ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2024 р. Справа №909/525/19

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Желіка М.Б.

Орищин Г.В.

секретар судового засідання Гунька О.П..

скаржник та сторони в судове засідання не з`явились

розглянув апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Солонька Миколи Миколайовича вих.№05/10-23 від 02.10.2023(Вх.№ ЗАГС 01-05/3680/23 від 04.12.2023)

на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 12.09.2023 про задоволення скарги АТ "Страхова компанія "ІНГО" № 1142 від 08.08.2023 (вх. № 9587/23 від 14.08.2023) щодо дій та бездіяльності приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Солонька Миколи Миколайовича (повний текст 18.09.2023, суддя Стефанів Т.В.)

у справі №909/525/19

за позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна", м.Київ

до відповідача Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька", м.Івано-Франківськ

про стягнення страхового відшкодування в сумі 15 835,00грн,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 23.07.2019 у справі № 909/525/19 позов задоволено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" на користь Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" 15 835,00 грн - страхового відшкодування, 1 921,00 грн - судового збору.

14.08.2019 на виконання вищевказаного рішення судом видано наказ.

14.08.2023, на адресу суду від АТ "Страхова компанія "ІНГО" надійшла скарга № 1142 від 08.08.2023 (вх. № 9587/23) щодо дій та бездіяльності приватного виконавця, в якій скаржник просить суд: визнати дії приватного виконавця Солонька М. М. незаконними; зобов`язати приватного виконавця Солонька М. М. посвідчення № 0112 виконавчий округ м. Києва, повернути невикористані кошти авансового внеску в сумі 3 578, 85грн відповідно до платіжної інструкції № 15342 від 24.09.2020 на рахунок стягувача АТ "Страхова компанія "ІНГО" (ідентифікаційний код 16285602; м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 33).

В обґрунтування скарги АТ "Страхова компанія "ІНГО" посилається на те, що авансовий внесок, сплачений АТ "Страхова компанія "ІНГО" підлягає поверненню, так як виконавчий документ приватним виконавцем не було прийнято до виконання, виконавче провадження не відкривалось, виконавчі дії не проводились, витрати на проведення виконавчих дій приватним виконавцем не здійснювались. Окрім того, АТ "Страхова компанія "ІНГО" зазначає, що останньому не відомо про наявність договору про додаткову винагороду приватного виконавця від 04.05.2020, укладеного між Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Солонько М. М. та АТ "Страхова компанія "ІНГО" в особі Бута М. А. та вказує на те, що АТ "Страхова компанія "ІНГО" не є стороною в даному договорі, так як товариство не уповноважувало та не надавало Буту М. А. дозволу підписувати будь-які договори від імені компанії.

Короткий зміст оскарженої ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 12.09.2023 у справі №909/525/19 скаргу АТ "Страхова компанія "ІНГО" № 1142 від 08.08.2023 (вх. № 9587/23 від 14.08.2023) щодо дій та бездіяльності приватного виконавця задоволено. Визнано дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Солонька Миколи Миколайовича незаконними та зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Солонька Миколу Миколайовича (посвідчення приватного виконавця № 0112 від 07.11.2017) повернути невикористані кошти авансового внеску в сумі 3 578,85грн відповідно до платіжної інструкції № 15342 від 24.09.2020 на рахунок стягувача АТ "Страхова компанія "ІНГО" (вул. Бульварно-Кудрявська, 33, м. Київ, 01054; ідентифікаційний код 16285602) після повернення без виконання наказу № 909/525/19 про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" на користь Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" 15 835,00 грн - страхового відшкодування, 1 921,00грн судового збору.

Ухвала суду мотивована тим, що приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) (ч. 7 ст. 31 ЗУ "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів").

