ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" лютого 2024 р.м. Одеса Справа № 916/5427/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Літвінов С.В., розглянувши матеріали позовної заяви за вх.№ 6011/23 за позовом Фізичної особи - підприємця Сивець Олександра Ілліча ( АДРЕСА_1 ) до відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ" (вул. ОДАРІЯ, будинок 1, Одеса, 65003) про стягнення 11847,17 грн.;

Відповідно до ч. 13 ст. 8, ч. 2, 5 ст. 252 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Сивець Олександр Ілліч звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ" 11847,17 грн. заборгованості.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.12.2023р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №916/5427/23, справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін). Запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив із урахуванням вимог ст. 166 ГПК України протягом 10 днів з дня отримання відзиву. Встановлено відповідачу строк для подання заперечень із урахуванням вимог 167 ГПК України, протягом 10 днів з дня отримання відповіді на відзив.

Відповідачу ухвала про відкриття провадження у справі була надіслана в межах строку, встановленого Господарським процесуальним кодексом України до електронного кабінету.

Згідно сформованої довідки про доставку електронного листа, ухвала суду була доставлена до електронного кабінету відповідача 20.12.2023.

При цьому, згідно з ч.ч.4 та 5 ст.6 ГПК України, Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів)..

Частиною 7 статті 6 ГПК України передбачено, що особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою. В умовах воєнного чи надзвичайного стану у разі знеструмлення електромережі суду чи настання інших обставин, які унеможливлюють функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, суд може вручати особі, яка зареєструвала електронний кабінет, будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, у паперовій формі..

Згідно з ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Отже, оскільки ухвала суд про відкриття провадження у справі направлена судом до електронного кабінету, суд доходить висновку, що відповідач повідомлений про відкриття провадження у справі та прийняття позовної заяви до розгляду.

Крім того, за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідач мав доступ до судових рішень та мав можливість ознайомитись з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з ч.ч.5, 7 ст. 252 ГПК України ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учассуд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило.

Водночас суд зауважує, що відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Зі змісту ст. 165 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що свої заперечення проти позову відповідач може викласти у відзиві на позовну заяву. При цьому, згідно ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористався, жодних заперечень проти позову не надав, з огляду на що суд вважає за можливе відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Згідно положень ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи суд встановив.

01.04.2016 між Фізичною особою-підприємцем Сивець Олександром Іллічем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ» в особі директора Кушніра Олександра Сергійовича, було укладено Договір № 005927 на постачання природного газу для споживачів, що не є побутовими (промислові споживачі та інші суб`єкти господарювання), точка комерційного вузла обліку - вул. Успенська, буд. 24.

Відповідно до абз.4 п.5.6 Договору, сторони узгодили, що у випадку переплати за фактично спожитий газ, сума переплати зараховується Постачальником в рахунок оплати поставленого газу в наступному розрахунковому періоді або повертається на поточний рахунок Споживача за його письмовою вимогою.

Так, ФОП Сивець О.І. отримано від Товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ» листа щодо необхідності в строк до 20.09.2023 розірвати договір постачання природного газу з ТОВ «ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ» у зв`язку з неможливістю подальшого постачання газу з боку постачальної компанії.

На виконання вищезазначеного листа, 31.08.2023 сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до Договору №005927 на постачання природного газу для споживачів, що не є побутовими (промислові споживачі та інші суб`єкти господарювання) від 01.04.2016 про його розірвання.

07.09.2023 ФОП Сивцем О.І. було підписано: - Акт звірки взаємних розрахунків по стану на період: січень 2022- серпень 2023 між ТОВ «ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ» і ФОП Сивець Олександр Ілліч за договором № 005927 (2016) від 01.04.2016; Заяву про розірвання договору №005927 від 01.04.2016 про постачання природного газу; Заяву про повернення залишку грошових коштів разом з реквізити для безготівкового переказу коштів на картковий рахунок.

07.09.2023 зазначений пакет документів було скеровано на електрону адресу відповідача р, за допомогою якої здійснювалось попереднє листування.

Згідно Акту звірки взаємних розрахунків по стану за період з січня 2022 по серпень 2023 між ТОВ «ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ» і ФОП Сивець Олександр Ілліч за договором № 0025927 (2016) від 01.04.2016 наявна переплата за фактично спожитий газ у сумі 11 847 грн. 17 коп.

11.09.2023 ТОВ «ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ» підтвердило отримання Акту звірки та повідомило позивача про заплановане повернення коштів протягом двох тижнів.

Як вказує позивач, зазначені документи були надіслані також у паперовому вигляді засобами поштового зв`язку 13.09.2023, що підтверджується копією фіскального чеку від 13.09.2023 АТ «Укрпошта» та роздруківку з офіційного сайту АТ «Укрпошта» про результати вручення відправлення.

09.10.2023 позивач засобами поштового зв`язку також надіслав Додаткову угоду №1 до договору №005927 з Описом вкладення, що підтверджується копією фіскального чеку від 09.10.2023 АТ «Укрпошта», копією опису вкладення та роздруківку з офіційного сайту АТ «Укрпошта» про результати вручення відправлення.

