ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2024 р. Справа №911/1913/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Владимиренко С.В.

Шапрана В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури

на ухвалу Господарського суду Київської області від 12.12.2023

у справі №911/1913/23 (суддя Антонова В.М.)

за позовом заступника керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі:

1) Фонду державного майна України

2) Державного агентства меліорації та рибного господарства України

3) Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Сквираплемрибгосп"

2) Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях

третя особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - Фурсівська сільська рада,

про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння,,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Заступник керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі: Фонду державного майна України, Державного агентства меліорації та рибного господарства України, Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сквираплемрибгосп", Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях про визнання недійсним договору купівлі-продажу об`єкта державної власності, шляхом викупу №12/20, укладеного 28.07.2020 між відповідачами, а також про повернення у власність держави спірного нерухомого майна - гідротехнічних споруд ставків у складі: ставка №4 (інвентар. №182), реєстраційний номер ОНМ 240, а саме: дамба довжиною 173 м; гідроспоруда типу "Монах" з водовипуском довжиною 7 м та водонапуском довжиною 11 м); ставка №5 (інвентар. №183), реєстраційний номер ОНМ 240, а саме: дамба довжиною 117 м; гідроспоруда типу "Монах" з водовипуском довжиною 7 м та водонапуском довжиною 9 м; ставка №2 (інвентар. №187), реєстраційний номер ОНМ 240, а саме: дамба довжиною 220,8 м; гідроспоруда типу "Монах" з водовипуском довжиною 7 м та водонапуском довжиною 9 м; ставка №3 (інвентар. №188), реєстраційний номер ОНМ 240, а саме: дамба довжиною 178 м; гідроспоруда типу "Монах" з водовипуском довжиною 7 м та водонапуском довжиною 10 м; ставка №1 (інвентарний №186), реєстраційний номер ОНМ 240, а саме: дамба довжиною 138,3 м; гідроспоруда типу "Монах" з водовипуском довжиною 10 м та водонапуском довжиною 11 м; ставка Нагульний (інвентарний №189), реєстраційний номер ОНМ 240, а саме: дамба довжиною 222 м; дамба довжиною 3 250 м; гідроспоруда типу "Монах" з водовипуском довжиною 18 м та гідроспоруда типу "Монах" з водовипуском довжиною 8 м, шляхом його витребування у ТОВ "Сквираплемрибгосп" на користь Державного агентства меліорації та рибного господарства України, Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України, Фонду державного майна України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в процесі приватизації Сквирського сільськогосподарського рибоводного господарства ставковий фонд разом з гідроспорудами ставків був вилучений зі статутного капіталу ВАТ "Сквирасільрибгосп". Оскільки спірні гідротехнічні споруди з 2004 року перебували в оренді ТОВ "Сквираплемрибгосп" аж до моменту їх приватизації у спосіб, передбачений статтею 16 Закону №2269-VIII, на думку прокурора балансоутримувачами спірного майна є ДП "Укрриба" та щодо інвентарних об`єктів №№190, 172, 168, 178, 189, 186 - відповідний орган управління державним майном, через розташування на них об`єктів автодорожньої інфраструктури, а тому в даному випадку відсутні підстави для приватизації гідротехнічних споруд, які також, на його думку, є захисними.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.12.2023 зупинено провадження у справі №911/1913/23 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №925/1133/18.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що у даній справі прокурор визначив одним з позивачів Фонд державного майна України, а одним з відповідачів Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях. У той же час наказом Фонду державного майна України органом приватизації спірного майна визначено Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях. Спірний договір №12/20 від 28.07.2020 купівлі-продажу об`єкта державної власності, шляхом викупу, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях та ТОВ "Сквираплемрибгосп". У той же час, Фонд державного майна України позов прокурора не підтримує, адже на його думку процедура приватизації спірного майна проведена відповідно до законодавства України. Також, прокурор визначив позивачами Державне агентство меліорації та рибного господарства України і Державне агентство відновлення та розвитку інфраструктури України, які на думку прокурора є балансоутримувачами спірного майна, проте вказані особи в своїх пояснення зазначають, що в них на балансі не перебуває таке майно. Крім того, третя особа зазначає, що спірні гідротехнічні споруди знаходяться на землях водного фонду, яка перебуває в неї на праві комунальної власності.

