ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відхилення вимог кредитора

"05" лютого 2024 р.м. Одеса Справа № 916/4659/23
Господарський суд Одеської області у складі судді Райчевої Світлани Іванівни;

при секретарі судового засідання Скогутовському І.П.

дослідивши матеріали справи

За заявою кредитора: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансово правовий союз" (03150, м. Київ, вул. В. Тютюника, буд. 5-В; ),

до боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю "МАНІ ФЛОУ" (65012, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, буд. 49, кв. 2; ),

про банкрутство,

За участю:

розпорядник майном Боржника: арбітражний керуючий Козирицький А.С. (в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду);

від Товариства з обмеженою відповідальністю "МАНІ ФЛОУ": адвокат Сподін В.С. (в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду);

від Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПТІМУС +": адвокат Дяків В.Б. (в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду);

від Товариства з обмеженою відповідальністю "БРРЕНТ": адвокат Патько Н.Я. (в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду),

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансово правовий союз" звернулось до Господарського суду Одеської області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "МАНІ ФЛОУ", посилаючись на заборгованості останнього у розмірі 24 746 914,99 грн. та на положення Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.11.2023 р. відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "МАНІ ФЛОУ" (65012, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, буд. 49, кв. 2; ); введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю "МАНІ ФЛОУ"; розпорядником майна боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "МАНІ ФЛОУ" арбітражного керуючого Козирицького Андрія Сергійовича (свідоцтво про здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майном, керуючого санацією, ліквідатора №49 від 01.02.2013 р.).

06.11.2023 р. господарським судом в автоматизованій системі "Діловодсто спеціалізованого суду" в електронній формі було сформовано повідомлення про відкриття провадження у справі №916/4659/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "МАНІ ФЛОУ".

06.11.2023 р. на офіційному сайті Касаційного господарського суду України опубліковано повідомлення про відкриття провадження у справі №916/4659/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "МАНІ ФЛОУ" (публікація №71792 від 06.11.2023 р.).

Частиною 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

21.11.2023 р. до Господарського суду Одеської області надійшла заява (вх. ГСОО №3-836/23) Товариства з обмеженою відповідальністю "БРРЕНТ" з грошовими вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАНІ ФЛОУ" у сумі 12 334,00 грн. в межах строку встановленого ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства.

За подання заяви кредитором сплачено 4 294, 40 грн. судового збору.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.12.2023 р. прийнято та призначено до розгляду у попередньому засіданні господарського суду заяву (вх. ГСОО №3-836/23 від 21.11.2023 р.) Товариства з обмеженою відповідальністю "БРРЕНТ" (79066, м. Львів, вул. Сихівська, буд. 18; ) з грошовими вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАНІ ФЛОУ" (65012, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, буд. 49, кв. 2; ) у сумі 12 334,00 грн.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "БРРЕНТ", господарським судом встановлено наступне.

Частиною 1 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 6 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що Господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

21.10.2019 р. набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства.

Відповідно до ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу визнано такими, що втратили чинність: Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., N 31, ст. 440 із наступними змінами); Постанову Верховної Ради України "Про введення в дію Закону України "Про банкрутство" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., N 31, ст. 441).

Згідно ч. 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Частиною 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Частиною 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Відповідно до ч. 6 ст. 46 Кодексу України з процедур банкрутства заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.

Ухвала господарського суду є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів.

В обґрунтуванні заявлених до визнання грошових вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "БРРЕНТ" посилається на наказ Господарського суду Львівської області від 26.10.2023р., виданий на примусове виконання постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.09.2023р. у справі №914/2150/18 (т. 1 а.с.187).

Відповідно до вказаного наказу суду з Товариства з обмеженою відповідальністю "МАНІ ФЛОУ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БРРЕНТ" стягнуто 12 334, 00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Боржник щодо визнання заявлених грошових вимог заперечує; стверджує, що заявлена ТОВ «БРРЕНТ» заборгованість оплачена третьою особою і тому, підстави для визнання ТОВ кредитором відсутні.

Розпорядник майном боржника згідно повідомлення про результати розгляду грошових вимог від 11.12.2023р. №02-4/2495 вважає, що обов`язок ТОВ «МАНІ ФЛОУ» перед ТОВ «БРРЕНТ» виконано третьою особою у повному обсязі, відбулась заміна кредитора у зобов`язанні, тому відсутні підстави для визнання заявлених вимог ТОВ «БРРЕНТ» (т.3 а.с.126-128).

Кредитор заперечує, що після оплати боргу ОСОБА_1 стала новим кредитором до ТОВ «МАНІ ФЛОУ». З посиланням на правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.09.2022р. по справі №910/16579/20, на думку Кредитора, ОСОБА_1 виступила повіреною ТОВ «МАНІ ФЛОУ» за договором доручення і тому не мала права на оплату заборгованості на корить ТОВ «БРРЕНТ» від Боржника під час дії мораторію на задоволення вимог кредиторів. Кредитор повідомив про повернення сплачених грошових коштів ОСОБА_1 .