Однак, не зважаючи на надіслання ФОП Сивець О.І. та отримання ТОВ «Одесагаз-Постачання» всіх необхідних документів, відповідач у строк 14 календарних днів не повернув переплату за фактично спожитий газ у погодженій сторонами сумі.

06.11.2023 позивач звернувся до ТОВ «ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ» із досудовою вимогою про необхідність повернення надміру сплачених коштів не пізніше 7 денного терміну з дати отримання.

15.11.2023 відповідачем отримано досудову вимогу, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №967.

20.11.2023 позивач отримав лист - відповідь №5.0-12/19150 від 17.11.2023 на досудову вимогу, якою відповідач повідомив про неможливість її задоволення через наявні труднощі у ТОВ «ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ».

Враховуючи, що відповідач Своїми діями порушив права та законні інтереси ФОП Сивець Олександра Ілліча, позивач звернувся до суду з позовною заявою, згідно якої просить суд стягнути з відповідача надмірно сплачених коштів у розмірі 11847,17грн. та судові витрати.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобов`язання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Відповідно до частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, зокрема відповідно до умов договору.

Частиною 1 статті 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першої статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до частини першої статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами ст. 193 Господарсько-процесуального кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Застосування господарських санкцій до суб`єкта, який порушив зобов`язання, не звільняє цього суб`єкта від обов`язку виконати зобов`язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 264 Господарського кодексу України матеріально-технічне постачання та збут продукції виробничо-технічного призначення і виробів народного споживання як власного виробництва, так і придбаних у інших суб`єктів господарювання, здійснюються суб`єктами господарювання шляхом поставки, а у випадках, передбачених цим Кодексом, також на основі договорів купівлі-продажу.

Згідно з частиною першою статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини першої статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Відповідно до п. 10 Правил постачання природного газу, затверджених Постановою КМУ від 30.09.2015 № 2496 з подальшими змінами, постачальник має право оперативно контролювати обсяг споживання природного газу споживачем, використовуючи інформаційну платформу Оператора ГТС або інформацію споживача, а також шляхом самостійного контролю обсягів споживання природного газу на об`єкті споживача.

Положення Правил постачання природного газу, затверджених Постановою КМУ від 30.09.2015 № 2496, передбачають обов`язок споживача здійснювати оплату за спожитий природний газ протягом строку, визначеного договором постачання природного газу, проте жодним нормативним актом не передбачено обов`язку споживача оплачувати товар, який він не отримував.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Зобов`язання, що виникли між сторонами за своїм правовим змістом опосередковують відносини поставки.

Як встановлено судом, 01.04.2016 між Фізичною особою-підприємцем Сивець Олександром Іллічем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ», було укладено Договір № 005927 на постачання природного газу для споживачів, що не є побутовими (промислові споживачі та інші суб`єкти господарювання), точка комерційного вузла обліку - вул. Успенська, буд. 24.

Відповідно до абз.4 п.5.6 Договору, сторони узгодили, що у випадку переплати за фактично спожитий газ, сума переплати зараховується Постачальником в рахунок оплати поставленого газу в наступному розрахунковому періоді або повертається на поточний рахунок Споживача за його письмовою вимогою.

Так, ФОП Сивець О.І. отримано від Товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ» листа щодо необхідності в строк до 20.09.2023 розірвати договір постачання природного газу з ТОВ «ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ» у зв`язку з неможливістю подальшого постачання газу з боку постачальної компанії.

31.08.2023 сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до Договору №005927 на постачання природного газу для споживачів, що не є побутовими (промислові споживачі та інші суб`єкти господарювання) від 01.04.2016 про його розірвання.

Згідно Акту звірки взаємних розрахунків по стану за період з січня 2022 по серпень 2023 між ТОВ «ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ» і ФОП Сивець Олександр Ілліч за договором № 0025927 (2016) від 01.04.2016 наявна переплата за фактично спожитий газ у сумі 11 847 грн. 17 коп.

11.09.2023 ТОВ «ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ» підтвердило отримання Акту звірки та повідомило позивача про заплановане повернення коштів протягом двох тижнів.

Однак, відповідач у строк 14 календарних днів не повернув переплату за фактично спожитий газ у погодженій сторонами сумі в розмірі 11847,17грн.

За таких обставин, ТОВ «Одесагаз-Постачання» неналежним чином не виконало свої зобов`язання за п. 5.6. Договору № 005927 на постачання природного газу для споживачів, що не є побутовими, та не повернуло надмірно сплачені грошові кошти за фактично неспожитий газ, суд вважає задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі.

Станом на день розгляду справи, відповідач кошти не повернув, документів спростовуючих позовні вимоги не надав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ» (код: 39525257, адреса місцезнаходження: 65003, м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 103) на користь Фізичної особи-підприємця Сивець Олександра Ілліча ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) надмірно сплачених коштів в розмірі 11 847, 17 гривень та судовий збір в сумі 2684 гривень.

Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов