ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2024м. ДніпроСправа № 904/6457/23

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. розглянув спір

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Альфатех", смт Слобожанське, Дніпропетровської обл.

до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат", м. Марганець, Дніпропетровської обл.

про стягнення заборгованості у сумі 227 613,80 грн.

Без участі представників сторін.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Альфатех" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення 212 266,14 грн. - пені та 15 347,66 грн. - річних.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки № 512 від 03.12.2020 в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вказує на те, що позивач звернувся з позовом до суду (в частині стягнення пені) поза межами строку позовної давності.

Крім того, відзив на позовну заяву містить клопотання про зменшення розміру річних на 90%, яке обґрунтовано тим, що АТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" з грудня 2022 до теперішнього часу знаходиться в режимі вимушеного простою у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні, що призвело до об`єктивної неможливості своєчасного виконання зобов`язань за спірним договором.

До того ж, відзив на позовну заяву містить клопотання про поновлення пропущеного строку на його подання з огляду на таке.

Акціонерне товариство "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" розташоване на території Марганецької міської територіальної громади Нікопольського району Дніпропетровської області, яку згідно наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 включено до Переліку територіальних громад, на території яких ведуться активні бойові дії.

Так, відповідач зазначає про те, що з 01.12.2022 на його підприємстві введено режим вимушеного простою, що унеможливило доступ до робочих місць представників і працівників АТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат", практично вся документація останнього вивезена у безпечне місце. До того ж, вказує відповідач і на те, що з моменту окупації м. Енергодар у березні 2022 та до цього часу його підприємство перебуває під щоденними загрозами обстрілів.

Вказані обставини за твердженням відповідача значно ускладнили своєчасне складання та надсилання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до частини 1 статті 119 Господарського Процесуального Кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Розглянувши заявлене відповідачем клопотання, господарський суд вважає можливим його задовольнити, поновивши строк для подання відзиву на позовну заяву.

Також, 10.01.2024 відповідачем через систему "Електронний суд" подано клопотання, в якому останній просить застосувати строк позовної давності в частині стягнення з Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" пені в розмірі 212 266,14 грн. та відмовити у задоволенні позовних вимог в цій частині в повному обсязі.

15.01.2024 позивачем через систему "Електронний суд" подано відповідь на відзив, в якій останнім вказано про те, що нараховані та пред`явлені до стягнення річні мають компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника.

Щодо клопотання відповідача про застосування строку позовної давності ТОВ "Торговий дім "Альфатех" зазначає про те, що оскільки заборгованість за спірним договором була погашена лише 29.09.2023, то й строк позовної давності спливає 29.09.2024, а відтак вимога про стягнення пені заявлена у визначений законом строк.

30.01.2024 позивачем через систему "Електронний суд" подано клопотання про долучення до матеріалів справи доказів оплати основного боргу відповідачем за спірним договором поставки.

Ухвалою від 18.12.2023 господарським судом відкрито провадження у справі № 904/6457/23, її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

З огляду на викладене та згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними у справі матеріалами, а рішення підписано без його проголошення.

За результатом дослідження матеріалів справи, оцінки доказів у їх сукупності господарський суд, -

УСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань в частині повного та своєчасного розрахунку за отриманий товар за договором поставки № 512 від 03.12.2020.

03.12.2020 Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Альфатех" (далі - позивач, постачальник) та Акціонерним товариством "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - відповідач, покупець) укладено договір поставки № 512, відповідно до пункту 1.1. якого з метою здійснення господарської діяльності Постачальник зобов`язується передати у власність Покупцеві товар, повне найменування якого (номенклатура, асортимент), марка, вид, сорт, кількісні та якісні характеристики, код товару за УКТ ЗЕД вказуються в Специфікаціях (Додатках) до Договору (далі -Товар), які є його невід`ємною частиною, а Покупець зобов`язується прийняти вказаний Товар та сплатити його в порядку і на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно з пунктом 3.1. Договору Постачальник зобов`язується поставити Покупцю Товар способом і на умовах, зазначених в специфікаціях (додатках) до цього Договору. Умови поставки визначаються відповідно до Міжнародних правил тлумачення торгових термінів Інкотермс 2010.

У пункті 3.7. Договору сторонами узгоджено, що датою поставки товару є:

- дата передачі товару Постачальником Покупцеві, яка зазначена в підписаній обома Сторонами видатковій накладній, товарно-транспортній накладній;

- дата передачі товару згідно залізничної накладної Постачальником органу залізничного транспорту при поставці товару на умовах FCA, СРТ - станція відправлення;

- дата отримання товару згідно залізничної накладної Покупцем від органу залізничного транспорту при поставці товару на умовах DDP - станція призначення.

Зобов`язання Постачальника щодо поставки Товару вважаються повністю виконаними в момент підписання сторонами договору Акту прийому-передачі Товару за кількістю та якістю (пункт 3.8. Договору).

