ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2024 р. Справа №909/1075/23

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Желік М.Б.

суддів Орищин Г.В.

Галушко Н.А.

за участі секретаря судового зсідання Гуньки О.П.

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 (вх.№01-05/3881/23 від 26.12.2023)

на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 11.12.2023 (суддя Ткаченко І.В.)

у справі №909/1075/23

за заявою ОСОБА_1

про неплатоспроможність

за участі представників сторін: не з`явилися.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 11.12.2023 у справі №909/1075/23 заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження про неплатоспроможність та додані до неї документи повернуто заявниці.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, скаржниця звернулась до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить звільнити її від сплати судового збору за подання апеляційної скарги поновити строк на апеляційне оскарження, відкрити апеляційне провадження, ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 11.12.2023 у справі №909/1075/23 скасувати та передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.12.2023 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії Орищин Г.В., Галушко Н.А.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 28.12.2023 відкладено вирішення питання щодо залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 (вх.№01-05/3881/23 від 26.12.2023) без руху чи відкриття апеляційного провадження до надходження матеріалів справи №909/1075/23 до Західного апеляційного господарського суду та витребувано в Господарського суду Івано-Франківської області матеріали справи №909/1075/23.

08.01.2024 матеріали справи надійшли на адресу суду апеляційної інстанції.

15.01.2024 ухвалою Західного апеляційного господарського суду ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 11.12.2023 у справі №909/1075/23; поновлено строк на апеляційне оскарження; відкрито апеляційне провадження; призначено розгляд справи на 07.02.2024.

В судове засідання 07.02.2024 сторони участі уповноважених представників не забезпечили, причин неможливості забезпечити участь уповноважених представників під час розгляду апеляційної скарги не надали. Докази, що містяться в матеріалах справи свідчать про їх поінформованість про розгляд апеляційної скарги у межах даної справи в суді апеляційної інстанції.

За приписами пункту 2 частини першої та пункту 3 частини другої статті 42 ГПК України учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом. Статтею 43 ГПК України встановлений обов`язок добросовісного користування учасниками судового процесу процесуальними правами.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі Пономарьов проти України).

Вжиття заходів для ефективного розгляду та вирішення судового спору є обов`язком не тільки для держави, але й для осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи те, що явка представників сторін в судове засідання не визнавалась судом обов`язковою, учасники були належним чином та завчасно повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, достатність матеріалів справи для їх розгляду по суті, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін за наявними матеріалами.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржену ухвалу залишити без змін, з огляду на наступне.

Розгляд справи про банкрутство в суді першої інстанції та зміст оскаржуваної ухвали.

30.11.2023 ухвалою господарського суду Івано-Франківської області заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність залишено без руху та запропоновано заявниці протягом десяти днів з дня отримання ухвали про залишення заяви без руху подати суду:

- документи, з яких можна було б встановити, який розмір зобов`язань боржника перед кредиторами;

- чи боржник припинив погашення кредитів та інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців до звернення до суду з врахуванням вимог ч. 3 ст. 115 Кодексу (не включаючи неустойку (штраф, пеня) та інші фінансові санкції);

- існування інших обставин, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності).

07.12.2023 заявницею подано заяву про усунення недоліків визначених ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 30.11.2023.

В оскарженій ухвалі про повернення заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність з доданими до неї документами місцевий господарський суд дійшов наступних висновків:

- заявниця виявлені судом недоліки не усунула, направлена нею заява про усунення недоліків з доданими довідками та виписками по рахунках не може вважатись належним виконанням вимог ухвали суду про залишення заяви без руху.

- з долучених до заяви довідок та виписок банку не можливо встановити, що зазначена в них заборгованість виникла у зв`язку з невиконання договорів, вказаних боржником у конкретизованому списку кредиторів.

- оскільки заявниця не усунула недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із такою заявою.

Узагальнені доводи апелянта.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додані усі документи, а відтак підстав для постановлення оскарженої ухвали не було, на підтвердження чого апелянт наводить наступні доводи:

- до заяви про відкриття провадження повинні бути надані документи, що підтверджують наявність ознак неплатоспроможності або її загрози, при цьому перелік доказів не є вичерпним і не обмежується первісною документацією, якою є первісний договір з кредиторами, а відтак боржник може надати будь-які докази, які є належними та допустимими в розумінні процесуального законодавства, і які свідчать про наявність відповідної заборгованості.

