ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2024 р. Справа № 911/2593/23

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., за участю секретаря судового засідання Литовки А.С., розглянув матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Приватного акціонерного товариства «Білоцерківська теплоелектроцентраль»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України»

про стягнення ,62 грн

за участю представників

позивача: Будник К.А. - адвокат за довіреністю № 14-127 від 08.05.2023;

відповідача: Гринчук О.Ю. - адвокат за довіреністю від 03.11.2023;

третьої особи: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - позивач, НАК «Нафтогаз України») звернулося до Господарського суду Київської області із позовною заявою № 14/4-608-23 від 11.08.2023 до Приватного акціонерного товариства «Білоцерківська теплоелектроцентраль» (далі - відповідач, ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ»), у якій просило суд зобов`язати ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» повернути НАК «Нафтогаз України» в натурі безпідставно набуте майно - природний газ в обсязі 42538576,48 куб. м.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що відповідно до Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2018 № 867, на НАК «Нафтогаз України» було покладено спеціальні обов`язки постачати природний газ виробникам теплової енергії на умовах та у порядку, визначених у Положенні № 867.

Позивач вказує, що 02.10.2020, на підставі Положення № 867, НАК «Нафтогаз України» та ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» уклали договори постачання природного газу № 20/21-1255-ТЕ-17, № 20/21-1256-БО-17, № 20/21-1257-КП-17 та № 20/21-1258-ЕЕ-17 (далі - Договори ПСО).

За твердженнями позивача, умовами договорів ПСО було передбачено, що постачання газу здійснюється НАК «Нафтогаз України» виключно за умови дотримання ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» вимог пункту 11 Положення № 867, зокрема, ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» мало право придбавати природний газ у НАК «Нафтогаз України» у разі виконання умов щодо належного рівня розрахунків з НАК «Нафтогаз України».

Водночас, як вказує позивач, на підставі договорів ПСО ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» взяло на себе обов`язок самостійно контролювати використання газу та самостійно припиняти його використання у випадку порушення строків розрахунків.

Позивач стверджує, що ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» порушило вимоги пункту 11 Положення № 867, у зв`язку з чим у НАК «Нафтогаз України» не було правових підстав постачати ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» природний газ у січні-квітні 2021 року, а у ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» виник обов`язок самостійно припинити використання природного газу у зазначеному періоді. Відтак, на думку позивача, з 01.01.2021 НАК «Нафтогаз України» перестала бути постачальником для ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» на підставі Договорів ПСО.

Позивач зазначає, що згідно з відомостями з інформаційної платформи, а також відповідно до листа оператора газотранспортної системи від 05.07.2023, у січні-квітні 2021 року ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» спожило газ загальним обсягом 42538576,48 куб. м.

Оскільки, як зазначено в позові, НАК «Нафтогаз України» не подавала обсягів природного газу для відбору ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ», проте у зазначений період ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» відібрало 42538576,48 куб. м природного газу, то наслідком є виникнення негативного небалансу HAK «Нафтогаз України» в розмірі різниці між поданими НАК «Нафтогаз України» в газотранспортну систему та відібраними ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» обсягами природного газу. Вказане, в свою чергу, призвело до виникнення у НАК «Нафтогаз України» обов`язку здійснити плату за такий небаланс на підставі укладеного 23.12.2019 між НАК «Нафтогаз України» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» договором на транспортування природного газу № .

Викладене в сукупності, на переконання позивача, свідчить про те, що відповідно до вимог статей 1212-1213 Цивільного кодексу України ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» зобов`язане повернути НАК «Нафтогаз України», відібраний у січні-квітні 2021 року без згоди позивача та не на підставі договорів ПСО, природний газ, як набутий без достатньої правової підстави з ресурсу НАК «Нафтогаз України».

Господарський суд Київської області ухвалою від 28.08.2023 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та постановив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання на 25.09.2023. Також суд залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (далі - третя особа, ТОВ «Оператор ГТС України»).

Через канцелярію суду 15.09.2023 від ТОВ «Оператор ГТС України» надійшли письмові пояснення № ТОВВИХ-23-12535 від 11.09.2023.

Згідно із поясненнями третьої особи, можливість стверджувати, що небаланс замовника послуг транспортування створився та був врегульований по якомусь окремому споживачу, а також відокремити подачі на точках входу для такого споживача у Оператора ГТС відсутня.

Водночас третя особа повідомила, що замовник послуг транспортування - НАК «Нафтогаз України» (ЕІС-код 56Х502) - врегулював обсяги добових небалансів за січень, лютий, березень та квітень 2021 року. Обсяги природного газу, використані споживачем з ЕІС-кодом 56X00000UIGN6009 за період з 01.01.2021 по 30.04.2021 внесено в алокацію постачальника НАК «Нафтогаз України» (ЕІС-код 56Х502) та становлять: з 01.01.2021 по 31.01.2021 - 12427348,73 куб. м; з 01.02.2021 по 28.02.2021 - 11226736,98 куб. м; з 01.03.2021 по 31.03.2021 - 12983886,73 куб. м; з 01.04.2021 по 30.04.2021 - 5900604,04 куб. м.

Через канцелярію суду 21.09.2023 ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» подало заяву про продовження процесуального строку на підготовку та подання відзиву.

Господарський суд Київської області ухвалою від 25.09.2023 задовольнив клопотання відповідача про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву; суд продовжив відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву до 09.10.2023 та відклав підготовче засідання на 23.10.2023.

Через канцелярію суду 19.10.2023 НАК «Нафтогаз України» подала заяву № 14/4-836-23 від 19.10.2023 про зміну предмета позову, у якій позивач просив суд подальший розгляд справи здійснювати з урахуванням позовних вимог у такій редакції: «стягнути з ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» на користь НАК «Нафтогаз України» ,62 грн вартості безпідставно набутого майна - природного газу».

Заява про зміну предмета позову мотивована тим, що природний газ є речовиною, яка споживається в момент її отримання, а тому не може бути повернутий.

Через канцелярію суду 23.10.2023 ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» подало відзив від 23.10.2023 на позовну заяву, у якому відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Мотивуючи заперечення проти позову, відповідач звертає увагу, що законодавством не передбачено можливість припинення постачання газу теплопостачальному підприємству через порушення ним пункту 11 Положення № 867. Жодна норма Закону України «Про ринок природного газу», Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП № 2496, Кодексу газотранспортної системи, Кодексу газорозподільних систем, Положення № 867 та/або іншого законодавчого акту не передбачає, що в разі невиконання пункту 11 Положення № 867 припинення газу відбувається автоматично і, що з моменту настання першого числа відповідного місяця, відбувається припинення постачання газу. Законодавство не зобов`язує постачальника та споживача розірвати договір або припинити договірні відносини в інший спосіб. Також законодавство не передбачає автоматичного припинення договірних відносин в разі порушення Положення № 867 та не забороняє постачальнику і надалі поставляти газ на погоджених зі споживачем умовах.

Вказане, на думку відповідача, свідчить про те, що природний газ, який ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» отримало в період із січня по квітень 2021 року, не є безпідставно отриманим майном. Таке майно було отримано за наявності відповідної правової підстави - укладених між сторонами договорів, які були чинними, дійсними та ніким не оспореними.

