передачі природного газу в газотранспортну систему в квітні червні 2006 року, направлені на підписання супровідними листами ВАТ "Укрнафта" від 21.06.06 № юр-1054, від 21.06.06 № юр-1055, від 20.07.06 № юр-1125.

Рішенням Господарського суду м. Києва у справі №32/290 від 10.08.2006, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.09.2006 та постановою Вищого господарського суду України від 05.12.2006, вищевказаний позов ВАТ "Укрнафта" задоволено.

При цьому, як вбачається зі змісту постанови Вищого господарського суду України від 05.12.2006 у справі №32/290, касаційна інстанція визнала правомірним висновок суду апеляційної інстанції відносно того, що посилання ДК "Укртрансгаз" на невідповідність актів приймання-передачі природного газу вимогам протоколу №54 правління НАК "Нафтогаз України" від 14.04.2006 року як на підставу відмови від виконання зобов`язань, передбачених угодою № 29/11-462/100а-Г від 02.04.2002 року, є необґрунтованим, оскільки дане рішення є актом органу управління НАК "Нафтогаз України", а не актом чинного законодавства України.

Внаслідок зазначеного ВАТ "Укрнафта" не було укладено з НАК "Нафтогаз України" договір поставки природного газу власного видобутку для потреб населення на 2006 рік.

Також, рішенням Господарського суду міста Києва від 20.01.2011 у справі № 6/521, залишеним без змін постановою Вищого господарського суду України від 19.05.2014, позов ВАТ "Укрнафта" до ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" та ПАТ НАК "Нафтогаз України" задоволено повністю; зобов`язано Дочірню компанію "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" не чинити перешкод відкритому акціонерному товариству "Укрнафта" у здійсненні його права власності на природний газ загальним обсягом 2061805,134 тис. куб. м., у тому числі у його відборі з підземних сховищ газу та його реалізації промисловим споживачам виробникам азотних мінеральних добрив, який зберігається в підземних сховищах газу дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"; зобов`язано Дочірню компанію "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" виконати заявку відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" від 25.10.2010 р. № 6ПГ-12/554а, шляхом здійснення Дочірньою компанією "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" відбору природного газу з підземних сховищ газу та передачі його відкритому акціонерному товариству "Укрнафта" з оформленням актів приймання-передачі, загальним обсягом 2061805,134 тис. куб. м.; зобов`язано Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" включити до балансу надходження та розподілу природного газу по Україні відповідного періоду обсяги газу, визначені заявкою відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" від 25.10.2010 р. № 6ПГ-12/554а.

Згідно з актом №2/01-20 про рух природного газу в газосховищах, що обліковуються на рахунку зберігання замовника, складеним між АТ "Укртрансгаз" та ПАТ "Укрнафта", у січні 2020 року на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2011 у справі № 6/521 та ухвали Господарського суду міста Києва від 30.01.2020 у справі № 6/521 про затвердження мирової угоди від 22.01.2020 АТ "Укртрансгаз" здійснило передачу ПАТ "Укрнафта" 2061805,134 тис. куб. м. природного газу.

За результатами розгляду претензії АТ "Укртрансгаз" від 23.12.2020 №1001ВИХ-Н-20-1108, на відшкодування завданої йому шкоди між АТ НАК "Нафтогаз України" та АТ "Укртрансгаз" укладено акт приймання-передачі газу в ПСГ АТ "Укртрансгаз" №1-ПР 538 від 29.12.2020, згідно якого АТ НАК "Нафтогаз України" передало, а АТ "Укртрансгаз" прийняло в підземних сховищах газу імпортований природний газ в обсязі 517734,748 тис.куб.м. Факт повернення природного газу також підтверджується роздруківкою торгового сповіщення з інформаційної платформи оператора газосховищ за 29.12.2020.

Вищевказані обставини стали підставою для подання відповідного позову до Господарського суду Харківської області, в якому АТ "НАК "Нафтогаз України" просить зобов`язати відповідача повернути в натурі природний газ в обсязі 45484,149 тис.куб.м.

Місцевий господарський суд дійшов до висновку про недоведеність позивачем наявності складу цивільного правопорушення, зокрема, протиправної поведінки, вини та наявності шкідливого результату протиправної поведінки (збитків), що виключає застосування до відповідача такого заходу відповідальності як стягнення збитків, а тому у задоволенні позову відмовив.