- з огляду на зазначене заявниця надала суду копії довідок та виписок по заборгованостях перед АТ КБ Приватбанк, АТ Універсал Банк та АТ Таскомбанк, які вважає належними та достатніми доказами заборгованості перед фінансовими установами у розумінні правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 21.10.2020 у справі № 915/36/20.

- щодо надання доказів припинення погашення боргів упродовж двох місяців заявниця надала суду виписки та інформацію по всім банківським рахункам, при цьому зазначивши, що в деяких із них вказано про списання відсотків за використання кредитних лімітів, однак, за твердженням заявниці списання відбувається автоматично. Окрім того вказані рахунки здебільшого мають нульовий/від`ємний баланс, відтак зняття коштів не здійснюється, лише збільшується розмір заборгованості.

- щодо надання доказів загрози неплатоспроможності заявниця надала план реструктуризації, в якому визначено суми всіх доходів та витрат, які вказують на неможливість здійснення поточних платежів найближчим часом по будь-якому грошовому зобов`язанню у зв`язку з відсутністю коштів на погашення існуючої заборгованості.

- додатково підтвердженням загрози неплатоспроможності є долучені до заяви виписки по банківських рахунках заявниці, що свідчать про відсутність коштів на них та довідка про доходи з податкової, з якої вбачається відсутність достатньої кількості доходів (за виключенням аліментів та грошової допомоги матері) для погашення боргів. Водночас зазначає, що на утриманні перебуває малолітня дитина, що тягне за собою додаткові витрати.

Встановлені фактичні обставини справи.

28.11.2023 ОСОБА_1 звернулася до господарського суду Івано-Франківської області з заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

В обґрунтування заяви послалася на вимоги п. 2, 4 ч. 2 ст. 115 Кодексу України з процедур банкрутства та зазначив, що припинила погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців; існують інші обставини, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності).

Розмір заборгованості згідно з даними Українського бюро кредитних історій та за особистими підрахунками заявниці складає приблизно 270 285,41 грн., що виникла із кредитних договорів укладених з АТ Універсал Банк, АТ Таскомбанк та АТ КБ Приватбанк.

При цьому, у поданій заяві зазначено, що боржницею не надано належних доказів в частині (всіх копій договорів, квитанцій, банківських виписок, тощо), що підтверджують суми грошових вимог кредиторів (заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстави виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом та договором, через їх відсутність або втрату.

30.11.2023 ухвалою господарського суду Івано-Франківської області заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність залишено без руху.

07.12.2023 заявницею подано до суду заяву про усунення недоліків заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, в яких вона на виконання ухвали господарського суду Івано-Франківської області від 30.11.2023 щодо виявлених недоліків повідомила наступне.

Належними доказами наявності ознак неплатоспроможності боржника або її загрози можуть бути альтернативні кредитним договорам документи, які б підтверджували розмір заборгованості перед кредиторами. Відтак, вимоги закону боржницею в зазначеній частині виконані. Окрім того, заявницею долучено до матеріалів справи уточнений конкретизований список кредиторів із коригуванням сум заборгованості відповідно до наданих довідок про заборгованості.

Доказами припинення погашення боргів та загрози неплатоспроможності заявниця зазначає банківські довідки, виписки по рахунках та план реструктуризації.

Додавши до заяви про усунення недоліків поданої заяви довідки про заборгованості, виписки по рахунках та оновлений список кредиторів заявниця зазначає, що вона довела належними доказами та поясненнями визначені нею у заяві підстави, передбачені у п.п. 2,4 ч.2. ст. 115 КузПБ, для звернення до суду та відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції.

У відповідності до ч.1 ст.2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Згідно зі статтею 115 КУзПБ провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи або фізичної особи - підприємця може бути відкрито лише за заявою боржника.

Боржник має право звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо: 2) боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців; 3) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до Закону України Про виконавче провадження заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 4) існують інші обставини, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності).

Частиною 3 статті 115 КУзПБ визначено, що до складу грошових вимог, у тому числі щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції.