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що угода між приватним виконавцем і стягувачем про додаткову винагороду приватного виконавця, може бути укладена тільки у випадку винесення постанови про відкриття виконавчого провадження разом з постановою про стягнення основної винагороди. Твердження приватного виконавця про те, що сплачені кошти у розмірі 3 578,85грн були зараховані як додаткова винагорода, не відповідає дійсності, оскільки виконавче провадження відкрито не було, а договір про додаткову винагороду приватного виконавця від 04.05.2020 підписано не уповноваженою особою.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Солонько Миколою Миколайовичем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 12.09.2023 у справі №909/525/19 та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні скарги АТ Страхова компанія ІНГО на дії та рішення приватного виконавця Солонька М.М., посилаючись на те, що ухвалу суду постановлено внаслідок неповного з`ясування обставин справи, неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Скаржник зазначає, що первинним документом, який би підтверджував сплату авансового внеску чи надходження коштів на відповідний авансовий рахунок приватного виконавця була б саме виписка по рахунку для обліку авансових внесків приватного виконавця Солонько М.М. за період здійснення відповідного платежу. Водночас, виписка по авансовому рахунку свідчить про відсутність надходження коштів у вказаний АТ «СК «ІНГО» період в якості авансування будь-яких витрат в межах виконавчих проваджень.

Скаржник також вважає, що АТ "Страхова компанія "ІНГО" заявляються вимоги про повернення, на його думку, безпідставно одержаних приватним виконавцем коштів, що не може бути предметом скарги на дії виконавця, адже не стосується оскарження дій, бездіяльності чи рішення приватного виконавця як суб`єкта владних повноважень по безпосередньому виконанню рішення за виконавчим документом в межах виконавчого провадження. Тобто спірні відносини мають приватно-правовий, а не публічно- правовий характер та стосуються повернення майна нібито набутого без достатніх правових підстав.

Водночас, скаржник вважає, що скаргу на дії приватного виконавця Солонька М.М. подано майже через три роки після повернення стягувачу виконавчого документа та майже через рік після подання стягувачем заяви приватному виконавцеві про повернення коштів. Таким чином, АТ «СК «ІНГО» абсолютно безпідставно пропущено встановлені чинним законодавством України строки на оскарження дій приватного виконавця.

АТ "Страхова компанія "ІНГО" у відзиві на апеляційну скаргу просить ухвалу суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що апеляційна скарга є необгрунтована та не підлягає задоволенню, суд першої інстанції в повній мірі з`ясував всі обставини справи, та ухвалив рішення з дотриманням норм процесуального права. Судом вірно встановлено, що АТ СК «ІНГО» було сплачено кошти в сумі 3578,85 грн, посилаючись на такий доказ, як платіжна інструкція № 15342 від 24.09.2020 з призначенням платежу: на виконання наказу № 909/525/19 від 14.08.2019.

Позивач вважає, що судом вірно встановлено, що 23.11.2020 приватний виконавець Солонько М.М. повернув виконавчий документ, наказ суду № 909/525/19 від 14.08.2019 стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 10 ч. 4 ст. 4 ЗУ "Про виконавче провадження", що підтверджується відміткою приватного виконавця на зворотному боці наказу, та повідомленні про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 23.11.2020. Суд, також, вірно прийшов до висновку, що твердження приватного виконавця про те, що сплачені кошти у розмірі 3 578, 85грн були зараховані як додаткова винагорода, не відповідає дійсності, оскільки виконавче провадження відкрито не було, а договір про додаткову винагороду приватного виконавця від 04.05.2020 підписано не уповноваженою особою.

Також, позивач вважає, що суд першої інстанції вірно зазначив, що триваюче правопорушення передбачає перебування у стані безперервного тривалого невчинення особою певних дій (бездіяльності), у зв`язку із чим неправомірна бездіяльність може бути оскаржена упродовж усього часу її перебігу (постанова Верховного Суду від 22.12.2021 року у справі № 760/19348/20 (провадження № 61-7645св21).