Надаючи власну правову кваліфікацію обставинам справи, апеляційний господарський суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно зі статтею 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Склад та розмір відшкодування збитків визначено положеннями статті 225 ГК України, відповідно до якої до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди передбачено у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Отже, розглядаючи спори про відшкодування збитків, судом має встановлюватися наявність всіх елементів складу правопорушення у їх сукупності.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Вина у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

З огляду на межі доводів та вимог апеляційної скарги, у цій справі для стягнення з відповідача збитків необхідним є з`ясування питання наявності чи відсутності складу правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні обсяги природного газу були отримані відповідачем у період дії договору на постачання природного газу №06/05-1897 від 19.12.2005, за умовами пункту 2.1. якого постачальник передає покупцеві газ з урахуванням обсягів розбалансування газу (відтоків/притоків), зокрема, в травні 2006 року в обсязі 25200,00 тис.куб.м., в червні 2006 року - 15029,000 тис.куб.м.

Докази внесення змін до договору у частині зміни місяців постачання газу, дострокового розірвання або припинення дії договору, чи повідомлення відповідача про те, що спірні обсяги природного газу транспортуються та передаються поза межами договору та фактично належать іншому постачальнику (ВАТ "Укрнафта") в матеріалах справи відсутні.

Так, з метою надійного забезпечення галузей національної економіки та населення природним газом, підвищення відповідальності за своєчасне проведення розрахунків Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 27.12.2001 № 1729 "Про забезпечення споживачів природним газом", якою затверджено Порядок забезпечення споживачів природним газом.

Відповідно до пункту 2 вказаної постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 №1729 (у редакції від 01.01.2006, чинній на час дії договору) потреба населення в природному газі задовольняється з ресурсів газу, видобутого підприємствами Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", відкритим акціонерним товариством "Укрнафта" та іншими господарськими товариствами, частка держави в статутному фонді яких перевищує 50 відсотків акцій, а також господарськими товариствами, більш як 50 відсотків акцій (часток, паїв) яких знаходиться у статутних фондах інших господарських товариств, та іншими господарськими товариствами, акціонером яких є держава і володіє в них контрольним пакетом акцій, та з інших ресурсів природного газу Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України". Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" здійснює реалізацію природного газу населенню, установам та організаціям, що фінансуються з державного і місцевих бюджетів, підприємствам комунальної теплоенергетики, теплових електростанцій, електроцентралей та котелень промислових підприємств (в обсягах, що використовуються на виробництво електричної енергії, а також теплової енергії для населення, бюджетних установ та організацій, за умови ведення ними окремого бухгалтерського обліку та приладового обліку тепла і гарячої води, поставлених зазначеним споживачам) через дочірню компанію Газ України, дочірнє підприємство "Газ-тепло" та суб`єктів господарювання, що мають ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання природного газу за регульованим тарифом.

Як вбачається з матеріалів справи, на засіданні правління НАК "Нафтогаз України" були прийняті такі рішення, оформлені протоколом від 14.04.2006 № 54:

1.1. Заступнику голови правління Шперупу В. М., члену правління, начальнику Департаменту ресурсів нафти та газу Гончаруку М.І., члену правління, голові правління ВАТ "Укрнафта" Палиці І.П. в балансі природного газу поточного року, починаючи з квітня, передбачати, що обсяги газу для забезпечення потреб населення Дніпропетровської, Полтавської та Сумської областей будуть здійснюватися з ресурсів поточного видобутку ВАТ "Укрнафта". У наступних звітних періодах (травень-грудень) перелік областей може бути розширений (з урахуванням нерівномірності сезонного споживання) за рахунок Івано-Франківської, Миколаївської та Черкаської областей.

1.2. ДК "Газ України" (Болкісєв О. М.) у дводенний термін довести до відома ВАТ "Дніпропетровськгаз", ВАТ "Полтавагаз" та ВАТ "Сумигаз", що з квітня п.р. постачання газу для потреб населення Дніпропетровської, Полтавської та Сумської областей буде здійснюватися з ресурсів ВАТ "Укрнафта". Терміни постачання газу з цих же ресурсів для потреб населення Івано-Франківської, Миколаївської та Черкаської областей будуть визначені окремо.