Відповідно до пункту 3.11. Договор дата поставки товару визначається в Специфікаціях до Договору.

У пункті 4.1. Договору встановлено, що загальна вартість Товару становить суму партій Товару по всіх специфікаціям (додатках) до цього Договору.

Ціна кожного найменування товару, його марки, виду, сорту, одиниці виміру, а також загальна вартість кожної партії Товару вказуються в специфікаціях (додатках) до Договору (пункт 4.2.).

Згідно з пунктом 4.3. Договору ціна і загальна вартість кожної партії Товару, зазначеної в п. 4.2 цього Договору, встановлюється в національній валюті України - гривні і не підлягає зміні, якщо інше не зазначено в специфікації.

Відповідно до пункту 4.6. Договору порядок оплати та форма розрахунків вказуються Сторонами у Специфікаціях (Додатках) до цього Договору. Додатково Сторони погодили, що Покупець має право відтермінувати сплату за Товар у випадках, передбачених пунктом 4.7 Договору, при цьому таке одностороннє відтермінування не буде вважатися порушенням умов Договору.

Підстави для Покупця на відтермінування сплати за Товар понад строк (термін), встановлений в Специфікаціях (Додатках) до цього Договору (пункт 4.7.).

10.01.2022 сторонами підписана Специфікація № 2 до спірного договору, в якій останні узгодили поставку товару - шина Triangle 12.00R24 20 PR TR691 160/157F (камера і обідна стрічка); код товару за УКТ ЗЕД - ; кількість - 30 шт.; термін поставки - протягом 30 календарних днів з моменту підписання Специфікації; сума з ПДВ - 414000,00 грн.

Відповідно до пункту 1 Специфікації ціна на Товар, зазначений в даній специфікації, включає в себе вартість упаковки, маркування, транспортні та інші витрати, пов`язані з поставкою Товару, з урахуванням положень Інкотермс.

На ТМЦ імпортного виробництва Постачальник зобов`язується надати документи (сертифікат якості, або сертифікат походження товару, або паспорт, і т.д., за умови сертифікації), за якими можливо ідентифікувати країну походження товару, копію ВМД (на товар вартістю понад 10 000,00 грн. обов`язково).

Ціна Товару у національній валюті України є фіксованою, але у разі зміни курсу USD НБУ на дату відвантаження більш, ніж на +/-1% щодо розрахункового (27,2296 грн./дол. на 02.12.2021), вартість продукції підлягає пропорційному перерахунку.

Умови поставки Товару: DDР, склад Покупця АТ "Марганецький ГЗК", згідно з Правилами Інкотермс (пункт 2 Специфікації).

Порядок оплати та форма розрахунків визначені у пункті 5 Специфікації.

Так, Покупець здійснює оплату Товару протягом 30 календарних днів після дати виконання Постачальником своїх зобов`язань з поставки Товару згідно з п. 3.8. Договору поставки та за фактично поставлений Товар на склад Покупця за умови виконання п. 3.2. та п. 9.1. Договору поставки. Датою (моментом) оплати вважається дата списання коштів з поточного рахунку Покупця.

На виконання умов спірного договору та специфікації позивач поставив відповідачеві товар - шина Triangle 12.00R24 20 PR TR691 160/157F (камера і обідна стрічка), кількістю 30 шт., на загальну суму 414 000,00 грн. з ПДВ, що підтверджується Актом № 13 приймання-передачі товару по кількості та якості від 18.01.2022, який підписаний та скріплений печатками підприємств сторін без зауважень.

В Акті № 13 зазначені умови оплати - відтермінування 30 календарних днів. На дату підписання акта приймання-передачі товару, перерахунок ціни не проводиться. На АТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" поставка виконана 12.01.2022 на умовах DDP, склад Покупця АТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат", згідно з Правилами Інкотермс.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач зазначає про те, що відповідач у визначений пунктом 5 Специфікації до спірного договору строк не розрахувався за поставлений товар, у зв`язку з чим Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Альфатех" нарахувало Акціонерному товариству "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" пеню за загальний період прострочення з 18.02.2022 по 28.09.2023 в сумі 212 266,14 грн. та річні в сумі 15 347,66 грн.

Крім того, позивач вказує на те, що ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.11.2023 у справі № 904/4910/22 затверджена мирова угода Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Альфатех" та Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" щодо заборгованості за договором поставки № 512 від 03.12.2020, відповідно до якої позивач, зокрема, відмовився від стягнення з відповідача пені в сумі 2 284,89 грн.

Таким чином, позивачем здійснено розрахунок пені, яка склала суму 214 551,03 грн., та з урахуванням зазначеної вище ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 16.11.2023 у справі № 904/4910/22, просить стягнути з відповідача пеню в сумі 212 266,14 грн. (214 551,03 грн. - 2 284,89 грн.).