Відповідач також вважає, що НАК «Нафтогаз України» не дотрималась встановленої процедури припинення постачання газу. Зокрема, як зауважує відповідач, до позовної заяви додано ряд повідомлень про припинення постачання газу, проте жодне з повідомлень не направлено оператору ГРМ (Київоблгаз); жодного разу позивач не повідомив про припинення постачання газу місцевий орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування; копії повідомлень направлено на електронну адресу , хоча електронною адресою відповідача, згідно з умовами договорів ПСО, є ; з наданих позивачем доказів неможливо встановити дату направлення позивачем відповідачеві повідомлень засобами поштового зв`язку, оскільки позивач надав лише копії повідомлень про вручення, які свідчать про те, що відповідач отримав певні поштові відправлення 05.01.2021, 02.02.2021, 10.03.2021 та 05.04.2021. При цьому дати повідомлень від 29.12.2020 та 26.02.2021 явно вказують на те, що позивач не дотримався процедури повідомлення про припинення постачання газу (за три доби до дати припинення постачання газу).

Крім того відповідач зауважив, що НАК «Нафтогаз України» не узгодила з ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» час опломбування запірних пристроїв останнього, як це визначено пунктом 14 розділу ІІ Правил постачання природного газу, та не направила свого уповноваженого представника для опломбування та складання акту за встановленою формою у дати та час припинення постачання газу як того вимагає пункт 8 Порядку пооб`єктового припинення (обмеження) газопостачання споживачам, крім населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1687 від 08.12.2006.

Про безпідставність позовних вимог, на думку відповідача, свідчать також обставини того, що сторони протягом всього строку постачання газу погоджували та уточнювали умови такого постачання (встановлювали ціну для кожного періоду поставки шляхом укладення додаткових угод до договорів ПСО). Крім того відповідач звертає увагу на те, що ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» частково оплатило на користь НАК «Нафтогаз України» природний газ, поставлений в період із січня по квітень 2021 року, а НАК «Нафтогаз України» прийняла таку оплату, не повернула її відповідачеві і не висловила жодних заперечень щодо цього. Це, на переконання відповідача, свідчить про те, що між сторонами були та є договірні відносини щодо поставки газу, які відбувалися на умовах укладених договорів та наразі триває виконання договірних відносин сторін.

Відповідач зауважує, що ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» неодноразово направляло НАК «Нафтогаз України» для підписання акти приймання-передачі природного газу, проте НАК «Нафтогаз України» безпідставно, всупереч вимогам чинного законодавства та укладених договорів, відмовилася підписати надіслані акти.

Таким чином, на переконання відповідача, відсутні будь-які правові підстави для повернення ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» отриманого в період із січня по квітень 2021 року природного газу, а заявлений позов є безпідставним та необґрунтованим.

У підготовчому засіданні 23.10.2023 суд поновив відповідачу пропущений процесуальний строк для подання відзиву, а також прийняв заяву позивача № 14/4-836-23 від 19.10.2023 про зміну предмета позову, у зв`язку з чим спір вирішується виходячи із позовних вимог, викладених у такій заяві. Ухвалою від 23.10.2023 підготовче засідання відкладено на 13.11.2023.

Через канцелярію суду 01.11.2023 від НАК «Нафтогаз України» надійшла відповідь № 14/4-856-23 від 23.10.2023 на відзив.

НАК «Нафтогаз України» наголошує на тому, що ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» умови пункту 11 Положення № 867 щодо належного рівня розрахунків з НАК «Нафтогаз України» не виконало, а тому у січні-квітні 2021 року постачання ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» природного газу на підставі договорів ПСО не здійснювалося.

Позивач зауважує, що ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» до матеріалів справи не надало жодних доказів, які б свідчили про належний рівень розрахунків ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» з НАК «Нафтогаз України», а отже не підтвердило дотримання підприємством умов пункту 11 Положення № 867 та, відповідно, не підтвердило наявність у НАК «Нафтогаз України» підстав постачати природний газ згідно умов договорів ПСО у січні-квітні 2021 року.

Позицію відповідача про те, що укладення сторонами додаткових угод до договорів ПСО щодо встановлення ціни для кожного періоду поставки є свідченням постачання природного газу на підставі таких договорів позивач вважає хибною. Як свідчить зміст додаткових угод № 4 - 7 до договорів ПСО, вони укладені відповідно до пункту 4.2 договорів ПСО, в якому сторони встановили, що ціна природного газу визначається щомісяця шляхом підписання додаткової угоди. Водночас додаткові угоди не можуть підтверджувати факт постачання природного газу на підставі договорів ПСО, оскільки згідно з пунктом 3.8 цих договорів приймання-передача газу оформлюється відповідними актами, а не додатковими угодами.

Позивач також зауважує, що ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» було обізнане про те, що не дотримується умов пункту 11 Положення № 867, а тому, згідно з пунктом 6.2 договорів ПСО у нього виник обов`язок самостійно припинити споживання природного газу незалежно від заходів припинення (обмеження) газопостачання НАК «Нафтогаз України». Продовживши відбір природного газу, ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» усвідомлювало, що такий відбір газу здійснюється ним вже не на підставі договорів ПСО, а тому ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» несе ризики того, що відібраний газ або його вартість можуть бути витребувані як безпідставно набуті.

Крім того позивач звертає увагу на те, що робота ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» пристосована до зміни палива, товариство може здійснювати свою діяльність як від природного газу, так і від мазуту. За таких обставин, оскільки робота ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» пристосована до зміни палива, то згідно з пунктом 10 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» не відноситься до категорії захищених споживачів, а тому навіть за умови припинення газоспоживання, робота ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» могла б бути продовжена.

Через підсистему «Електронний суд» 13.11.2023 від ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» надійшли заперечення на клопотання (заяву) про зміну предмета позову.

У підготовчому засіданні 13.11.2023 суд постановив ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на тридцять днів та оголосив перерву в підготовчому засіданні до 20.11.2023.

Через підсистему «Електронний суд» 13.11.2023 від ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» надійшов відзив на позовну заяву (з урахуванням зміни предмету позову).

Відповідач, окрім раніше викладених заперечень у відзиві від 23.10.2023 та з урахуванням заяви позивача про зміну предмета позову, зазначив, що природний газ є річчю з родовими ознаками та є замінною. Навіть якщо погодитися з тим, що ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» безпідставно отримало природній газ, то в нього виникло зобов`язання повернути такий газ в натурі, тобто повернути газ в певному обсязі та певної якості. Підстави для відшкодування вартості газу, на думку відповідача, відсутні.

Твердження позивача про неможливість повернення газу відповідач вважає таким, що не відповідає дійсності, адже ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ», як учасник газового ринку, має право придбати газ у будь-якого постачальника газу та повернути його позивачеві. Тобто у разі, якщо рішенням суду буде постановлено зобов`язати ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» повернути природний газ, то товариство зможе виконати таке рішення суду, купивши газ на газовому ринку.

Через підсистему «Електронний суд» 14.11.2023 від НАК «Нафтогаз України» надійшла відповідь на відзив (з урахуванням зміни предмету позову). На спростування заперечень відповідача щодо стягнення вартості безпідставно набутого природного газу, мотивованих можливістю повернення природного газу в натурі, позивач зазначив, що відшкодування відповідачем на користь НАК «Нафтогаз України» вартості безпідставно набутого природного газу є ефективним способом захисту у спірних правовідносинах, а формування таких вимог є диспозитивним правом позивача.