На думку позивача, зважаючи на те, що предметом скарги є оскарження бездіяльності приватного виконавця щодо не повернення авансового внеску стягувачу, а не рішення суб`єкта владних повноважень про відмову у поверненні авансового внеску, помилковими є висновки приватного виконавця, про те, що скаржник АТ СК «Інго» звернулася із зазначеною скаргою поза межами процесуального строку, передбаченого статтею 449 ЦПК України та ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Позивач вважає, що оскаржується бездіяльність приватного виконавця, яка полягає саме у невиконанні та порушенні приватним виконавцем вимог абзацу 13 частини 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», яка безпосередньо зобов`язує приватного виконавця повернути кошти невикористаних коштів авансових внесків. В даному випадку предметом скарги є бездіяльність приватного виконавця, що на відміну від дії, має триваючий характер і існує в часі до початку дії яка свідчить про припинення бездіяльності. Однак приватний виконавець жодних дій які б свідчили про припинення його бездіяльності не вчинив. Отже вимоги абзацу 13 частини четвертої ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», залишаються порушеними до цього часу.

ПАТ "Страхова компанія «Галицька» не скористалось своїм правом згідно ч.1 ст. 263 ГПК України та не надано суду відзив на апеляційну скаргу, що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції.

Процесуальні дії суду у справі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Західного апеляційного господарського суду від 04.12.2023 справу №909/525/19 призначено судді-доповідачу Галушко Н.А., суддям Желіку М.Б., Орищин Г.В.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 08.12.2023 апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Солонька Миколи Миколайовича вих.№05/10-23 від 02.10.2023(Вх.№ ЗАГС 01-05/3680/23 від 04.12.2023 залишено без руху для усунення встановлених недоліків, а саме: зобов`язано скаржника надати надіслати) на адресу Західного апеляційного господарського суду докази сплати судового збору в сумі 2 684,00 грн та виконати вимоги ч. 6 ст. 6 ГПК України щодо реєстрації електронного кабінету у Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі) протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 02.01.2024 поновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 12.09.2023 у справі №909/525/19, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Солонька Миколи Миколайовича вих.№05/10-23 від 02.10.2023(Вх.№ ЗАГС 01-05/3680/23 від 04.12.2023) на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 12.09.2023 у справі №909/525/19, призначено розгляд справи на 06.02.2024.

Скаржник та представники сторін в судове засідання явку повноважних представників не забезпечили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Суд не визнавав обов`язковою явку в судове засідання учасників справи.

Отже, відповідно до ч.12 ст.270 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи строк розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, передбачений ч. 2 ст. 273 ГПК України, справу може бути розглянуто за відсутності останніх.

Обставини справи

В провадженні Господарського суду Івано-Франківської області перебувала справа №909/525/19 за позовом ПАТ "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" до ПАТ "Страхова компанія "Галицька" про стягнення страхового відшкодування в сумі 15 835,00грн.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 23.07.2019 у справі № 909/525/19 позов задоволено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" на користь Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" 15 835,00 грн - страхового відшкодування, 1 921,00 грн - судового збору.

14.08.2019 на виконання вищевказаного рішення судом видано наказ.

Як вбачається з матеріалів справи, наказ Господарського суду Івано-Франківської області № 909/525/19 від 14.08.2019 було пред`явлено на примусове виконання до приватного виконавця Солонька М. М.

04.05.2020 між Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Солонько М. М. та АТ "Страхова компанія "ІНГО" в особі Бута М. А. укладено договір про додаткову винагороду приватного виконавця. Предметом вказаного договору є здійснення заходів, спрямованих на примусове виконання виконавчих документів, за додаткову винагороду приватного виконавця.

24.09.2020 приватним виконавцем Солонько М. М. складено рахунок-фактуру на суму 3 578,85грн для сплати АТ "Страхова компанія "ІНГО" додаткової винагороди на виконання наказу № 909/525/19 від 14.08.2019 про стягнення з ПАТ "СК "Галицька" на користь стягувача боргу.

АТ "Страхова компанія "ІНГО" сплачено кошти в сумі 3 578,85грн згідно платіжної інструкції № 15342 від 24.09.2020, призначення платежу: «на виконання наказу № 909525/19 від 14.08.2019 Господарського суду про стягнення з СК Галицька на користь СК Інго боргу».