Згідно з частиною 3 статті 37 КУзПБ, яка застосовується на підставі статті 113 цього Кодексу, господарський суд залишає без руху заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність з підстав, передбачених статтею 174 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням вимог цього Кодексу.

Відповідно до частини 1, 2 статті 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частинами 3, 4 статті 174 ГПК України передбачено, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

За змістом частин 1, 2 статті 38 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд не пізніше п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків заяви повертає її та додані до неї документи без розгляду, про що постановляє ухвалу.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 стосовно вимог, які містяться в пункті 2 резолютивної частини ухвали господарського суду Івано-Франківської області від 30.11.2023 не надала первинних документів, а саме документів, з яких можна було б встановити, який розмір зобов`язань боржника перед кредиторами; доказів припинення боржником погашення вимог кредитів та інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців до звернення до суду з врахуванням вимог ч. 3 ст. 115 Кодексу (не включаючи неустойку (штраф, пеня) та інші фінансові санкції); існування інших обставин, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності).

Слід зазначити, що наявність боргу при ініціюванні справи про неплатоспроможність підтверджується доказами у відповідному обсязі, виходячи з правової природи правовідносин між боржником та кредитором.

Доказами на підтвердження наявності боргу можуть бути, зокрема, судові рішення, господарські правочини, первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення. Також, такими доказами можуть бути банківські виписки, платіжні доручення, видаткові накладні, довідки, листи, протоколи, та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань саме в тому обсязі, в якому боржник визначив таку заборгованість.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , в обґрунтування наявності підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність вказувала на те, що у неї наявні невиконані зобов`язання перед: АТ Універсал Банк, АТ Таскомбанк та АТ КБ Приватбанк.

За твердженням заявниці, загальна сума заборгованості згідно з даними Українського бюро кредитних історій та особистими підрахунками становить приблизно 270 285,41 грн.

В якості доказів заявниця надала роздруківку кредитної історії із сайту Українського бюро кредитних історій про фінансові зобов`язання ОСОБА_1 (а.с.74-79, том 1), довідку про заборгованість від 14.11.2023 АТ Універсал Банк по двох рахунках (тип рахунку Чорна картка monobank та дебетова картка); виписку за депозитом від 09.03.2022 АТ Універсал банк; довідки АТ Універсал банк про рух коштів по картках НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 ; виписку по платіжній картці, що сформована станом на 14.11.2023 АТ Таскомбанк, та довідку про заборгованість по одному із шести зазначених договорах АТ КБ Приватбанк станом на 14.11.2023; виписку по картці і додатковим рахункам по договору від 19.08.2013 за період з 01.10.2023 по 01.12.2023; виписку по картці і додатковим рахункам по договору від 16.05.2023 за період з 01.10.2023 по 01.12.2023; виписку по картці і додатковим рахункам договору від 03.06.2013 за період з 01.10.2023 по 01.12.2023; виписку по картці і додатковим рахункам по договору від 03.12.2015 за період з 01.10.2023 по 01.12.2023; виписку за рахунком АТ Таскомбанк за період з 01.12.2023 по 05.12.2023; виписку за рахунком АТ КБ Приватбанк за період з 01.10.2023 по 01.12.2023, довідку про рух коштів по картці АТ Універсал банк за період з 01.10.2023 по 01.12.2023.

Дослідивши долучені до заяви (з врахуванням заяви про усунення недоліків заяви) про порушення провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 докази колегія суддів зазначає наступне.

Роздруківка кредитної історії із сайту Українського бюро кредитних історій про фінансові зобов`язання ОСОБА_1 , яка містить інформацію про зобов`язання боржниці по конкретних договорах укладених з банківськими установами не може визнаватися належним доказом, що підтверджує розмір зобов`язання з огляду на те, що не засвідчена у встановленому законом порядку.

Слід зазначити, що інформація, яка розміщена на веб-сайті є електронним доказом, а роздруківка такої інформації паперовою копією електронного доказу.