Через підсистему «Електронний суд» 20.11.2023 від ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» надійшли заперечення (на відповідь на відзив), де відповідач зазначив, зокрема, що не заслуговують на увагу твердження позивача про те, що робота відповідача пристосована до зміни палива, оскільки ці обставини не мають жодного значення для даної справи. Відповідач зауважує, що можливість зміни палива має значення для визначення того, чи є конкретне підприємство захищеним споживачем газу, однак у цій справі не йде мова про захищених споживачів і ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» не вказувало на те, що є таким споживачем.

Господарський суд Київської області ухвалою від 20.11.2023 закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 18.12.2023.

У судовому засіданні 18.12.2023 суд розпочав розгляд справи по суті та заслухав вступні слова представників сторін щодо вимог заявленого позову, а також стосовно змісту та підстав заперечень проти позову, після чого постановив ухвалу про відкладення розгляду справи по суті на 05.01.2024.

Через підсистему «Електронний суд» 03.01.2024 від НАК «Нафтогаз України» надійшли письмові пояснення, зокрема щодо стягнення вартості безпідставно набутого природного газу. Позивач зазначив, що оскільки станом на момент розгляду справи розпочато опалювальний сезон 2023/2024, а згідно з висновками Верховного Суду від 08.12.2021 у постанові у справі № 916/1577/19, при застосуванні положень статей 1212-1213 Цивільного кодексу України суд може використовувати актуальні ціни на природний газ на момент вирішення спору по суті та прийняття рішення, НАК «Нафтогаз України» повідомляє, що відповідно до інформації щодо ціни природного газу станом на 01.01.2024, оприлюдненої на сайті ТОВ «Оператор ГТС України», середньозважена ціна природного газу становить 15528,00 грн з ПДВ за 1000 куб. м.

У судовому засіданні 05.01.2024 суд перейшов до стадії з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, після чого оголосив перерву в судовому засіданні до 15.01.2024.

Через підсистему «Електронний суд» 12.01.2024 від НАК «Нафтогаз України» надійшла промова в судових дебатах (викладена письмово).

Через підсистему «Електронний суд» 15.01.2024 від ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» надійшла промова в письмових дебатах (викладені письмово тезиси).

У судовому засіданні 15.01.2024, після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, представники сторін виступили із заключними словами, посилаючись на обставини і докази досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 233 ГПК України, суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Після виходу з нарадчої кімнати, відповідно до статті 240 ГПК України, 15.01.2024 суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 11 Закону України «Про ринок природного газу» з метою забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу на суб`єктів ринку природного газу у виключних випадках та на визначений строк можуть покладатися спеціальні обов`язки в обсязі та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства. Такі обов`язки мають бути чітко визначеними, прозорими, недискримінаційними та заздалегідь не передбачати неможливість їх виконання.

На НАК «Нафтогаз України» покладено спеціальні обов`язки постачати природний газ виробникам теплової енергії на умовах та у порядку, визначеними у Положенні про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2018 № 867 (далі - Положення № 867).

Пунктом 11 Положення № 867 було визначено умови щодо належного рівня розрахунків з НАК «Нафтогаз України» та погашення існуючої заборгованості, у разі виконання яких виробник теплової енергії отримував право з 01.11.2018 по 01.05.2020 придбавати природний газ у НАК «Нафтогаз України».

Крім того пунктом 11 Положення № 867 було визначено, що постачання природного газу здійснюється за спеціальними цінами, визначеними у такому Положенні та на підставі договору, що враховує положення примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії.

НАК «Нафтогаз України» (код ЕІС - 56X502; постачальник) і ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» (код ЕІС - 56XO0000UIGN6009; споживач), керуючись, зокрема, Положенням № 867, уклали 02.10.2020 договори постачання природного газу № 20/21-1255-ТЕ-17, № 20/21-1256-БО-17, № 20/21-1257-КП-17 та № 20/21-1258-ЕЕ-17 (далі - договори ПСО), відповідно до пункту 1.1 яких постачальник зобов`язався поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язався прийняти його та оплатити на умовах цього договору.

У пункті 2.1 договорів ПСО сторони погодили обсяг (об`єм) замовленого споживачем природного газу, який постачальник передає споживачу, зокрема у період із січня по квітень 2021 року, у тому числі місяцях:

- у січні 2021 року: 3200 тис. куб. м - згідно з договором № 20/21-1255-ТЕ-17; 510 тис. куб. м - згідно з договором № 20/21-1256-БО-17; 58 тис. куб. м - згідно з договором № 20/21-1257-КП-17; 9332 тис. куб. м - згідно з договором № 20/21-1258-ЕЕ-17;

- у лютому 2021 року: 2582 тис. куб. м - згідно з договором № 20/21-1255-ТЕ-17; 413 тис. куб. м - згідно з договором № 20/21-1256-БО-17; 46 тис. куб. м - згідно з договором № 20/21-1257-КП-17; 8204 тис. куб. м - згідно з договором № 20/21-1258-ЕЕ-17;

- у березні 2021 року: 2105 тис. куб. м - згідно з договором № 20/21-1255-ТЕ-17; 342 тис. куб. м - згідно з договором № 20/21-1256-БО-17; 37 тис. куб. м - згідно з договором № 20/21-1257-КП-17; 8957 тис. куб. м - згідно з договором № 20/21-1258-ЕЕ-17;

- у квітні 2021 року: 263 тис. куб. м - згідно з договором № 20/21-1255-ТЕ-17; 44 тис. куб. м - згідно з договором № 20/21-1256-БО-17; 5 тис. куб. м - згідно з договором № 20/21-1257-КП-17; 1625 тис. куб. м - згідно з договором № 20/21-1258-ЕЕ-17.

Відповідно до пунктів 3.2 договорів ПСО постачання природного газу за цими договорами здійснюється постачальником виключно за умови одночасного виконання всіх таких умов: 1) виконання споживачем вимог пункту 11 Положення № 867; 2) включення споживача постачальником до Реєстру споживачів постачальника, розмішеного на інформаційній платформі Оператора ГТС. Включення споживача постачальником до Реєстру споживачів постачальника здійснюється виключно за умови дотримання споживачем вимог пункту 11 Положення № 867; 3) відсутності реєстрації споживача в реєстрі будь-якого іншого постачальника природного газу.

Згідно із пунктом 3.3 договорів ПСО, якщо споживач порушив умови пункту 11 Положення № 867, постачальник протягом періоду порушення вимог пункту 11 Положення № 867 не здійснює постачання природного газу за цими договорами та не передає споживачу замовлений згідно пункту 2.1 цих договорів обсяг (об`єм) природного газу.

Пунктом 3.4 договорів ПСО обумовлено, що при настанні обставин, визначених пунктом 3.3 цих договорів, постачальник направляє споживачу повідомлення (з позначкою про вручення) про необхідність самостійно обмежити чи припинити газоспоживання з дати, зазначеної в повідомленні. Копія цього повідомлення надається споживачу на електронну адресу, зазначену в розділі 12 цих договорів, а також оператору ГРМ, зазначеному в пункті 2.6 цих договорів. Газопостачання припиняється постачальником з дати, зазначеної в повідомленні.