Крім того, Кредитор просить Суд врахувати правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду від 05.05.2018р. у справі №913/54/16, від 03.07.2019р. у справі №910/9549/15, від 08.08.2019р. у справі №911/1677/18 стосовно висновку, що обов`язок сплатити судовий збір за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів, не є за своє суттю цивільним чи господарським зобов`язанням, і включається до складу судових витрат, а не до предмету і ціни позову (саме які виникають з цивільних та господарських правовідносин), і, відповідно, його процесуальний розподіл судом за результатами вирішення господарського спору між сторонами процесу в межах "позивач-відповідач" не є виникненням саме господарського чи цивільного зобов`язання в межах "кредитор-боржник". Заміна кредитора у зобов`язанні, як і саме зобов`язання, є інститутом цивільного права, а відносини, пов`язані з виконанням судового рішення, в т.ч. щодо стягнення/відшкодування судового збору, характеру цивільно-правових не мають. Тому, ТОВ «БРРЕНТ» наполягає на тому, що Судові витрати, оплачені ОСОБА_1 , не могли бути предметом договору про відступлення вимог іншому кредитору.

Судом встановлено, що 18.10.2023р. між ТОВ "МАНІ ФЛОУ" та ОСОБА_1 на підставі ст. 636 Цивільного кодексу України укладено договір виконання обов`язку на користь третіх осіб.

Відповідно до п.п. 1.1. Договору ОСОБА_1 зобов`язалась виконати свій обов`язок перед ТОВ «МАНІ ФЛОУ» щодо сплати останнім заборгованості на користь третіх осіб, у тому числі ТОВ «БРРЕНТ».

Сторони погодили, що під заборгованістю, вказаною у пункті 1.1. Договору, сторони мають на увазі заборгованість, яка може виникнути за результатами будь-яких грошових вимог третьої особи до ТОВ «МАНІ ФЛОУ» (п.1.2.).

Максимальний розмір заборгованості, який ОСОБА_1 зобов`язується сплатити за цим договором на користь третьої особи не може перевищувати 200 000, 00 грн (п.1.3.).

За виконання зобов`язання за вказаним договором ТОВ «МАНІ ФЛОУ» зобов`язається сплати ОСОБА_1 винагороду, що визначається за погодженням сторін (п. 1.4.).

Провадження у справі про банкрутство ТОВ «МАНІ ФЛОУ» відкрито господарським судом Одеської області 06.11.2023р.

23.11.2023р. ТОВ «МАНІ ФЛОУ» направило ОСОБА_1 відповідно до п.2.1. Договору вимогу №11/23 про необхідність виконання обов`язку щодо оплати на користь ТОВ «БРРЕНТ» заборгованості у розмірі 12 334,00 грн., що виникла з постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.09.2023р. у справі №914/2150/18 (т. 3 а.с.108).

Згідно платіжних інструкції від 24.11.2023р. та 04.12.2023р. ОСОБА_1 здійснювала оплату 12 334, 00 грн. витрат зі сплати судового збору на користь ТОВ «БРРЕНТ» (т.3 а.с. 112-113).

06.12.2023р. ОСОБА_1 направила ТОВ «МАНІ ФЛОУ» повідомлення про виконання зобов`язання на користь ТОВ «ББРЕНТ» шляхом перерахування двічі на рахунок ТОВ заборгованості за наказом суду, однак вказані оплати були їй повернуті (т.3 а.с.109).

У зв`язку із зазначеним обов`язок було виконано 06.12.2023р. шляхом внесення ОСОБА_1 боргу в депозит нотаріуса для передачі ТОВ «БРРЕНТ» (т.4 а.с.114).

Лист від 06.12.2023р. про оплату вказаних грошових вимог було направлено ТОВ «БРРЕНТ» (т.3 а.с.110).

У справі, що розглядається, відсутні підстави для кваліфікації договору виконання обов`язку на користь третіх осіб від 18.10.2023р. як договору доручення, оскільки у вказаному договорі відсутня одна з кваліфікуючих ознак договору доручення - вчинення юридичних дій за рахунок довірителя (забезпечення повіреного засобами, необхідними для виконання доручення; відшкодування повіреному витрат, пов`язаних з виконанням доручення). Тому, не підлягає застосуванню як не релевантна зазначена Кредитором правова позиція Верховного Суду з даного питання. У справі №910/16579/20 Суд досліджував правочин, за яким боржник, щодо якого було відкрито провадження у справі про банкрутство, здійснив дії з фактичного відчуженню належного йому майнового (грошового) активу під час дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, тобто обов`язок був виконаний за рахунок довірителя,

Проте, Суд погоджується з доводами арбітражного керуючого про наявність підстав для застосування до вказаних правовідносин правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.12.2023р. у справі №924/232/22. Відповідно до положень ч. 6 ст.41 Кодексу України з процедур банкрутства під час процедури розпорядження майном боржник має право задовольняти лише ті вимоги кредиторів, на які згідно з частиною п`ятою цієї статті не поширюється дія мораторію. З наведених законодавчих положень вбачається, що заборона на індивідуальне погашення конкурсних вимог (крім тих, на які не поширюється дія мораторію згідно з частиною п`ятою статті 41 КУзПБ) розповсюджується саме на боржника. Передбачена ч.ч. 1, 3 ст. 41 КУзПБ заборона на погашення грошових вимог перед кредитором особою, відмінною від боржника, не розповсюджується.