23.11.2020 приватний виконавець Солонько М. М. повернув виконавчий документ, наказ суду № 909/525/19 від 14.08.2019 стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", що підтверджується відміткою приватного виконавця на зворотному боці наказу та повідомленні про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання від 23.11.2020.

28.11.2022 АТ "Страхова компанія "ІНГО" звернулося до приватного виконавця Солонька М. М. із заявою про повернення авансового платежу, сплаченого згідно вищевказаної платіжної інструкції. Відповіді на заяву приватним виконавцем не надано, авансові платежі не повернуто.

Відтак, АТ "Страхова компанія "ІНГО" оскаржує дії та бездіяльність приватного виконавця, які полягають у тому, що з листопада 2020 року (з дати повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання) приватний виконавець до цього часу не вчинив будь-яких дій щодо повернення авансових внесків стягувачу. Така бездіяльність триває і на час подачі скарги.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Положеннями ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається, зокрема, на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Приписами ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" визначені права та обов`язки виконавців, закріплена обов`язковість вимог виконавців.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державну виконавчу службу» працівник органу державної виконавчої служби зобов`язаний сумлінно виконувати службові обов`язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України.

Пунктом 10 частинами 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

При поверненні стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання стягувачу повертається сплачений ним авансовий внесок (ч.4 ст. 4Закону України "Про виконавче провадження").

Забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців є однією із засад виконавчого провадження, встановлених ст.2 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно з ч.1 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження", ст.36 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Приватний виконавець несе за свої рішення, дії чи бездіяльність та завдану третім особам шкоду цивільно-правову, адміністративну чи кримінальну відповідальність у порядку та обсягах, установлених законом, а також дисциплінарну відповідальність у порядку, встановленому цим Законом (ст. 37 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів").

Норми ГПК України, зокрема ст. 339 ГПК України, також передбачають право сторони виконавчого провадження звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно зі ст.343 ГПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За змістом скарги стягувача АТ «СК «Інго» щодо дій та бездіяльності приватного виконавця Солонько М.М., поданої на підставі статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», вбачається, що предметом спору у цій справі є визнання незаконними дій приватного виконавця та зобов`язання приватного виконавця повернути невикористані кошти авансового внеску згідно доданих до скарги платіжних доручень, на рахунок стягувача, після повернення без виконання наказу № 909/525/19 від 14.08.2019.

Задовольняючи скаргу АТ «СК «Інго», господарський суд першої інстанції виходив з того, що приватним виконавцем порушено вимоги статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки частиною 4 цієї статті унормовано, що при поверненні стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання стягувачу повертається сплачений ним авансовий внесок, що не було зроблено приватним виконавцем.

Суд першої інстанції прийшов до висновку по суті розгляду скарги на дії приватного виконавця щодо порушення майнових прав стягувача неповерненням приватним виконавцем авансового внеску при поверненні стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання, що свідчить про наявність підстав для задоволення скарги АТ «СК "Інго" на дії та бездіяльність приватного виконавця Солонько М.М.

Однак, скаржник в апеляційній скарзі зазначив, що скаргу на дії приватного виконавця Солонька М.М. подано майже через три роки після повернення стягувачу виконавчого документа та майже через рік після подання стягувачем заяви приватному виконавцеві про повернення коштів., отже АТ «СК «ІНГО» безпідставно пропущено встановлені чинним законодавством України строки на оскарження дій приватного виконавця. Зокрема, апеляційна скарга обґрунтована порушенням АТ «СК «ІНГО» строку для звернення із скаргою, визначеного частиною 1 пункту а) статті 341 ГПК України, в якій закріплено, що скаргу може бути подано до суду в десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.

Щодо наведеного судова колегія зазначає таке.