Пунктом 3.5 договорів ПСО обумовлено, що відповідальність за будь-які наслідки, що виникають в результаті порушення споживачем умов пункту 11 Положення № 867, покладаються виключно на споживача.

Фізичне припинення постачання природного газу за договорами ПСО здійснює Оператор ГРМ/ГТС, зазначений в пункті 2.6 цих договорів, відповідно до Правил постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496 (пункт 3.6 договорів ПСО).

Відповідно до пункту 3.8 договорів ПСО приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу. Споживач в акті приймання-передачі природного газу, зазначає виключно той обсяг, який відповідає обсягам газу, які були використані споживачем в той період (періоди), коли споживач був включений постачальником до свого Реєстру, з урахуванням положень пункту 3.3 цих договорів. В акті приймання-передачі природного газу ціна на природний газ має відповідати ціні, зазначеній в Прейскуранті на відповідний період (розміщується на офіційному веб-сайті постачальника), також має бути врахований тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розділ 4 договорів ПСО).

Пунктом 3.10 договорів ПСО визначено, що постачальник не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, повертає споживачу один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою. У разі не підписання постачальником акта приймання-передачі природного газу постачальник письмово повідомляє споживача про причини такого непідписання акта.

За умовами пункту 4.2 договорів ПСО ціна за 1000 куб. м природного газу визначається сторонами щомісяця шляхом підписання додаткової угоди на підставі Прейскуранту.

Відповідно до пункту 11.1 договорів ПСО останні набирають чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою і діють в частині постачання природного газу до 30.04.2021 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

У період з 26.10.2020 по 28.04.2021 постачальник і споживач уклали по сім додаткових угод до кожного договору ПСО, якими, зокрема, доповнили пункт 4.2 договорів ПСО з визначенням на кожен місяць ціни за 1000 куб. м природного газу, у тому числі:

- додатковими угодами № 4 від 29.01.2021 визначено, що ціна за 1000 куб. м природного газу з 01.01.2021 по 31.01.2021 (включно) за договорами ПСО складає 7331,45 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%, усього разом з ПДВ - 8797,74 грн; споживач зобов`язується сплатити за використаний з 01.01.2021 по 31.01.2021 (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послугу транспортування - 7455,61 грн за 1000 куб. м без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього разом з ПДВ - 8946,73 грн;

- додатковими угодами № 5 від 26.02.2021 визначено, що ціна за 1000 куб. м природного газу з 01.02.2021 по 28.02.2021 (включно) за договорами ПСО складає 6841,15 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%, усього разом з ПДВ - 8209,38 грн; споживач зобов`язується сплатити за використаний з 01.02.2021 по 28.02.2021 (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послугу транспортування - 6965,31 грн за 1000 куб. м без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього разом з ПДВ - 8358,37 грн;

- додатковими угодами № 6 від 26.03.2021 визначено, що ціна за 1000 куб. м природного газу з 01.03.2021 за договорами ПСО складає 6279,77 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%, усього разом з ПДВ - 7535,724 грн; споживач зобов`язується сплатити за використаний з 01.03.2021 природний газ з урахуванням тарифу на послугу транспортування - 6403,93 грн за 1000 куб. м без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього разом з ПДВ - 7684,72 грн;

- додатковими угодами № 7 від 28.04.2021 визначено, що ціна за 1000 куб. м природного газу з 01.04.2021 по 30.04.2021 (включно) за договорами ПСО складає 6522,860 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%, усього разом з ПДВ - 7827,432 грн; споживач зобов`язується сплатити за використаний з 01.04.2021 по 30.04.2021 (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послугу транспортування - 6647,02 грн за 1000 куб. м без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, усього разом з ПДВ - 7976,42 грн.

Листом № 219 від 11.02.2021 ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» направило НАК «Нафтогаз України» для підписання акти приймання-передачі природного газу за січень 2021 року до договорів ПСО. Листом № 23/1-280-21 від 04.03.2021 НАК «Нафтогаз України» повернула ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» акти без підписання.

Листом № 322 від 04.03.2021 ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» направило НАК «Нафтогаз України» для підписання акти приймання-передачі природного газу за лютий 2021 року до договорів ПСО. Листом № 23/1-305-21 від 11.03.2021 НАК «Нафтогаз України» повернула ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» акти без підписання.

Листом № 463/02 від 06.04.2021 ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» направило НАК «Нафтогаз України» для підписання акти приймання-передачі природного газу за березень 2021 року до договорів ПСО. Листом № 23/1-493-21 від 13.04.2021 НАК «Нафтогаз України» повернула ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» акти без підписання.

Листом № 592 від 06.05.2021 ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» направило НАК «Нафтогаз України» для підписання акти приймання-передачі природного газу за квітень 2021 року до договорів ПСО. Листом № 23-640-21 від 13.05.2021 НАК «Нафтогаз України» повернула ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» акти без підписання.

Листом № 1090/02 від 20.09.2021 ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» повторно направило НАК «Нафтогаз України» для підписання акти приймання-передачі природного газу за січень-квітень 2021 року до договорів ПСО. Листом № 23-1170-21 від 12.10.2021 НАК «Нафтогаз України» повернула ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» акти без підписання.

Повертаючи без підписання акти приймання-передачі природного газу за січень-квітень 2021 року, НАК «Нафтогаз України» зазначила, що ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» порушило вимоги пункту 11 Положення № 867 щодо розрахунків, у зв`язку з чим НАК «Нафтогаз України» позбавлена можливості і не мала жодних правових підстав для постачання природного газу ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» у січні-квітні 2021 року.

НАК «Нафтогаз України» сформувала повідомлення про припинення (обмеження) газопостачання, адресовані ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ»: № 23/3-1597-20 від 29.12.2020, № 23/3-142-21 від 27.01.2021, № 23/3-249-21 від 26.02.2021, № 23/3-389-21 від 26.03.2021.

У вказаних повідомленнях НАК «Нафтогаз України» зазначила, що ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» не виконує жодної з вимог пункту 11 Положення № 867 щодо розрахунків, у зв`язку з чим НАК «Нафтогаз України» не має правових підстав для постачання природного газу (включення ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» в Реєстр споживачів постачальника на інформаційній платформі Оператора ГТС) у січні, лютому, березні та квітні 2021 року. НАК «Нафтогаз України» наголосила на необхідності проведення термінових розрахунків відповідно до вимог Положення № 867 та умов укладених з Компанією договорів постачання природного газу. У разі невиконання вимог Положення № 867 щодо розрахунків, керуючись пунктами 13, 20 розділу II Правил постачання природного газу, пунктом 1 розділу 7 глави VI Кодексу газорозподільних систем, Порядком пооб?єктового припинення (обмеження) газопостачання споживачам, крім населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.12.2006 № 1687, НАК «Нафтогаз України» вимагала самостійно припинити газоспоживання, починаючи із часу та дати, вказаних у відповідних повідомленнях.

Водночас, згідно із відомостями інформаційної платформи, у січні-квітні 2021 року оператор газотранспортної системи зареєстрував постачальника НАК «Нафтогаз України» (ЕІС код постачальника 56X502) за споживачем ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» (ЕІС код споживача 56XO0000UIGN6009) на інформаційній платформі.