Так, у відповідності до ч.1, ч.2 ст.96 ГПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Електронні докази подаються у формі документів, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України Про електронні документи та електронний документообіг та Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги. Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

У відповідності до вимог ч.3 ст.96 ГПК України учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

За змістом статті 3 Закону України Про організацію формування та обігу кредитних історій бюро кредитних історій - це юридична особа, виключною діяльністю якої є збір, зберігання, використання інформації, яка складає кредитну історію (надалі - бюро); ведення кредитної історії - це діяльність бюро із збирання, оброблення, зберігання, захисту, використання інформації, яка складає кредитну історію; кредитна історія - це сукупність інформації про юридичну або фізичну особу, що її ідентифікує, відомостей про виконання нею зобов`язань за кредитними правочинами, іншої відкритої інформації відповідно до Закону; користувач бюро - це юридична або фізична особа суб`єкт господарської діяльності, яка укладає кредитні правочини та відповідно до договору надає та має право отримувати інформацію, що складає кредитну історію; кредитний звіт - це сукупність інформації про суб`єкта кредитної історії, яка є повним або частковим відображенням його кредитної історії; кредитний правочин - це правочин, за яким виникає, змінюється або припиняється зобов`язання фізичної або юридичної особи щодо сплати грошових коштів Користувачу протягом певного часу в майбутньому (в тому числі договір страхування або купівлі-продажу майна з відстроченням платежу).

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України Про організацію формування та обігу кредитних історій джерелами формування кредитних історій є відомості, що надаються Користувачем до Бюро за письмовою згодою суб`єкта кредитної історії відповідно до цього Закону; відомості державних реєстрів, інформація з інших баз даних публічного користування, відкритих для загального користування джерел за винятком відомостей (інформації), що становлять державну таємницю.

У статті 7 Закону України Про організацію формування та обігу кредитних історій визначено перелік інформації, що містить кредитна історія, а саме, - це, серед іншого, наступна інформація про грошове зобов`язання суб`єкта кредитної історії: відомості про кредитний правочин (номер і дата укладання правочину, сторони, вид правочину), суму зобов`язання за укладеним кредитним правочином, вид валюти зобов`язання, строк і порядок виконання кредитного правочину, відомості про розмір погашеної суми та остаточну суму зобов`язання за кредитним правочином, дату виникнення прострочення зобов`язання за кредитним правочином, його розмір та стадія погашення, відомості про припинення кредитного правочину та спосіб його припинення (у тому числі за згодою сторін, у судовому порядку, гарантом тощо), відомості про визнання кредитного правочину недійсним і підстави такого визнання.

У статті ст.11 Закону України Про організацію формування та обігу кредитних історій визначено підстави та порядок надання кредитного звіту, а саме: бюро надають інформацію з кредитних історій у формі кредитних звітів; кредитні звіти містять усю інформацію з кредитної історії, якщо інші обсяги інформації не передбачені Положенням бюро або договором (частина 1), бюро надають інформацію, яка складає кредитні історії, виключно користувачам та іншим бюро на підставах, передбачених цим Законом (частина 3), бюро надають кредитні звіти користувачам за їх запитами на паперовому або електронному носіях на умовах, передбачених цим Законом та договором (частина 4), кредитні звіти надаються користувачам без права передачі їх або інформації, що міститься в них, третім особам (частина 5).

Відповідно до ст.13 Закону України Про організацію формування та обігу кредитних історій суб`єкт кредитної історії має право ознайомитися з інформацією, що міститься у його кредитній історії, а саме: кредитним звітом та інформацією з реєстру запитів (частина 1); суб`єкт кредитної історії має право ознайомитися з інформацією, що передбачена частиною першою цієї статті, шляхом звернення до бюро у порядку, визначеному Положенням про бюро (частина 2); бюро зобов`язане надати суб`єкту кредитної історії інформацію протягом двох робочих днів з дня отримання від нього відповідного запиту (частина 4).

Разом з тим, норми Закону України Про організацію формування та обігу кредитних історій не містять положень щодо порядку формування, форми та обов`язкових реквізитів кредитного звіту, наявність яких надавала б можливість ідентифікувати особу, яка відповідальна за його формування та відповідність даних самій кредитній історії.

За загальним правилом оформлення документації в частині підтвердження відповідності інформації, яку містить певний (конкретний) документ, відомостям, на підставі яких такий документ складений, відповідним належним підтвердженням є підписання документа відповідальною посадовою особою.