Відповідно до ч.5 статті 236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що хоча поняття "обґрунтованого" рішення не можна тлумачити як таке, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент учасників справи, а міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення, проте суд у будь-якому випадку, навіть без відображення окремих аргументів у своєму рішенні (якщо він вважає їх такими, що не впливають на правильне рішення спору або такими, що не відносяться до суті справи), повинен під час розгляду справи надати оцінку всім аргументам учасників справи в силу імперативних приписів статті 236 ГПК України.

Водночас, як свідчить зміст оскарженої ухвали, суд першої інстанції не встановлював ні початок перебігу строку звернення до суду із скаргою на дії (бездіяльність) суб`єкта, закріплений у частині першій статті 341 ГПК України, ні дату звернення стягувача з відповідною скаргою з дослідженням поведінки скаржника (чи мав він реальну можливість (повинен був) дізнатися про стверджуване ним порушення його прав. При цьому розглянув по суті подану скаргу, дійшовши висновку щодо незаконність дій приватного виконавця.

Передумовою для розгляду скарги на дії чи бездіяльність державного, приватного виконавця по суті є встановлення факту подання цієї скарги у строк, передбачений частиною першою статті 341 ГПК України, або наявності відповідного клопотання та обставин для поновлення такого строку, якщо його було пропущено з поважних причин.

Адже, під час оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, на виконанні яких перебуває виконавчий документ господарського суду, слід дотримуватися відповідних положень ГПК України, вміщених у розділі VI "Судовий контроль за виконанням судових рішень».

Відсутність в оскаржуваній ухвалі достеменного встановлення істотних обставин щодо початку та закінчення перебігу процесуального строку для звернення із скаргою до суду, факту дотримання стягувачем цього строку, може свідчити про передчасність висновку суду прийняття до розгляду скарги та не може зумовити обов`язок суду щодо розгляду скарги по суті в порядку статті 343 ГПК України, оскільки нормами ГПК України імперативно визначено, що пропущений процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлено за відповідних обставин судом виключно за клопотанням особи, що подає скаргу.

Протилежні дії суду порушуватимуть права інших учасників спору (зокрема виконавця, дії якого оскаржуються) та загальні засади господарського судочинства, а саме його диспозитивності, рівності перед законом і судом та змагальності сторін (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.12.2023 у справі №904/3734/20).

З огляду на викладене, судова колегія зазначає, що відповідно до пункту "а" ч.1, ч.2 ст.341 ГПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Встановлені ст.354 ГПК України строки для подання скарги є процесуальними і тому відповідно до вимог ст.119 ГПК України можуть бути відновлені.

Так, приписами ст.119 ГПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно зі ст.118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Вирішуючи питання щодо дотримання АТ «СК «ІНГО» процесуального строку, передбаченого законом для оскарження дій або бездіяльності виконавця, судова колегія враховує, зокрема, висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04.02.2022 № 925/308/13-г, зокрема, про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні; доведення факту, через який сторона не знала про порушення свого права і саме з цієї причини не звернулася за його захистом до суду, недостатньо.

У цьому висновку суд зазначив, що процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя і сторони повинні очікувати їх застосування задля забезпечення дотримання принципу юридичної визначеності. Отже, під час визначення початку перебігу строку звернення до суду із скаргою на дії (бездіяльність) суб`єкта, закріпленого у частині 1 ст. 341 ГПК України, необхідно враховувати поведінку скаржника (чи мав він реальну можливість (повинен був) дізнатися про стверджуване ним порушення його прав, вчинені ним дії, направлені на з`ясування стану виконавчого провадження тощо). А тому стягувач, який подав до відповідного органу заяву про вчинення відповідних виконавчих дій, однак не отримав задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні, незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні документи виконавчого провадження або відповіді.

Отже, за результатом порівняльного аналізу змісту термінів "дізнався" та "повинен був дізнатися", що містяться у положеннях ст.341 ГПК України, судова колегія дійшла висновку про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні.