Згідно з відомостями інформаційної платформи, а також відповідно до інформації щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕІС кодом 56XO0000UIGN6009 в період з 01.01.2021 по 30.04.2021, наданої в додаток до листа ТОВ «Оператор ГТС України» № ТОВВИХ-23-9020 від 05.07.2023, у січні-квітні 2021 року ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» спожило природний газ загальним обсягом 42538576,48 куб. м, а саме: 12427348,73 куб. м - у січні 2021 року; 11226736,98 куб. м - у лютому 2021 року; 12983886,73 куб. м - у березні 2021 року; 5900604,04 куб. м - у квітні 2021 року.

За приписами абзацу першого пункту 2 глави 5 розділу IV Кодексу газотранспортної системи, з моменту реєстрації споживача за постачальником в інформаційній платформі постачальник набуває статусу діючого постачальника для такого споживача та вважається, що з цього моменту зазначений постачальник забронював за собою цього споживача на наступні розрахункові періоди та є відповідальним за обсяги споживання природного газу цим споживачем.

Відповідно до змісту положень глави 6 розділу XIV Кодексу газотранспортної системи свідчить, що подача замовником послуг транспортування обсягів природного газу в газотранспортну систему протягом кожної газової доби повинна дорівнювати сукупності відборів таким замовником (його споживачами) природного газу з газотранспортної системи протягом цієї газової доби.

Коли сукупна добова подача замовником природного газу в газотранспортну систему менша за сукупний відбір цим замовником (його споживачами) природного газу з газотранспортної системи виникає негативний небаланс.

Відповідно до визначення термінів, наведених у пункті 5 глави 1 розділу I Кодексу газотранспортної системи: алокація - обсяг природного газу, віднесений оператором газотранспортної системи в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів)) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників; небаланс - різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається відповідно до алокації; плата за добовий небаланс - це сума коштів, яку замовник послуг транспортування сплачує або отримує відповідно до розміру добового небалансу; інформаційна платформа - електронна платформа у вигляді веб-додатка в мережі Інтернет, функціонування та керування якою забезпечується оператором газотранспортної системи, яка використовується для забезпечення надання послуг транспортування природного газу відповідно до вимог цього Кодексу.

Абзацом першим пункту 7 глави 6 розділу XII Кодексу газотранспортної системи визначено, що алокація відборів природного газу споживача можлива тільки на замовника послуг транспортування природного газу, що є діючим постачальником такого споживача згідно з даними Реєстру споживачів постачальника, та відноситься на нього оператором газотранспортної системи до моменту припинення постачання природного газу такому споживачу в установленому порядку, крім випадків, передбачених у цьому пункті.

Суд установив, що ТОВ «Оператор ГТС України» (оператор) і НАК «Нафтогаз України» (замовник) уклали 23.12.2019 договір № транспортування природного газу (далі - договір № ), відповідно до пункту 2.1 якого оператор надає замовнику послугу транспортування природного газу (далі - послуга) на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлені в цьому договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні.

За змістом пункту 8.4 договору № (у редакції додаткової угоди № 1 від 23.06.2020) вартість замовленої потужності замовника (суб`єкта, на якого в установленому порядку рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до статті 11 Закону України «Про ринок природного газу» покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу, у межах виконання ним таких спеціальних обов`язків, або оператора газорозподільної системи) на період газового місяця визначається як сума вартості замовлених потужностей за кожен день газового місяця. У випадку якщо розрахунковий обсяг використання потужності замовником (суб`єктом, на якого в установленому порядку рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до статті 11 Закону України «Про ринок природного газу» покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу, у межах виконання ним таких спеціальних обов`язків, або оператором газорозподільної системи), визначений оператором газотранспортної системи на підставі остаточної алокації, перевищує обсяг договірної потужності, замовник послуг транспортування зобов`язаний здійснити оплату вартості перевищення договірної потужності за кожен день такого перевищення до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до звіту використання договірної потужності та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Згідно із пунктом 9.1 договору № сторони дійшли згоди, що у разі виникнення у замовника добового небалансу оператор здійснює купівлю/продаж природного газу замовника в обсягах добового небалансу.

У разі виникнення у замовника негативного добового небалансу оператор здійснює продаж замовнику, а замовник купівлю в оператора природного газу в обсягах негативного добового небалансу за ціною, яка встановлюється розділом XIV Кодексу. У разі виникнення у замовника позитивного добового небалансу оператор здійснює купівлю у замовника, а замовник продаж природного газу оператору в обсягах позитивного добового небалансу за ціною, яка встановлюється розділом XIV Кодексу (пункт 9.2 договору № ).

Пунктом 9.3 договору № обумовлено, що у випадку якщо загальна вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця, оператор до 14 числа газового місяця, наступного за звітним, надсилає замовнику рахунок на оплату за добовий небаланс (розмір визначається як різниця між загальною вартістю щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця та загальною вартістю щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця). Замовник має оплатити рахунок на оплату я добовий небаланс у термін до 5 робочих днів, крім вартості послуг, визначених абзацом другим цього пункту.

Відповідно до пункту 9.6 договору № розбіжності щодо вартості добових небалансів підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в суді. До прийняття рішення суду вартість добових небалансів, яку замовник зобов`язаний сплатити у строк, визначений пунктом 9.3 цього договору, визначається за даними оператора.

Відповідно до положень пункту 6 глави 6 розділу XIV Кодексу газотранспортної системи, якщо добовий небаланс замовника послуг транспортування природного газу за газову добу є негативним, то вважається, що замовник послуг транспортування природного газу на підставі попередньої згоди, наданої на умовах договору на транспортування природного газу, придбав природний газ в оператора газотранспортної системи в обсязі добового небалансу та повинен сплатити оператору газотранспортної системи плату за добовий небаланс.

В рамках договору № ТОВ «Оператор ГТС України» склало односторонні акти щодо здійснення врегулювання щодобових небалансів НАК «Нафтогаз України», у яких містяться відомості про щодобові обсяги небалансів, загальні обсяги щодобових небалансів протягом газового місяця, ціни, вартість щодобових небалансів, загальна вартість щодобових небалансів протягом газового місяця та сума плати замовника за добовий небаланс за відповідний газовий місяць або розмір грошових коштів, які підлягають виплаті замовнику за газовий місяць.

Відповідно до акту № 01-2021- за газовий місяць січень 2021 року, складеного 31.01.2021, ТОВ «Оператор ГТС» здійснило врегулювання щодобових небалансів НАК «Нафтогаз України» обсягом 34413481,26 куб. м на загальну суму 181906870,55 грн.

Відповідно до акту № 02-2021- за газовий місяць лютий 2021 року, складеного 28.02.2021, ТОВ «Оператор ГТС» здійснило врегулювання щодобових небалансів НАК «Нафтогаз України» обсягом 31942646,81 куб. м на загальну суму 183579043,52 грн.

Відповідно до акту № 03-2021- за газовий місяць березень 2021 року, складеного 31.03.2021, ТОВ «Оператор ГТС» здійснило врегулювання щодобових небалансів НАК «Нафтогаз України» обсягом 49144179,14 куб. м на загальну суму 457324576,13 грн.