Проте, роздруківка кредитної історії, яка надана боржницею в підтвердження наявності договірних зобов`язань, не підписана ані письмово, ані електронним цифровим підписом відповідною посадовою особою Кредитного бюро, а тому не може вважатися доказом у справі, який би підтверджував наявність кредитних зобов`язань.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що кредитна історія боржника, складена Українським бюро кредитних історій, не може бути належним та допустимим доказом наявності та розміру грошових вимог в силу ст. 77 ГПК України, оскільки обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Щодо неподання первинних доказів на підтвердження розміру грошових вимог кредиторів, підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання про що вказує сама заявниця у поданій заяві колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до положень ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства обов`язок подання документів, на підставі яких виникла заборгованість заявника, покладений на заявника.

Відповідно до п.14 ч.3 ст.116 КУзПБ до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються, зокрема, й інші документи, що підтверджують наявність підстав, визначених статтею 115 Кодексу України з процедур банкрутства.

Звертаючись до господарського суду із заявою про відкриття справи про неплатоспроможність фізична особа - боржник повинна розкрити повну та вичерпну інформацію про загальну суму заборгованості та строк виконання зобов`язань, а також документально підтвердити таку інформацію належними та допустимими доказами у розумінні вимог ст. 76-77 ГПК України, що також передбачено п. п. 3, 14 частини третьої ст. 116 КУзПБ.

Окрім того, положення Кодексу України з процедур банкрутства визначають обов`язок боржника у своїй заяві про відкриття справи навести всі обставини неплатоспроможності та документально їх підтвердити.

У постанові Верховного Суду від 21.10.2020 у справі № 915/36/20 висловлено позицію про те, що на момент подачі заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство боржником повинні бути надані документи (первинні документи, договори, бухгалтерський баланс, аудиторський висновок, судові рішення тощо), які підтверджують наявність ознак неплатоспроможності або її загрози, інакше таке банкрутство має ознаки фіктивного, тобто ініційованого з метою невиконання зобов`язань. За відсутності усіх первинних документів стосовно кредитних зобов`язань боржника у суду відсутня можливість встановити наявність ознак неплатоспроможності заявника або загрози такої неплатоспроможності.

Підсумовуючи зазначене, колегія суддів погоджуючись із висновками господарського суду зазначає, що з долучених до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 довідок та виписок банківських установ неможливо встановити, що зазначена у них заборгованість виникла у зв`язку з невиконанням договорів, вказаних боржником у конкретизованому списку кредиторів.

Як і неможливо співставити інформацію вказану у конкретизованому списку кредиторів із даними зазначеними у довідці Українського бюро кредитних історій з метою встановлення підстав виникнення заборгованості, розміру заборгованостей та періодів їх виникнення по кожному із кредиторів з огляду на те, що вказана довідка не визнається судом належним доказом в розумінні положень ст. 76-78 ГПК України.

З огляду на зазначене, колегія суддів виснує, що неподання заявницею первинних документів, які підтверджують розмір прострочених зобов`язань боржниці і строки їх виконання, не надають суду можливості надати оцінку щодо права ОСОБА_1 звернутись до господарського суду з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство в порядку ч. 2 ст. 115 Кодексу України з процедур банкрутства та встановити наведені заявницею підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

При цьому, заявниця не усунула відповідні недоліки у спосіб, указаний в пункті 2 резолютивної частини ухвали господарського суду Івано-Франківської області від 30.11.2023, якою заяву ОСОБА_1 залишено без руху, що і стало підставою для винесення господарським судом оскарженої ухвали.

Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, беручи до уваги межі перегляду оскаржуваної ухвали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, а оскаржувану ухвалу слід залишити без змін.

Колегія суддів звертає увагу заявниці на те, що відповідно до ч.3 ст.38 Кодексу України з процедур банкрутства повернення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до господарського суду у встановленому порядку.

Згідно ч.5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.86, 129, 240, 269, 270, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.В задоволенні вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 (вх.№01-05/3881/23 від 26.12.2023) - відмовити.

2.Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 11.12.2023 у справі №909/1075/23) залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду в порядку і строки встановлені ст. 287, 288 ГПК України.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 19.02.2024.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Орищин Г.В.

суддя Галушко Н.А.