Враховуючи вищенаведене, на переконання суду першої інстанції, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи №911/1913/23 провадження в даній справі підлягає зупиненню до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №925/1133/18.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з ухвалою місцевого господарського суду, заступник керівника Київської обласної прокуратури звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 12.12.2023 про зупинення провадження у справі №911/1913/23 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновок суду першої інстанції про неможливість розгляду цієї справи до касаційного перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №925/1133/18 зроблений в порушення положень статей 13, 73, 74, 76-79, 86, 195, частини 1 пункту 7 статті 228, частини 1 пункту 11 статті 229 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), з неповним з`ясуванням дійсних обставин справи, а також без врахування висновків Верховного Суду щодо правильного застосування норм господарського процесуального законодавства про зупинення провадження у справі за подібних обставин, що призвело до постановлення ним помилкової ухвали.

Так, скаржник, зокрема посилається на те, що не врахувавши дійсний характер правової проблеми, яка є предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі №925/1133/18 у контексті позовів прокурора, а саме щодо звернення прокурора до суду як самостійного позивача, коли уповноважений орган визначено одним з відповідачів, а інший компетентний (контролюючий) орган прокурор не зазначає як позивача, відповідно питання наявності/відсутності виключних підстав для представництва інтересів держави прокурором з точки зору комплексного застосування положень частин 3, 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" та частин 4, 5 статті 53 ГПК України, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зупинення провадження у цій справі, грубо порушивши приписи пункту 1 частини 7 статті 228 ГПК України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.01.2024 апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури у справі №911/1913/23 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Кравчук Г.А., Владимиренко С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.01.2024 витребувано з Господарського суду Київської області матеріали справи №911/1913/23. Відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду або залишення без руху апеляційної скарги заступника керівника Київської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Київської області від 12.12.2023 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №911/1913/23.

17.01.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №911/1913/23.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2024, у зв`язку із перебуванням судді Кравчука Г.А. на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.01.2024 справу №911/1913/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Владимиренко С.В., Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2024 відмовлено у задоволенні клопотання заступника керівника Київської обласної прокуратури про розгляд апеляційної скарги з повідомленням та викликом учасників справи. Відкрито апеляційне провадження у справі №911/1913/23. Розгляд апеляційної скарги заступника керівника Київської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Київської області від 12.12.2023 у справі №911/1913/23 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Встановлено учасникам справи строк на подання відзиву, заяв, пояснень, клопотань, заперечень до 09.02.2024.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Державне агентство меліорації та рибного господарства України, у порядку статті 263 ГПК України скориставшись, своїм правом, подало до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить задовольнити апеляційну скаргу заступника Київської обласної прокуратури у справі №911/1913/23.

Так, Держрибагентство у відзиві погоджується з твердженнями прокурора стосовно не тотожності (подібності) справи №911/1913/23 зі справою №925/1133/18, оскільки ці справи не є подібними, з огляду на те, що спірні правовідносини у зазначених справах виникли внаслідок інших обставин та правового регулювання.

19.02.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях.

Колегія суддів, розглянувши вищенаведений відзив на апеляційну скаргу, дійшла висновку про залишення його без розгляду, з огляду на таке.

Статтею 118 ГПК України визначено, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною 2 статті 207 ГПК України суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2024 у справі №911/1913/23 відкрито апеляційне провадження та, зокрема, встановлено строк для подання відзиву до 09.02.2024. Попереджено учасників справи, що заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, відповідно до частини 2 статті 207 ГПК України.

Ухвала Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2024 доставлена до електронного кабінету Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях - 24.01.2024.

У той же час, відзив на апеляційну скаргу подано Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях 12.02.2024.

Таким чином, відзив на апеляційну скаргу поданий Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях з пропуском строку на його подачу, встановленого ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2024 у справі №911/1913/23.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції

За приписами пункту 12 частини 1 статті 255 ГПК України, окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про зупинення провадження у справі.