Відповідно до акту № 04-2021- за газовий місяць квітень 2021 року, складеного 30.04.2021, ТОВ «Оператор ГТС» здійснило врегулювання щодобових небалансів НАК «Нафтогаз України» обсягом 25985870,14 куб. м на загальну суму 238068148,23 грн.

За твердженнями позивача, обсяги щодобових небалансів у зазначених актах включають у себе також спірний обсяг відібраного відповідачем природного газу у січні-квітні 2021 року.

Згідно з виписками банку по рахунку НАК «Нафтогаз України» за 19.02.2021, за 19.03.2021, за 20.04.2021 та за 20.05.2021, замовник, на виконання договору № і на підставі зазначених вище актів, сплатив оператору вартість добових небалансів у повному обсязі.

НАК «Нафтогаз України» звернулась до ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» з вимогою № 23-111/1.4-23 від 05.01.2023 щодо повернення безпідставно набутого майна, у якій зазначила, зокрема, що з підстав невиконання умов пункту 11 Положення № 867, а саме через недотримання ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» обов`язку щодо розрахунків за природний газ, НАК «Нафтогаз України» не здійснювала постачання природного газу за договорами ПСО у період із січня по квітень 2021 року. Проте ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» у зазначеному періоді здійснило споживання природного газу в обсязі 42538576,48 куб. м.

НАК «Нафтогаз України» зауважила на те, що оскільки в зазначеному періоді остання не здійснювала постачання природного газу ані за визначеними в цій вимозі договорами, ані за будь-яким іншим цивільно-правовим договором, а спірний обсяг природного газу був віднесений Оператором ГТС в алокацію НАК «Нафтогаз України», то відбір ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» 42538576,48 куб. м природного газу був здійснений з обсягів природного газу НАК «Нафтогаз України», що були придбані останньою за результатами врегулювання добових негативних небалансів у спірний період.

Стверджуючи про те, що відбір природного газу у зазначених обсягах здійснений ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» за межами правовідносин, що врегульовані укладеним з НАК «Нафтогаз України» договором, НАК «Нафтогаз України», керуючись положеннями статей 1212-1213 Цивільного кодексу України, вимагала від ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» у строк протягом десяти днів з дня пред`явлення вимоги повернути НАК «Нафтогаз України» в натурі безпідставно набуте майно - природний газ в обсязі 42538576,48 куб. м.

У відповідь на вказану вимогу ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» у листі № 109/04 від 25.01.2023 повідомило, що у період із січня по квітень 2021 року постачання природного газу на ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» здійснювалося на підставі договорів ПСО, укладених з НАК «Нафтогаз України».

ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» зазначило, що відповідно до пункту 3.9.3 договорів ПСО, по закінченню кожного місяця споживач оформляв акти приймання-передачі природного газу та направляв на оформлення належним чином НАК «Нафтогаз України», однак з боку останньої оформлення актів проігноровано та повернуто без підпису.

У цьому ж листі ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» вказало, що ним спожито з 01.01.2021 по 10.04.2021 природний газ в обсязі 42538576,48 куб. м на суму 351864603,98 грн з ПДВ. Водночас ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» зауважило, що спірна ситуація не підпадає під положення статті 1212 Цивільного кодексу України та не можна вважати, що природний газ спожито без належних правових підстав.

Як свідчать викладені у позові обставини, позиція позивача щодо безпідставного набуття відповідачем природного газу ґрунтується на тому, що відповідно до пунктів 3.2-3.4 договорів ПСО постачання газу здійснюється НАК «Нафтогаз України» виключно за умови дотримання ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» вимог пункту 11 Положення № 867. Зокрема, споживач мав право придбавати природний газ у НАК «Нафтогаз України» у разі виконання умов щодо належного рівня розрахунків з НАК «Нафтогаз України».

Позивач наголошує на тому, що ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» умови пункту 11 Положення № 867 щодо належного рівня розрахунків з НАК «Нафтогаз України» не виконало, а тому у січні-квітні 2021 року постачання ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» природного газу на підставі договорів ПСО не здійснювалося. Водночас ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ», будучи обізнаним про обов`язок самостійно припинити використання природного газу, не виконало такий обов`язок та у період із січня по квітень 2021 року набуло природний газ загальним обсягом 42538576,48 куб. м.

Отже, як вважає позивач, оскільки у спірний період ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» набуло природний газ, діючи як всупереч меті і юридичному змісту договорів ПСО, так і всупереч Положенню № 867, то природний газ є набутим за відсутності правової підстави, а до спірних правовідносин мають застосовуватися положень статей 1212-1213 Цивільного кодексу України.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить із такого.

Згідно із частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За приписами статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (частина друга статті 1212 Цивільного кодексу України).

Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17).

Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 1212 Цивільного кодексу України, положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави (висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 910/9072/17).

Отже для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 Цивільного кодексу України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якої це відбулося.

Водночас майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України.

Загальна умова частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні цій підставі тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі (див. висновок, викладений у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30.08.2018 у справі № 334/2517/16-ц та від 13.01.2021 у справі № 539/3403/17, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 27.01.2021 у справі № 910/16334/19, від 04.03.2021 у справі № 910/15621/19, від 07.12.2021 у справі № 910/13182/20, від 10.02.2022 у справі № 918/339/21).

Суд установив, що 02.10.2020 НАК «Нафтогаз України» та ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» уклали чотири договори постачання природного газу № 20/21-1255-ТЕ-17, № 20/21-1256-БО-17, № 20/21-1257-КП-17 та № 20/21-1258-ЕЕ-17. Згідно з указаними договорами НАК «Нафтогаз України» зобов`язалося поставляти ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» природний газ в період з жовтня 2020 року по квітень 2021 року. В преамбулі цих договорів вказано, що при їх укладенні сторони керувалися Законом України «Про ринок природного газу», Положенням № 867 та іншими актами законодавства.

Згідно із частиною першою статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Відповідно до частини третьої статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Згідно із пунктом 2 розділу ІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2496 (далі - Правила постачання природного газу), постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Пунктом 11 Положення № 867 передбачено, що виробник теплової енергії має право з 01.11.2018 по 01.05.2021 придбавати природний газ для всіх категорій використання природного газу у НАК «Нафтогаз України», зокрема у разі укладення договору постачання природного газу з НАК «Нафтогаз України», крім того, виробнику теплової енергії необхідно виконати одну з таких умов:

- досягнення станом на 23 число місяця, що передує місяцю постачання природного газу, рівня розрахунків виробника теплової енергії (без урахування штрафних санкцій), за усіма укладеними з НАК «Нафтогаз України» договорами про постачання природного газу (купівлі-продажу, про закупівлю, відступлення права вимоги тощо) не нижче 90 відсотків (у період з 01.12.2018 до 01.04.2019 - не нижче 78 відсотків, а для виробника теплової енергії, управління майном якого здійснює Фонд державного майна і який використовує природний газ для виробництва теплової та електричної енергії, у період з 16.11.2018 до 01.04.2019 та у період з 01.10.2019 до 01.05.2021 - не нижче 60 відсотків);

або

- укладення з НАК «Нафтогаз України» договору про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ згідно з типовим договором у рамках реалізації Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» (за наявності відповідної заборгованості) та виконання зазначеного договору;

або

- подання виробником теплової енергії до НАК «Нафтогаз України» погодженого НАК «Нафтогаз України» та виконавчим органом відповідної місцевої ради графіка погашення заборгованості (рівними частинами до 01.01.2021 щодо всіх договорів з НАК «Нафтогаз України»), складеного на підставі довідки щодо заборгованості, виданої НАК «Нафтогаз України», та виконання такого графіка, а також здійснення поточних розрахунків за використаний природний газ.

Таким чином, згідно із пунктом 11 Положення № 867 ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» мало право придбавати природний газ у НАК «Нафтогаз України» у разі виконання хоча б однієї із зазначених вище умов.

Матеріали справи свідчать про такі обставини:

1) відповідно до укладених між НАК «Нафтогаз України» та ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» договорів ПСО: станом на 23.12.2020 рівень розрахунків становив 86%, а розмір заборгованості - 587025106,70 грн; станом на 23.01.2021 рівень розрахунків становив 85%, а розмір заборгованості - 665089116,67 грн; станом на 23.02.2021 рівень розрахунків становив 85%, а розмір заборгованості - 665029397,37 грн; станом на 23.03.2021 рівень розрахунків становив 85%, а розмір заборгованості - 645504745,99 грн. На підтвердження розміру заборгованості за договорами ПСО позивач надав інформацію про стан розрахунків ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» станом на відповідні дати, а також відомості про сальдо та операції щодо ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ»;

2) між НАК «Нафтогаз України» та ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» договори про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ згідно з типовим договором не укладались;

3) ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» не подало до НАК «Нафтогаз України» графіки погашення заборгованості.

Отже ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ», не виконавши жодної із умов пункту 11 Положення № 867, продовжило використання природного газу.

Водночас, за умовами пункту 3.4 договорів ПСО, при настанні обставин, визначених пунктом 3.3 договорів ПСО (порушення споживачем умов пункту 11 Положення № 867), постачальник направляє споживачу повідомлення (з позначкою про вручення) про необхідність самостійно обмежити чи припинити газопостачання з дати, зазначеної в повідомленні. Копія цього повідомлення надається споживачу на електронну адресу, зазначену в розділі 12 договорів ПСО, а також оператору ГРМ, зазначеному в пункті 2.6 договорів ПСО (Київоблгаз). Газопостачання припиняється постачальником з дати, зазначеної в повідомленні.

До позовної заяви додано ряд повідомлень НАК «Нафтогаз України» про припинення (обмеження) газопостачання, адресованих ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ», а саме: № 23/3-1597-20 від 29.12.2020, № 23/3-142-21 від 27.01.2021, № 23/3-249-21 від 26.02.2021, № 23/3-389-21 від 26.03.2021.

В якості доказів надіслання цих повідомлень на адресу ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» позивач надав копії рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, з яких, за відсутності опису вкладення у цінний лист, неможливо установити яка конкретно кореспонденція надіслана відповідачу. Крім того, всупереч умовам пункту 3.4 договорів ПСО, копії таких повідомлень надіслані на електронну адресу , хоча електронною адресою ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» згідно з розділом 12 договорів ПСО є .

Надані повідомлення також свідчать про те, що жодне з них, в порушення пункту 3.4 договорів ПСО, постачальник не надав оператору ГРМ (Київоблгаз).

Виходячи із викладеного, неможливо стверджувати про те, що постачальник належним чином та завчасно повідомив споживача про необхідність самостійно обмежити чи припинити газоспоживання.

Відповідно до пункту 1 глави 5 розділу IV Кодексу газотранспортної системи постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до Правил постачання природного газу та за умови включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі у відповідному розрахунковому періоді.

З моменту реєстрації споживача за постачальником в інформаційній платформі постачальник набуває статусу діючого постачальника для такого споживача та вважається, що з цього моменту зазначений постачальник забронював за собою цього споживача на наступні розрахункові періоди та є відповідальним за обсяги споживання природного газу цим споживачем (абзац перший пункту 2 глави 5 розділу IV Кодексу газотранспортної системи).

Згідно із приписами пункту 3 глави 5 розділу IV Кодексу газотранспортної системи, якщо для споживача відповідно до рішення Кабінету Міністрів України визначений постачальник із спеціальними обов`язками, на якого в установленому порядку покладені обов`язки постачати природний газ такому споживачу (який не має права відмовити такому споживачу в укладанні договору постачання природного газу), оператор газотранспортної системи реєструє такого постачальника за споживачем на інформаційній платформі (на випадок відсутності у такого споживача постачальника). У разі якщо постачальник із спеціальними обов`язками з причин заборгованості споживача (неналежних розрахунків) хоче відмовитись від фізичного постачання природного газу такому споживачу в певному періоді постачання, він повинен ініціювати заходи з припинення (обмеження) газопостачання такому споживачу відповідно до Правил постачання природного газу.

Виходячи із викладеного, споживач постачальника із спеціальними обов`язками реєструється за таким постачальником на інформаційній платформі в обов`язковому порядку і постачання газу такому споживачеві здійснюється в обов`язковому порядку постачальником із спеціальними обов`язками до припинення постачання природного газу у встановленому порядку.

Як свідчать матеріали справи, а також зміст пояснень ТОВ «Оператор ГТС України», у січні-квітні 2021 року оператор газотранспортної системи зареєстрував постачальника НАК «Нафтогаз України» за споживачем ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» в інформаційні платформі, а отже, в силу наведених вище положень Кодексу газотранспортної системи, з моменту такої реєстрації НАК «Нафтогаз» у період із січня по квітень 2021 року мала статус діючого постачальника для споживача - ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ», а також була відповідальною за обсяги споживання природного газу цим споживачем.

Варто також звернути увагу на те, що у період, коли, як стверджує позивач, НАК «Нафтогаз України» перестала бути постачальником природного газу для ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ», сторони укладали щомісяця додаткові угоди до договорів ПСО, якими вносили зміни до договорів, а також визначали ціну природного газу, який постачається за договорами, у тому числі у січні-квітні 2021 року. Крім того додатковими угодами сторони обумовили обов`язок споживача перед постачальником сплатити за використаний природний газ у період із січня по квітень 2021 року за цінами, які встановлені у таких додаткових угодах.

При цьому необхідно зауважити, що НАК «Нафтогаз України» не повідомляла оператора газотранспортної системи про припинення постачання природного газу ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ». Матеріали справи свідчать, що таке повідомлення не надсилалося і оператору ГРМ (Київоблгаз), незважаючи на те, що відповідно до умов пункту 3.4 договорів ПСО - це є обов`язком НАК «Нафтогаз України».

Згідно із пунктом 4 глави 1 розділу X Кодексу газотранспортної системи, якщо за ініціативою замовника послуг транспортування (постачальника) необхідно припинити (обмежити) газопостачання споживачу, стосовно якого він є діючим постачальником, такий замовник послуг транспортування зобов`язаний ініціювати заходи з припинення (обмеження) розподілу (транспортування) природного газу такому споживачу шляхом звернення до оператора газорозподільної системи (оператора газотранспортної системи по прямих споживачах) з одночасним направленням оператору газотранспортної системи через інформаційну платформу повідомлення про таке припинення (обмеження).