Суд враховує, що поняття "зобов`язання" безпосередньо визначене у частині першій статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом зобов`язання є право вимагати та кореспондуючий йому обов`язок вчинити дії майнового характеру; юридичний зміст зобов`язання, як і іншого правовідношення, утворюють правомочності та обов`язки його суб`єктів, але, на відміну від інших правовідносин, правомочність набуває форми права вимоги, а обов`язок - форми боргу.

Відповідно до ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства грошове зобов`язання - це зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що підставою для визнання судом кредиторських вимог та віднесення їх до відповідної черги реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство є існуюче на момент розгляду судом реальне грошове зобов`язання та надання документів, що таке зобов`язання підтверджують.

Відповідно до ч.1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Статтями 526-527 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно положень ст. 528 ЦК України виконання обов`язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов`язання не випливає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто. У цьому разі кредитор зобов`язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою. У разі невиконання або неналежного виконання обов`язку боржника іншою особою цей обов`язок боржник повинен виконати сам.

У разі ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку боржник має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса. Нотаріус повідомляє кредитора у порядку, встановленому законом, про внесення боргу у депозит (п.2 ч.1, ч.2 ст. 537 ЦК України).

З наявних у матеріалах справи документів вбачається, що третьою особою ( ОСОБА_1 ), відмінною від Боржника, виконано обов`язок з погашення боргу ТОВ «МАНІ ФЛОУ» перед ТОВ «БРРЕНТ», що виник на підставі постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.09.2023р. у справі №914/2150/18, шляхом перерахування коштів на рахунок Кредитора.

Оскільки, із суті зобов`язання не випливав обов`язок Боржника виконати зобов`язання особисто, Кредитор був зобов`язаний прийняти виконання, запропоноване за Боржника іншою особою.

Враховуючи перестороги Кредитора щодо належного способу виконання зобов`язання з боку третьої особи та повернення грошових коштів на її рахунок, ОСОБА_1 було використано право на виконання обов`язку шляхом внесення належних з Боржника Кредиторові грошей у депозит нотаріуса.

Про обізнаність Кредитора щодо внесення вказаного депозиту свідчать відзиви Кредитора.

Таким чином, при розгляді грошових вимог ТОВ «БРРЕНТ» до ТОВ «МАНІ ФЛОУ» у сумі 12 334, 00 грн. витрат зі сплати судового збору, Судом встановлено, що зобов`язання було припинено шляхом його виконання третьою особою.

З огляду на зазначене, підстави для визнання заявлених грошових вимог відсутні.

Інші доводи Кредитора, що судові витрати не являються за своє суттю цивільним чи господарським зобов`язанням і тому не можуть бути предметом відступлення, а ОСОБА_1 не мала підстав замінити кредитора у зобов`язанні, Суд вважає такими, що не відносяться до предмету розгляду у даній заяві кредитора, оскільки вимоги про правонаступництво і визнання вимог за новим кредитором до Суду не заявлялись.

Вимоги по сплаті судового збору за подання заяви кредитора, сплачені ТОВ «БРРЕНТ» відповідно до п.9 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» не підлягають визнанню у зв`язку із відмовою у визнанні грошових вимог кредитора.

Враховуючи, що відмова у визнанні грошових вимог Кредитора фактично пов`язана із відсутнім предметом спору, що у господарського процесі відповідає процесуальній дії Суду із закриття провадження по справі (не передбачено ст. 47 Кодексу України з процедур банкрутства), господарський суд зазначає, що заявник не позбавлений права звернутись до Суду на підставі п.5 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 1, 2, 45 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У визнанні конкурсних грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "БРРЕНТ" (79066, м. Львів, вул. Сихівська, буд. 18; ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАНІ ФЛОУ" (65012, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, буд. 49, кв. 2; ) у сумі 12 334, 00 грн. та витрат у сумі 4 294, 40 грн., понесених у зв`язку із сплатою судового збору, сплаченого за заявою з грошовими вимогами до Боржника - відмовити.

Ухвала набрала законної сили 05 лютого 2024р. та може бути оскаржена у порядку, встановленому абз. 5 ч. 6 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст ухвали складено 09 лютого 2024 р.

Копію ухвали надіслати до електронного кабінету користувача підсистеми "Електронний суд": арбітражному керуючому Козирицькому А.С.; ТОВ "МАНІ ФЛОУ"; ТОВ "БРРЕНТ"; представнику ТОВ "БРРЕНТ" адвокату Патько Н.Я.

Суддя С.І. Райчева