Згідно з частинами 1, 2 статті 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31-34 частини 1 статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно зі статтею 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали та передачі справи №911/1913/23 на розгляд до Господарського суду Київської області.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Колегія суддів, в результаті дослідження матеріалів справи, не погоджується з висновком суду першої інстанції про зупинення провадження у справі, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно з пунктом 11 частини 1 статті 229 ГПК України провадження у справі зупиняється до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

Згідно з постановою Верховного Суду від 29.03.2017 у справі №444/2909/15-ц визначено поняття судових рішень в подібних правовідносинах, під якими Верховний Суд вказав розуміти такі рішення, де тотожними є предмет спору, підстави позову зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин. Так, Об`єднана Палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 27.03.20220 у справі №910/4450/19 зазначила, що подібність правовідносин в іншій аналогічній справі визначається за такими критеріями: суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору) та об`єкт (предмет).

Колегією суддів встановлено, що ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2023 прийнято до розгляду справу №925/1133/18 за позовом заступника керівника Черкаської місцевої прокуратури до Черкаської міської ради, ПП "Інвестиційно-будівельна компанія "Будгарант" про визнання незаконним і скасування рішення Черкаської міської ради та визнання недійсними змін до договору оренди землі, скерованому до суду внаслідок встановлених порушень вимог чинного земельного законодавства, яке полягало у зміні цільового призначення земельних ділянок, внесенні відповідних змін до договору оренди землі на підставі незаконного рішення органу місцевого самоврядування й без розробки землевпорядної документації.

Суб`єктом відповідного порушеного права у спірних правовідносинах є держава і територіальна громада м. Черкаси в особі Черкаської міської ради, а порушення її прав безпосередньо пов`язане з необхідністю оспорення законності рішення цього представницького органу місцевого самоврядування, який не має можливості ні самостійно, ні в судовому порядку оскаржити власні дії та ефективно захистити права територіальної громади, як суб`єкта порушеного права.

Враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду у справі від 20.07.2022 у справі №910/5201/19 про те, що в таких правовідносинах Держгеокадастр України не наділений, згідно з чинним законодавством повноваженнями на звернення в інтересах держави з позовом про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування для того, щоб цивільні права територіальної громади не залишились незахищеними, прокурор у справі №925/1133/18 звернувся до суду на захист інтересів держави як самостійний позивач, відповідно до приписів статті 23 Закону України "Про прокуратуру" та статті 53 ГПК України. Позаяк Конституцією України передбачено окремий самостійний тип представництва - представництво прокурором інтересів держави в суді (sui generis).

Приймаючи справу до провадження, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про обґрунтованість мотивів, на підставі яких постановлено ухвалу Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 07.09.2023 у даній справі №925/1133/18, а саме: "питання про наявність/відсутність підстав для представництва інтересів держави прокурором як самостійним позивачем у разі, коли один орган, уповноважений здійснювати функції держави в спірних правовідносинах, прокурор визначив одним з відповідачів, а інший компетентний (контролюючий) орган прокурор не зазначив як позивача, має характер виключної правової проблеми, яка з огляду на істотні розбіжності у судовій практиці судів різних інстанцій є підставою для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду» (пп. 34, 38 ухвали Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2023 у справі №925/1133/18).

Тобто, касаційний перегляд справи №925/1133/18 саме Великою Палатою Верховного Суду зумовлений необхідністю формування єдиної правозастосовчої практики щодо комплексного застосування норм матеріального та процесуального права (частини 3, 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" та частини 4, 5 статті 53 ГПК України) у разі звернення прокурора до суду на захист інтересів держави як самостійного позивача.

Водночас, правовідносини у справі №925/1133/18 не є подібними до правовідносин у даній справі №911/1913/23, з огляду на таке.

Так, за обставинами справи №925/1133/18, що переглядається Великою Палатою Верховного Суду, прокурором встановлено порушення інтересів держави й територіальної громади у сфері розпорядження та раціонального використання землі, яке полягало у зміні цільового призначення земельних ділянок та внесення відповідних змін до договору оренди землі на підставі незаконного рішення органу місцевого самоврядування й без розробки землевпорядної документації.

Тобто, безпосереднім предметом спірних правовідносин є визнання незаконним та скасування рішення Черкаської міської ради та визнання недійсними внесених на його підставі змін до договору оренди землі.

Натомість, у справі №911/1913/23 підставою для звернення прокурора до суду став факт порушення вимог приватизаційного законодавства при відчуженні Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, як державним органом приватизації, на користь ТОВ "Сквираплемрибгосп" об`єктів державної власності - гідротехнічних споруд рибницьких руслових ставків, розташованих на території Сквирського району Київської області, у позаконкурентний спосіб, шляхом їх викупу, на підставі положень статті 16 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" від 18.01.2018 №2269-VIII (далі - Закон №2269-VIII).