1.3. ВАТ "Укрнафта" (Палиця І. П.) протягом 5 днів укласти договори з ВАТ "Дніпропетровськгаз", ВАТ "Івано-Франківськгаз", ВАТ "Миколаївгаз", ВАТ "Полтавагаз", ВАТ "Сумигаз" та ВАТ "Черкасигаз" на поставку у 2006 році, починаючи з квітня, газу для потреб населення з ресурсів поточного видобутку ВАТ "Укрнафта" (за винятком обсягів для власних технологічних потреб підприємств ВАТ "Укрнафта" та обсягів газу, видобутого по спільній діяльності), а згаданим ВАТ забезпечити 100-відсоткові розрахунки з ВАТ "Укрнафта" за відпущений газ.

1.4. Заступнику голови правління Шперуну В. М., члену правління, начальнику Департаменту ресурсів нафти та газу Гончаруку М. І., ВАТ "Укрнафта" (Палиця І. П.), ДК "Укргазвидобування" (Шимко Р. Я.), ДК "Газ України" (Болкісєв О. М.) при зведенні підсумкового балансу фактичного споживання газу за квітень та наступні місяці п.р. суворо дотримуватися розподілу ресурсів газу ВАТ "Укрнафта" відповідно до пункту 1.1. цього рішення".

У наказі Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" від 30.12.2005 №762 "Про порядок забезпечення споживачів природним газом у 2006 році" було встановлено, що потреби в природному газі населення, установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів, задовольняються з ресурсів газу НАК "Нафтогаз України", закупленого у газодобувних підприємств, які знаходяться в корпоративному управлінні НАК "Нафтогаз України" (у тому числі ДК "Укргазвидобування"), закупленого у інших газодобувних підприємств, а в разі його нестачі - з ресурсів газу НАК "Нафтогаз України", отриманого за зовнішньоекономічними контрактами.

Відповідно до п.4 Порядку забезпечення споживачів природним газом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1729 від 27.12.2001, НАК "Нафтогаз України" на основі прогнозного річного балансу надходження та розподілу природного газу розробляє на кожний наступний місяць планові баланси поставок природного газу, які не пізніше ніж за 3 дні до початку місяця доводяться Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським держадміністраціям.

Пунктом 2.1 Порядку формування планових розподілів поставок природного газу споживачам та документального оформлення використаних обсягів газу учасниками газового ринку України, затвердженого наказом Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" №45 від 27.01.2004 (далі - Порядок №45) НАК "Нафтогаз України" на підставі прогнозних обсягів видобування газу ДК "Укргазвидобування", ВАТ Укрнафта, ДАТ "Чорноморнафтогаз" та інших газодобувних підприємств, підтверджених наявних ресурсів газу у постачальників, а також планових обсягів газу, які Компанія отримує за зовнішньоекономічними контрактами та як плату за транзитне транспортування російського природного газу через територію України, до 22 числа місяця, що передує місяцю поставок газу, формує та затверджує баланс надходження та розподілу природного газу по Україні і надає його, у тому числі ОДУ ДК "Укртрансгаз".

Відповідно до п.2.2 вищевказаного Порядку №45 постачальники газу (у т.ч. комісіонери) відповідно до затвердженого НАК "Нафтогаз України" балансу надходження та розподілу природного газу по Україні та в межах наявних у них ресурсів до 25 числа місяця, що передує місяцю поставки газу (але не пізніше ніж за 5 робочих днів до початку місяця поставки), надають ОДУ плановий розподіл ресурсів газу у розрізі регіонів та споживачів відповідно до укладених договорів про поставку газу за встановленою ОДУ формою.

Як вбачається з матеріалів справи, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надавало до Дочірньої компанії "Укртрансгаз" розрахункові баланси надходження та розподілу природного газу на квітень - червень 2006 року. У той же час, матеріали справи не містять доказів отримання прогнозних та підтверджених обсягів видобування газу на травень - червень 2006 року від Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта".

Тому, як обґрунтовано встановлено судом першої інстанції, у спірний період існували договірні відносини між відповідачем та Дочірньою компанією "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", за якими остання зобов`язалася забезпечити відповідача ресурсом газу для подальшої реалізації населенню, а відповідач зобов`язався оплатити поставлений газ. При цьому, договір на поставку природного газу між AT "Харківгаз" та Відкритим акціонерним товариством "Укрнафта" не укладався.