При цьому оператори газорозподільної системи (оператор газотранспортної системи по прямих споживачах), на території ліцензованої діяльності яких розташовані споживачі відповідного замовника послуг транспортування, не пізніше двох робочих днів з моменту отримання від замовника послуг транспортування повідомлення про припинення (обмеження) розподілу (транспортування) природного газу зобов`язані повідомити про це відповідних споживачів та розпочати дії з припинення (обмеження) розподілу (транспортування) природного газу в порядку, визначеному чинним законодавством.

Аналізуючи умови пункту 3.4 договорів ПСО в сукупності із пунктом 4 глави 1 розділу X Кодексу газотранспортної системи, суд вважає, що НАК «Нафтогаз Україна», у зв`язку із порушенням споживачем пункту 11 Положення № 867, була зобов`язана надати оператору газорозподільної системи (Київоблгаз), визначеному у пункті 2.6 договорів ПСО, копію повідомлення про припинення (обмеження) газоспоживання з метою вчинення оператором газорозподільної системи дій по припиненню (обмеженню) розподілу (транспортування) природного газу споживачу.

Зазначене узгоджується також із пунктом 3.6 договорів ПСО, яким визначено, що фізичне припинення постачання природного газу за цими договорами здійснює оператор ГРМ/ГТС, зазначений в пункті 2.6 цих договорів, відповідно до Правил постачання природного газу.

Окрім того суд також врахував, що відповідно до пункту 7 глави 6 розділу XІІ Кодексу газотранспортної системи алокація відборів природного газу споживача можлива тільки на замовника послуг транспортування природного газу, що є діючим постачальником такого споживача згідно з даними Реєстру споживачів постачальника, та відноситься на нього оператором газотранспортної системи до моменту припинення постачання природного газу такому споживачу в установленому порядку, крім випадків, передбачених нижче.

У разі письмової вимоги замовника послуг транспортування природного газу, що є постачальником, або оператора газотранспортної системи до оператора газорозподільної системи про припинення розподілу природного газу споживачу замовника, яка подається в установленому законодавством порядку, алокація фактичного обсягу споживання природного газу таким споживачем після строку, установленого законодавством на припинення розподілу природного газу такому споживачу, здійснюється на оператора газорозподільної системи.

У разі письмової вимоги замовника послуг транспортування природного газу, що є постачальником, до оператора газотранспортної системи про припинення транспортування природного газу прямому споживачу замовника, яка подається в установленому законодавством порядку, фактичний обсяг споживання природного газу таким прямим споживачем після строку, установленого законодавством на припинення транспортування природного газу такому прямому споживачу, вноситься до алокації оператора газотранспортної системи.

Надані позивачем до матеріалів справи докази свідчать про те, що споживання газу ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» в період із січня по квітень 2021 року віднесено в алокацію НАК «Нафтогаз України». З урахуванням положень пункту 7 глави 6 розділу XІІ Кодексу газотранспортної системи віднесення споживання ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» газу в алокацію НАК «Нафтогаз України», свідчить, що позивач був діючим постачальником природного газу для відповідача.

Водночас позивач вважає, що ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» не дотримавшись умов пункту 11 Положення № 867, було зобов`язане самостійно контролювати власне використання природного газу та самостійно припинити споживання природного газу, незалежно від заходів припинення (обмеження) газопостачання НАК «Нафтогаз України».

Однак суд вважає помилковими доводи позивача про те, що виконання зазначених обов`язків, які передбачені пунктом 6.2 договорів ПСО, пов`язується саме із порушенням пункту 11 Положення № 867.

Так, виходячи зі змісту підпункту 4 пункту 6.2 договорів ПСО, обов`язок споживача контролювати власне використання природного газу, обумовлений виключно необхідністю недопущення відхилення фактичних обсягів використання газу більше ніж на 10% від замовлених. Обов`язок самостійно припиняти (обмежувати) використання природного газу, відповідно до підпункту 5 пункту 6.2 договорів ПСО, пов`язується із порушенням споживачем строків оплати за договорами постачання природного газу.

У цій справі позовні вимоги не обґрунтовуються фактом відхилення фактичних обсягів використання газу більше ніж на 10% від замовлених чи порушенням строків оплати, за яке договорами ПСО передбачена відповідальність, зокрема сплата пені, передбаченої пунктом 7.2 договорів ПСО.

Натомість обов`язок споживача самостійно припинити (обмежити) використання природного газу саме у разі порушення споживачем пункту 11 Положення пов`язується із отриманням від постачальника відповідного повідомлення, передбаченого пунктом 3.4 договорів ПСО. Як вже було зазначено вище, позивач належним чином не довів факт надання/надіслання таких повідомлень ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ».

Загалом аналіз пунктів 3.2, 3.3 та 3.4 договорів ПСО свідчить про те, що припинення постачання природного газу за порушення умов пункту 11 Положення здійснюється саме постачальником («постачання природного газу за цим договором здійснюється постачальником», «постачальник протягом періоду порушення вимог пункту 11 Положення не здійснює постачання», «газопостачання припиняється гостачальником»), а не споживачем.

Крім того норми Закону України «Про ринок природного газу», Правил постачання природного газу, Кодексу газотранспортної системи, Положення № 867 та/або іншого законодавчого акту не передбачають, що в разі невиконання пункту 11 Положення № 867 припинення постачання природного газу споживачу відбувається автоматично.

Вказані формулювання умов договорів, а також наведених вище норм законодавства, вказують на те, що постачальник повинен вчинити активні дії для припинення постачання природного газу - направити відповідні повідомлення та припинити постачання газу, що позивачем зроблено не було.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як передбачено статтею 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 11.09.2020 у справі № 910/16505/19, тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Аналізуючи твердження сторін та подані ними докази, керуючись наведеними критеріями доказування, суд дійшов висновку, що обставини набуття відповідачем природного газу у січні-квітні 2021 року за наявності правової підстави - договорів ПСО - є більш вірогідними.

Доводи позивача про те, що відповідач безпідставно набув природний газ обсягом без згоди на те позивача є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Зокрема, позивач не виконав обов`язок, передбачений пунктом 3.4 договорів ПСО, та не повідомив належним чином відповідача про необхідність самостійного припинення (обмеження) газоспоживання, а також не надав копію відповідного повідомлення оператору ГРМ. Крім того позивач у спірний період жодного разу не ініціював припинення (обмеження) газопостачання (транспортування газу) споживачу шляхом звернення до оператора газотранспортної системи.

Твердження позивача про те, що у січні-квітні 2021 року природний газ був відібраний ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» з ресурсу НАК «Нафтогаз України» без згоди останньої та не на підставі договорів ПСО суд вважає необгрунтованими також з огляду на те, що між сторонами у спірний період діяли договори ПСО від 02.10.2020 та щомісяця укладались додаткові угоди до цих договорів. Додатковими угодами сторони протягом всього строку постачання газу погоджували та уточнювали умови такого постачання - встановлювали ціну для кожного періоду поставки із визначенням обов`язку споживача сплатити постачальнику за використаний з 01.01.2021 по 30.04.2021 природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування.

Таким чином, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд вважає позовні вимоги про відшкодування відповідачем вартості безпідставно набутого природного газу обсягом 42538576,48 куб. м вартістю ,62 грн необґрунтованими, без належних підтверджуючих доказів, а отже є такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, відповідно до приписів статті 129 ГПК України, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 73, 74, 76-79, 129, 237, 238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до статей 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 20.02.2024.

Суддя О.В. Щоткін