Прокурор у даних спірних правовідносинах звернувся до суду з позовними вимогами про визнання недійсним договору купівлі-продажу та повернення у власність держави спірного майна шляхом його витребування у покупця.

Таким чином, з огляду на різні предмети та безпосередні об`єкти спорів у справі №925/1133/18 (договір оренди землі й земельна ділянка водного фонду) та у справі №911/1913/23 (договір купівлі-продажу й гідротехнічні споруди рибницьких руслових ставків відповідно відмінним є і матеріально-правове регулювання спірних правовідносин: норми Земельного кодексу України й суміжного до нього земельного законодавства проти норм Закону №2269-VIII й дотичного до нього приватизаційного законодавства.

Також, відмінним є і суб`єктний склад спірних правовідносин, а саме: у справі №925/1133/18 прокурор звернувся до суду на захист інтересів держави й територіальної громади міста Черкаси, відповідно до приписів статті 23 Закону України "Про прокуратуру" та статті 53 ГПК України, як самостійний позивач до Черкаської міської ради, яка власне і є порушником за викладеними у позові обставинами справи. При цьому, вказано про відсутність будь-яких інших уповноважених суб`єктів владних повноважень, до сфери яких входив би захист інтересів держави у даному спорі.

У той же час, у справі №911/1913/23 прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі трьох уповноважених суб`єктів владних повноважень: Державного агентства меліорації та рибного господарства України, Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України (так як останні наділені функціями уповноважених органів управління спірним майном), а також Фонду державного майна України (який є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, до основних завдань якого належить здійснення контролю у сфері організації та проведення приватизації державного майна, відчуження державного майна у випадках, встановлених законодавством, у тому числі повернення у державну власність державного майна, що було приватизоване, відчужене або вибуло з державної власності з порушенням законодавства).

Враховуючи наявність у Фонду державного майна України, Державного агентства меліорації та рибного господарства України, Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України відповідних повноважень на захист інтересів держави у спірних правовідносинах стосовно безпосереднього об`єкта спору - гідротехнічних споруд рибницьких руслових ставків у справі №911/1913/23 прокурором визначено позивачами зазначені три державні органи управління.

Відповідачами у справі №911/1913/23 є ТОВ "Сквираплемрибгосп" (покупець) та Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (орган приватизації, продавець від імені держави).

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що правовідносини у справі №925/1133/18 не є подібними до правовідносин у справі №911/1913/23, оскільки вони різняться за усіма критеріями подібності: змістовним, об`єктами спорів та суб`єктним складом.

Отже, суд першої інстанції не був позбавлений можливості розглянути позовні вимоги у даній справі по суті, без зупинення провадження у справі, самостійно надати оцінку доказам.

Також, колегія суддів зазначає, що необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку неодноразово було предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Таким чином, приймаючи до уваги викладене, колегія суддів вважає, що не звернувши уваги на наведені обставини, господарський суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зупинення провадження у цій справі, оскільки правовідносини у справі №925/1133/18 не є подібними до правовідносин у справі №911/1913/23.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами частини 2 статті 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Пунктом 6 статті 275 ГПК України встановлено що, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

У випадках скасування судом апеляційної інстанції, зокрема, ухвали про зупинення провадження у справі, справа передається на розгляд суду першої інстанції (частина 3 статті 271 ГПК України).

За таких обставин, ухвала Господарського суду Київської області від 12.12.2023 у справі №911/1913/23 є необґрунтованою та такою, що винесена з порушенням норм процесуального права, і тому підлягає скасуванню. Апеляційна скарга заступника керівника Київської обласної прокуратури підлягає задоволенню, а справа №911/1913/23 - передачі на розгляд по суті спору до суду першої інстанції.

Розподіл судових витрат

Колегія суддів зазначає, що оскільки судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа, зазначених у частині 3 статті 271 ГПК України, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, має здійснюватися судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи по суті.

Керуючись статтями 269, 270, 271, 275, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Київської області від 12.12.2023 у справі №911/1913/23 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 12.12.2023 у справі №911/1913/23 скасувати.

3. Справу №911/1913/23 передати на розгляд до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в статтях 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді С.В. Владимиренко

В.В. Шапран