Враховуючи вказане, судова колегія прийшла до висновку, що скаржник - АТ "Страхова компанія "Інго", звернувшись до приватного виконавця Солонько М.М. із заявою №909/5251/19 від 28.11.2022, в якій просило повернути авансовий внесок в сумі 3 578,85 грн, навіть не отримавши задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні, незалежно від того, чи отримав заявник від приватного виконавця певні документи виконавчого провадження або відповіді.

При цьому, скаржником не наведено у скарзі жодних обставин та/або поважних причин, які б свідчили про неможливість з`ясування результатів розгляду заяви №909/5251/19 від 28.11.2022, починаючи з листопада 2022 року та подання скарги на дії приватного виконавця у встановлений законом строк (десять днів від дня, коли приватний виконавець повинен був вчинити певну виконавчу дію).

З відповідною скаргою Акціонерне товариство "Страхова компанія "Інго" звернулось до суду 14.08.2023, тобто за межами встановленого десятиденного строку, з урахуванням презумпції обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні. Також, судова колегія наголошує, що при зверненні до суду з вказаною скаргою заявник не просив суд поновити пропущений строк на звернення до суду зі скаргою.

За змістом ст. 74 ГПК України обов`язок доказування поважності причин пропуску процесуальних строків та подача заяви про їх поновлення покладається на зацікавлену сторону.

При зверненні до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність приватного виконавця, саме на скаржника покладається обов`язок доведення наявності непереборних обставин, які унеможливили його звернення з такою скаргою у строк, встановлений законом.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що скаржником - АТ "Страхова компанія "Інго" не спростовано наявності у нього можливостей контролювати виконавче провадження та своєчасно отримувати інформацію про вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні, а інших об`єктивних, що не залежали від його волі, обставин пропуску строку на подання скарги на дії та бездіяльність державного виконавця скаржником не наведено.

Оскільки Акціонерним товариством "Страхова компанія "Інго" подано скаргу після закінчення процесуального строку, встановленого законом, а клопотання про поновлення такого строку не заявлено, таким чином скарга Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго" на підставі ч. 2 ст. 118 ГПК України підлягає залишенню без розгляду.

Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що викладені у апеляційній скарзі аргументи знайшли своє підтвердження, що є підставою для скасування ухвали місцевого господарського суду та залишенню без розгляду скарги Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго" щодо визнання дії приватного виконавця Солонько Миколи Миколайовича незаконними.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За змістом частини першої ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Оскаржуване судове рішення таким вимогам не відповідає.

Зважаючи на наведене у його сукупності, колегія суддів визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Вказане зумовлює скасування ухвали суду першої інстанції та залишення без розгляду скарги Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго".

Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір за перегляд ухвали в апеляційному порядку покладається АТ «Страхова компанія «Інго».

Керуючись ч. 2 ст 118, ст.ст. 269, 270, 273, 275 - 285, 287, 319, 341 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Солонька Миколи Миколайовича вих.№05/10-23 від 02.10.2023(Вх.№ ЗАГС 01-05/3680/23 від 04.12.2023) задоволити.

2. Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 12.09.2023 про задоволення скарги АТ "Страхова компанія "ІНГО" № 1142 від 08.08.2023 (вх. № 9587/23 від 14.08.2023) щодо дій та бездіяльності приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Солонька Миколи Миколайовича у справі №909/525/19 скасувати.

Скаргу АТ "Страхова компанія "ІНГО" № 1142 від 08.08.2023 (вх. № 9587/23 від 14.08.2023) щодо дій та бездіяльності приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Солонька Миколи Миколайовича залишити без розгляду.

3. Судовий збір за перегляд ухвали в апеляційному порядку покласти на позивача.

Стягнути з Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго" (адреса: вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 33, м. Київ, 01054; ідентифікаційний код 16285602) на користь Приватного виконавця Солонько Миколи Миколайовича (адреса: вул. Шаповала Генерала, 2, приміщення 401, м.Київ, 03035, ) 2 684 грн 00 коп витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Місцевому господарському суду видати наказ.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 19.02.2024.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

Суддя Желік М.Б.

Суддя Орищин А. В.