Отже, отримання відповідачем у травні - червні 2006 року природного газу в загальному обсязі 45484,149 тис. куб. м. для забезпечення потреб населення не може розглядатися як несанкціонований відбір з огляду на наявність договірних відносин між АТ "Харківгаз" та ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" по забезпеченню газом населення на 2006 рік. Тому, відсутня і вина у заподіянні шкоди НАК "Нафтогаз України", яка є одним із елементів складу цивільного правопорушення, що унеможливлює застосування до відповідача цивільної відповідальності у вигляді стягнення збитків.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Східного апеляційного господарського суду від 19.10.2022 та Верховного Суду від 22.12.2022 у справі №917/1216/21.

Як було зазначено, пунктом 1.3 протоколу засідання правління Національної акціонерної компанії Нафтогаз України №54 від 14.04.2006р. визначено ВАТ Укрнафта (Палиця І.П.) протягом 5 днів укласти договори з ВАТ Дніпропетровськгаз, ВАТ Івано-Франківськгаз, ВАТ Миколаївгаз, ВАТ Полтавагаз, ВАТ Сумигаз, ВАТ Черкасигаз на поставку у 2006р., починаючи з квітня, газу для потреб населення з ресурсів поточного видобутку ВАТ Укрнафта.

Відповідно до п. 3.5 договору на постачання природного газу №06/05-1897 від 19.12.2005 покупець (ВАТ "Харківгаз") самостійно укладає договір на транспортування газу для потреб населення з ДК "Укртрансгаз" та/або ВАТ "Укрнафта", ДК "Укргазвидобування".

Проте, доказів укладення між ВАТ "Харківгаз" та, зокрема, ВАТ "Укрнафта" відповідного договору не надано.

Укладені між сторонами додаткові угоди до договору №06/05-1897 від 19.12.2005 також не містять внесення змін в частині того, що у період травня - червня 2006 року природний газ буде постачатися за рахунок газу ВАТ "Укрнафта".

Як вбачається зі змісту претензії №1001ВИХ-Н-20-1108 від 23.12.2020, АТ "Укртрансгаз" заявило вимогу до АТ "НАК "Нафтогаз України" про відшкодування завданої шкоди шляхом повернення природного газу в обсязі 517734,748тис.куб.м. При цьому у тексті претензії зазначено, що саме внаслідок дій АТ "НАК "Нафтогаз України" та з вини останнього АТ "Укртрансгаз" понесло вказані збитки.

У свою чергу, АТ "НАК "Нафтогаз України" визнало вказані вимоги обґрунтованими, про що свідчить витяг з протоколу засідання правління позивача №538 від 23.12.2020 та відповідь на претензію АТ "Укртрансгаз" від 23.12.2020 №1001ВИХ-Н-20-1108.

Позивач як на підставу виникнення у нього збитків посилався на рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2011 у справі №6/521, яке було залишено без змін постановою Вищого господарського суду України від 19.05.2014.

Вказаними судовими рішеннями у справі №6/521 був задоволений позов ВАТ "Укрнафта" до ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" (ПАТ "Укртрансгаз" - правонаступник) та ПАТ "НАК "Нафтогаз України" про зобов`язання не чинити перешкоди у розпорядженні майном.

Між тим, у постанові Вищого господарського суду України від 19.05.2014 у справі №6/521 зазначено, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.12.2009 у справі № 6/489 за позовом відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" до дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України, третя особа - Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" встановлено факт передачі позивачем (тобто ВАТ "Укрнафта") до підземних сховищ газу 1548035,386 тис. куб. м. природного газу в сезоні зберігання 2006 - 2007 років; факт передачі газу до газотранспортної системи України в обсязі 528813,008 тис. куб.м., видобутого у квітні - червні 2006 року.

Відповідно до п. 1.1 договору зберігання природного газу встановлено, що зберігач (АТ "Укртрансгаз") зобов`язується за плату протягом строку, встановленого цим договором, зберігати в підземних сховищах газу природний газ, переданий йому поклажодавцем (ВАТ "Укранафта"), і повернути останньому у схоронності рівну кількість газу зазначеної в договорі якості, а поклажодавець зобов`язується внести плату за зберігання у встановлені даним договором строки.

Згідно п. 2.1 договору зберігання природного газу поклажодавець на підставі цього договору передає зберігачу газ на зберігання в загальному обсязі 7097104,15 тис. куб.м., в т.ч. 1544070,386 тис. куб.м. - природний газ видобутий в 2006 році, 528 813,008 тис. куб.м. - природний газ, видобутий у квітні - червні 2006 року і переданий в систему магістрального трубопроводу поклажодавця.

Пунктами 2.9, 2.12, 9.1 договору зберігання природного газу зберігач зобов`язався зберігати вищенаведені обсяги природного газу в сезоні зберігання 2009 - 2010 років в період до 15.04.2010 з можливою пролонгацією до 15.04.2011 (сезон зберігання 2010 - 2011 років), повернути ці обсяги газу в схоронності, здійснювати протягом строку дії договору зберігання природного газу відбір (підйом) газу з ПСГ за заявками поклажодавця та оформляти акти про відбір газу.

Відповідно до п. 2.9.1 договору зберігання природного газу встановлено, що зберігач розглядає заявку поклажодавця на відбір газу із ПСГ із врахуванням потужностей ПСГ та пропускної спроможності газотранспортної системи та зобов`язаний надати відповідь поклажодавцю протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати отримання заявки.

25.10.2010 ВАТ "Укрнафта" звернулось до АТ "Укртрансгаз" із заявкою №6ПГ-12/554а, в якій просило провести відбір газу з ПСГ АТ "Укртрансгаз" для подальшої реалізації промисловим споживачам, включаючи підприємства - виробники азотних мінеральних добрив, протягом листопада 2010 року - вересня 2011 року обсягом 1544070,386 тис. куб.м. видобутку 2006 року та 517 734,748 тис. куб.м. видобутку квітня-червня 2006 року, тобто загальним обсягом 2061805,134 тис. куб.м., з яких: в листопаді 2010 року - 200000,000 тис.куб.м.; в грудні 2010 року - 200000,000 тис. куб.м.; в січні 2011 року - 200000,000 тис. куб.м.; в лютому 2011 року - 200000,000 тис. куб.м.; в березні 2011 року - 200000,000 тис. куб.м.; в квітні 2011 року - 200000,000 тис. куб.м.; в травні 2011 року - 200000,000 тис. куб.м.; в червні 2011 року - 200000,000 тис. куб.м.; в липні 2011 року - 200000,000 тис. куб.м.; в серпні 2011 року - 200000,000 тис. куб.м.; в вересні 2011 року - 61805,134 тис. куб.м.

Заявка позивача від 25.10.2010 р. № 6ПГ-12/554а не задоволена АТ "Укртрансгаз", відбір вказаних обсягів природного газу позивача видобутку 2006 року з документальним його оформленням не проведений.

До балансу надходження та розподілу природного газу в Україні відповідного періоду НАК "Нафтогаз України" не включені заявлені позивачем обсяги природного газу. Підтвердженням цього є розрахунковий баланс надходження та розподілу природного газу по Україні на листопад 2010 року.

Листом об`єднаного диспетчерського управління відповідача-1 від 24.11.2010 №64-2156/2 щодо руху природного газу, видобутого ВАТ "Укрнафта", який був поданий відповідачем-1 та наявний в матеріалах справи, підтверджується факт закачування до ПСГ відповідача-1 1544070,386 тис.куб.м. природного газу позивача видобутку 2006 року.

Належних та допустимих доказів відсутності в ПСГ та ГТС відповідача-1 2061805,134 тис.куб.м. природного газу позивача видобутку 2006 року суду не подано.

У зв`язку з цим, позовні вимоги у справі №6/521 були задоволено, оскільки природний газ ВАТ "Укрнафта" фактично утримується АТ "Укртрансгаз"; АТ "Укртрансгаз" не виконав заявку позивача (ВАТ "Укрнафта") з документальним оформленням, тим самим протиправно обмежив право позивача у розпорядженні належною йому власністю, а НАК "Нафтогаз України" безпідставно ухиляється від включення заявлених позивачем обсягів до балансу надходження та розподілу природного газу по Україні при його відборі, чим створює перешкоди у розпорядженні належними позивачу ресурсами природного газу.