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги, заявлені позивачем, підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. (частина 1 статті 655 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статей 509, 526 Цивільного кодексу України, статей 173, 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України).

Як вже було зазначено вище, покупець здійснює оплату Товару протягом 30 календарних днів після дати виконання Постачальником своїх зобов`язань з поставки Товару.

Так, відповідач неналежним чином виконав зобов`язання з оплати за поставлений товар, здійснивши розрахунки з порушенням строків, визначених спірним договором та специфікацією до нього, що підтверджується залученими до матеріалів справи платіжними інструкціями на загальну суму 427 568,09 грн. (з урахуванням розміру курсової різниці).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, останнім до стягнення заявлені річні за загальний період прострочення з 18.02.2022 по 28.09.2023 в сумі 15 347,66 грн.

Розрахунок річних позивачем завищено з огляду на допущення технічної помилки щодо кількості днів прострочення в оплаті.

Після здійсненого судом перерахунку до стягнення підлягають річні за загальний період прострочення з 18.02.2022 по 28.09.2023 в сумі 15 343,34 грн.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

За порушення термінів оплати за поставлений товар сторонами передбачена відповідальність у вигляді пені в розмірі 0,5% від суми неоплаченого товару за кожен день прострочення (пункт 11.2.1. Протоколу додаткових узгоджень розбіжностей до Договору № 512 від 03.12.2020).

Згідно з наданим позивачем розрахунком, останнім до стягнення заявлена пеня за загальний період прострочення з 18.02.2022 по 28.09.2023 в сумі 212 266,14 грн.

Розрахунок пені позивачем також завищено з тих самих підстав, що і розрахунок річних.

Так, після здійсненого судом перерахунку розмір пені за загальний період прострочення з 18.02.2022 по 28.09.2023 склав суму 212 208,54 грн.

До того ж, варто зазначити, що відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Таким чином, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання; незначності прострочення виконання; наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінки винної особи тощо.

Разом з тим, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши подані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Водночас, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) та засадах господарського судочинства, визначених статтею 2 Господарського процесуального кодексу України.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.

Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Згідно із частиною 3 статті 13 Цивільного кодексу України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України одними із загальних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Крім того, господарський суд вважає за необхідне наголосити на тому, що відповідно до частини 3 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

При цьому, у рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 зазначено, що поняття "охоронюваний законом інтерес" у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зокрема, з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Суд виходить із того, що у принципі добросовісності, а саме: при реалізації прав і повноважень, закладений принцип неприпустимості зловживання правом, згідно з якими здійснення прав та свобод однієї особи не повинне порушувати права та свободи інших осіб. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право.

Сторони є вільними у виборі контрагента, у визначенні умов договору, тощо, що відповідає нормам закону. Добросовісність, розумність та справедливість є засадами зобов`язальних правовідносин і зміст даних принципів полягає у тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу; поєднання створення норм, спрямованих на забезпечення реалізації цивільного права з дотриманням прав і інтересів інших осіб. В свою чергу, добросовісність є внутрішнім критерієм, в той час як справедливість і розумність - зовнішнім або об`єктивним, і зазначені принципи у сукупності є оціночними категоріями цивільного права.

Суд враховує і те, що цивільне законодавство не дає визначення даних принципів, віддаючи це на розсуд сторін зобов`язання, тобто укладаючи угоду сторони повинні керуватись внутрішнім критерієм - добросовісністю по відношенню до контрагента (вчиняти дії таким чином, щоб при цьому не завдавалася шкода, неможливість укладення зобов`язання на засадах обману, насильства, зловживання довірою, дотримуватись правової поведінки суб`єктів зобов`язання, вчиняти всі залежні від сторони зобов`язання дії щодо належного виконання зобов`язання та непорушення прав інших осіб), і виходити з зовнішнього критерію - справедливості та розумності, що виражається в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню, тобто кожна сторона у виконанні цивільно-правових зобов`язань повинна дотримуватись такої поведінки по відношенню до своїх прав і обов`язків, яка б виключала необ`єктивні (неупереджені, несправедливі) дії сторін зобов`язання стосовно одна одної.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Отже, цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності. Наявність у кредитора можливості стягувати з боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 913/89/18, від 04.12.2018 у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі № 904/5830/18.

В аспекті права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд звертає увагу на наступні обставини та вважає за необхідне використати надане національним законодавством України право суду на зменшення розміру штрафних санкцій.