Таким чином, у справі №6/521 встановлено, що: по-перше, природний газ передавався ВАТ "Укрнафта" саме для зберігання, а не для реалізації населенню, у тому числі, через ВАТ "Харківгаз"; по-друге, відповідачами у справі №6/521 не було доведено факт відсутності в ПСГ та ГТС АТ "Укртрансгаз" природного газу ВАТ "Укрнафта" видобутку 2006 року в обсязі 2061805,134 тис.куб.м.

Саме у зв`язку з фактичною наявністю даного газу судом і була задоволена вимога про зобов`язання не чинити ВАТ "Укранафта" перешкоди у користуванні майном, яке було в наявності зберігача.

Зазначена обставина спростовує твердження НАК "Нафтогаз України" у даній справі №922/2873/23 про те, що відповідачем у травні, червні 2006 року було спожито природний газ не постачальника за договором №06/05-1897, а природний газ з видобутку ВАТ "Укрнафта".

Не є підтвердженням вказаної обставини і рішення Господарського суду міста Києва у справі №6/148 від 29.05.2008, на яке посилається позивач у позові, оскільки воно було скасовано судом касаційної інстанції, а провадження у справі припинено.

Згідно з ч.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Разом з тим, відповідно до ч.7 ст.75 ГПК України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду.

Преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 у справі №917/1345/17 (п.32)).

Тому, суд апеляційної інстанції не може вважати встановленим факт постачання природного газу з ресурсу ВАТ "Укрнафта" у травні-червні 2006 року АТ "Харківгаз" для потреб населення Харківської області в обсязі 45484,149 тис.куб.м.

Щодо аргументів апеляційної скарги про відсутність підписаних актів приймання-передачі як доказів того, що саме ДК "Газ України" здійснив поставку газу відповідачу у спірний період, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до п.3.3. 3.4 договору №06/05-1897 від 19.12.2005 приймання-передача газу, поставленого постачальником покупцеві у відповідному місяці, оформляється щомісячними актами приймання-передачі газу в яких визначається обсяг фактичного переданого газу. В акті приймання-передачі газу окремим рядком визначаються обсяги розбалансування (притоків або відтоків газу). Не пізніше 5 числа місяця наступного за місяцем поставки газу, покупець зобов`язується надати постачальнику два примірники акту приймання-передачі газу, підписані та скріплені печаткою. Акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків.

Як свідчать обставини справи, зокрема, судові рішення у вищезгаданій справі №6/148, АТ "Харківгаз" намагалося врегулювати питання оформлення поставки газу за договором постачання природного газу №06/05-1897 від 19.12.2005 у травні та червні 2006 року шляхом направлення ДК "Газ України" відповідних підписаних ним актів приймання-передачі газу для потреб населення загальним обсягом 45484,149 тис.куб.м. Проте, саме ДК "Газ України" ухилилося від їх підписання не зважаючи на вимоги АТ "Харківгаз" заявлені, в тому числі і в судовому порядку.

За таких обставин, суд не вбачає вини з боку АТ "Харківгаз" у відсутності відповідних підписаних сторонами актів приймання-передачі газу, зокрема, як підстави для стягнення з нього збитків.

При цьому, з огляду на наявність договірних відносини між АТ "Харківгаз" та ДК "Газ України" по забезпеченню газом населення на 2006 рік (на виконання постанови Кабінету Міністрів України №1729 від 27.12.2001р.), приймаючи до уваги, що матеріали справи не містять доказів того, що природний газ у травні - червні 2006 року постачався населенню Харківської області за рахунок обсягів ВАТ "Укрнафта", суд не може вважати факт не підписання актів приймання-передачі газу між АТ "Харківгаз" та ДК "Газ України" підтвердженням обставин постачання його іншим постачальником, зокрема, ВАТ "Укрнафта" поза межами укладеного договору.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права (ч. 2 ст. 236 ГПК України).

Частиною 5 ст. 236 ГПК України встановлено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На підставі викладеного, враховуючи, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 27.10.2023 у справі №922/2873/23 без змін.

З урахуванням приписів статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 27.10.2023 у справі №922/2873/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 16.02.2024.

Головуючий суддя О.О. Крестьянінов

Суддя Л.М. Здоровко

Суддя В.О. Фоміна