Так, з 24.02.2022 на території України запроваджено воєнний стан, який істотним чином вплинув на можливість ведення господарської діяльності. Акціонерне товариство "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" є промисловим підприємством з видобування та збагачення марганцевої руди. Підприємство та його виробничі потужності розташовані на території Марганецької міської територіальної громади Нікопольського району Дніпропетровської області. Марганецька міська територіальна громада перебуває під щоденними загрозами артилерійських обстрілів та обстрілів з реактивних систем залпового вогню з боку військових підрозділів РФ, які базуються в районі м. Енергодар на протилежному березі Каховського водосховища. З огляду на це, згідно з наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 (із внесеними змінами та доповненнями), Марганецьку міську територіальну громаду включено до Переліку територій активних бойових дій (відображено в підрозділі 2 Розділу 1 Переліку).

З огляду на викладене та враховуючи повне погашення суми основного боргу відповідачем, перебування відповідача на території, яка віднесена до територій активних бойових дій, пошкодження будівель відповідача внаслідок артилерійських обстрілів, приймає до уваги причини неналежного виконання зобов`язання відповідачем, надаючи оцінку всім обставинам справи в їх сукупності, враховуючи інтереси обох сторін, виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, дійшов до висновку про наявність підстав для зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню з відповідача, на 90 %.

Таким чином, до стягнення з відповідача підлягає пеня в сумі 21 220,85 грн.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, господарським судом до уваги не приймаються з огляду на таке.

Так, суд погоджується із доводами позивача та зазначає, що сплата 3% річних від простроченої суми не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, 3 % річних не є неустойкою (штрафною санкцією), тому у суду відсутнє право застосовувати положення статті 233 Господарського кодексу України та статті 551 Цивільного кодексу України.

Щодо клопотання відповідача про застосування строку позовної давності до вимог в частині стягнення пені суд зазначає про таке.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

11.03.2020 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», якою з 12 березня 2020 року на усій території України введено карантин, який потім був продовжений багатьма постановами КМУ. А саме: Постановами КМУ від 11.03.2020 № 211, від 20.05.2020 № 392, від 22.07.2020 № 641, від 09.12.2020 № 1236, від 21.04.2021 № 405 із змінами та доповненнями.

02.04.2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 12 наступного змісту: "12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Кабінет Міністрів України продовжив строк дії карантину до 30.06.2023 року (постанова КМУ від 09.12.2020 № 1236).

Крім того, згідно з пунктом 19 Розділу «Прикінцеві положення» Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався ї триває станом на сьогодні.

З огляду на вищевикладене, позивачем не пропущено строк позовної давності до вимог про стягнення пені, оскільки такий строк є продовженим на період дії карантину і воєнного стану.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судових рішеннях у справі, питання вичерпності висновків судів, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

З урахуванням вказаного, суд зазначає, що інші доводи, міркування сторін, судом розглянуті, але до уваги та врахування при вирішенні даної справи не приймаються, оскільки на результат вирішення спору не впливають.

Щодо розподілу судових витрат господарський суд зазначає наступне.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік", з урахуванням норм частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір", прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб становить 2 684,00грн.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684,00 грн.) і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (частина 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір").

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 916/228/22 зазначено про те, що особи, які після 04.10.2021 подають до суду документи в електронній формі з використанням системи "Електронний суд", мають правомірні очікування, що розмір судового збору, який підлягає сплаті ними, у такому разі буде розрахований із застосуванням понижуючого коефіцієнта, що прямо передбачено в Законі України "Про судовий збір" (п. 8.23).

Ціна позову у даній справі становить 227 613,80 грн., отже, сума судового збору за подання даного позову через систему "Електронний суд" складала 2 731,37 грн. ((227 613,80 грн. * 1,5%)* 0,8).

Разом з тим, при зверненні до господарського суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3 414,21 грн., що підтверджується залученими до матеріалів справи платіжними інструкціями № 23314 від 11.12.2023 на суму 545,14 грн., № 23252 від 06.12.2023 на суму 2 684,00 грн. та № 23291 від 08.12.2023 на суму 185,07 грн.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Цією статтею унормовано підстави повернення судового збору, зокрема, зазначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Таким чином, підлягає поверненню з державного бюджету судовий збір в сумі 682,84 грн. (3 414,21 грн. - 2 731,37 грн.), який надмірно сплачено позивачем при зверненні з позовом до суду.

Суд не вирішує питання повернення надмірно сплаченої суми судового збору під час прийняття рішення у справі, оскільки клопотання про повернення цієї суми з Державного бюджету не надходило.

Розподіл судового збору здійснюється судом відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, за змістом якої у разі часткового задоволення позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 20, 73-79, 86, 91, 129, 165, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" (53400, Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. Єдності, буд. 62, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Альфатех" (52001, Дніпропетровська область, смт Слобожанське, вул. Василя Сухомлинського, буд. 48Б, ) 21 220,85 грн. - пені, 15 343,34 грн. - річних та 2 730,63 грн. - судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті заявлених позовних вимог - відмовити.

Загальна сума, що підлягає до стягнення, складає - 39 294,82 грн.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту

Повне рішення складено 16.02.2024.

Суддя І.Ф. Мельниченко