ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.02.2024 Справа №905/1456/23

Суддя Господарського суду Донецької області Макарова Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика", м. Київ

до відповідача: ОСОБА_1 , м.Бахмут, Донецька область

про стягнення 145849,02грн.

без участі (виклику) учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика", м.Київ звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 , м.Бахмут, Донецька область, про стягнення 145849,02грн, з яких: 49000,00грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту, 89499,02грн - сума прострочених платежів по процентах, 7350,00грн. - сума прострочених платежів за комісією.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором №311118-КС-007 про надання кредиту від 16.02.2022 в частині повернення отриманих грошових коштів та сплати процентів за користування кредитом, комісії.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 03.11.2023 зобов`язано Державну міграційну службу України та Міністерство соціальної політики надіслати інформацію про реєстрацію у якості внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 .

21.11.2023 засобами поштового зв`язку на запит суду від Державної міграційної служби України надійшла відповідь про зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 .

28.11.2023 на електронну пошту та 07.12.2023 засобами поштового зв`язку від Міністерства соціальної політики надійшла відповідь, що станом на 21.11.2023 ОСОБА_1 з 28.11.2022 фактично проживає за наступною адресою: АДРЕСА_2 , а також повідомлена наступна електронна пошта - ІНФОРМАЦІЯ_1 та контактний номер телефону НОМЕР_1 .

Ухвалою суду від 11.12.2023 позовну заяву залишено без руху.

18.12.2023 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява №б/н від 17.12.2023 про усунення недоліків, в якій на виконання ухвали від 22.11.2023 надано докази надіслання копії позовної заяви і доданих до неї документів на адресу, що вказана Міністерством соціальної політики як місце фактичного проживання відповідача.

18.12.2023 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява №б/н від 17.12.2023 про долучення доказів направлення копії позовної заяви з додатками на електронну адресу відповідача .

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 21.12.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1456/23; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи; встановлено відповідачу строк до 19.01.2024 для подання через канцелярію суду відзиву на позов.

Також ухвалою суду від 21.12.2023 було витребувано у Акціонерного товариства «Таскомбанк» інформацію щодо того, чи випускалась банківська картка № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 та відомості щодо руху коштів (виписку) по банківській картці відповідача за період з 16.02.2023 по 06.07.2023.

09.01.2024 засобами поштового зв`язку від Акціонерного товариства «Таскомбанк» надійщов лист №б/н, б/д про надання інформації, в якому на виконання ухвали господарського суду Донецької області повідомлено, що на ім`я ОСОБА_1 в АТ «Таскомбанк» випускалась банківська картка № НОМЕР_2 та було надано інформації стосовно руху коштів за період з 16.02.2023 по 06.07.2023

Порядок виклику учасників справи у судове засідання визначено ст. 120 ГПК України, відповідно приписів ч.2, ч. 3 якої суд повідомляє учасників справи про вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язкова. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Частиною 5 ст.176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст.242 цього Кодексу, та з додержанням вимог ч.4 ст. 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч.11 ст. 242 ГПК України (в редакції Закону №3200-IX від 29.06.2023) якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до п.5.8 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженої рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 №1845/0/15-21 офіційна електронна адреса - сервіс Електронного кабінету ЄСІТС.

Згідно з п.2 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

Ухвала про відкриття провадження у справі направлена до електронного кабінету позивача та згідно довідки, сформованої у системі "Діловодство спеціалізованого суду", доставлена до електронного кабінету ТОВ "Бізнес Позика" 21.12.2023 о 21:42год.

Таким чином враховуючи доставлення позивачу копії ухвали суду через сервіс електронного кабінету, що підтверджується відповідною довідкою, позивач є такими, що належним чином повідомлений про розгляд справи.

Станом на 19.02.2024 відзив на позовну заяву, клопотання з процесуальних питань від відповідача не надходили.

Щодо повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи, суд відзначає наступне.

Згідно з п. 5 ч.4 ст.9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" місцезнаходження (адреса місця проживання, за якою здійснюється зв`язок з фізичною особою-підприємцем) фіксується в Єдиному держаному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр).

Згідно з ч. 1 ст. 10 вказаного Закону якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою.

Так, відповідно до Єдиного державного реєстру станом на час порушення провадження у справі та на час винесення рішення у справі Фізична особа-підприємець Пруденко Олександр Анатолійович ( НОМЕР_3 ) значиться за наступною адресою: АДРЕСА_1 , у реєстрі також містяться відомості щодо номеру телефонного зв`язку.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022.

В подальшому Указами Президента України строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався, востаннє відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 05.02.2024 №49/2024 строк дії воєнного стану в Україні продовжений з 05:30 14 лютого 2024 року строком на 90 діб, тобто до 14 травня 2024 року.

Відповідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022, є територією на якій ведуться активні бойові дії, відділення поштового зв`язку там тимчасово не функціонують та послуги поштового зв`язку не надаються, позивач не мав можливості направити копію позовної заяви та копії доданих до неї документів засобами поштового зв`язку на адресу відповідача.

За розміщеною на офіційному веб-сайті поштового оператора АТ "Укрпошта" інформацією відділення поштового зв`язку за номером 84500 у вказаному місті тимчасово не функціонує. Таким чином, суд був позбавлений можливості здійснювати направлення процесуальних документів відповідачу засобами поштового зв`язку за місцем реєстрації.

Водночас копія ухвали про відкриття провадження у справі надсилалася засобами поштового зв`язку за останньою відомою адресою відповідача - за місцем реєстрації як внутрішньо переміщеної особи, що була надана Міністерством соціальної політики, однак поштове відправлення було повернуто оператором поштового зв`язку Укрпошта на адресу суду.

За інформацією з офіційного веб-порталу "Укрпошта", пересилання за трек-номером №693 (ухвала суду від 21.12.2023) не було вручено під час доставки, повернуто за зворотною адресою у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

Крім того, ухвала суду від 21.12.2023 надсилалася відповідачу на вказану у позові, анкеті клієнта електронну адресу - та на електронну адресу , що була надана Міністерством соціальної політики, відповідно до сформованої у системі «Діловодство спеціалізованого суду» довідки доставлена на електронну поштову скриньку - 21.12.2023.

Судом були вжиті також додаткові заходи для належного інформування відповідача про розгляд справи шляхом направлення телефонограм за вказаним у позові, анкеті клієнта, ЄДР номером телефонного зв`язку, однак зв`язок не було встановлено.

Господарським судом відповідно до ч. 2 ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» було повідомлено відповідача про винесену судом ухвалу про відкриття провадження у справі також шляхом розміщення відповідної інформації на офіційному веб-сайті судової влади України, відтак відповідач вважається таким, що повідомлений про розгляд справи.

Отже, судом було вжито всіх можливих заходів для належного повідомлення відповідача про розгляд справи №905/1456/23.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

На виконання приписів чинних нормативно-правових актів процесуальний документ по справі був оприлюднений в Єдиному державному реєстрі судових рішень, який є відкритим для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Статтею 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" передбачено, що в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Тобто, навіть в умовах воєнного стану конституційне право особи на судовий захист не може бути обмеженим.

Відповідно до ст.248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч.4 ст.240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив наступні фактичні обставини.

16.02.2022 між Фізичною особою-підприємцем Пруденко Олександром Анатолійовичем (позичальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (кредитодавець) укладено з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі договір про надання кредиту №311118-КС-007 (договір) на наступних умовах.

Кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 49000,00грн. на засадах строковості, поворотності, платності (кредит), а позичальник зобов?язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям.

Строк кредиту складає 24 тижні; процентна ставка в день 1,08076931 (фіксована); комісія за надання кредиту 7350,00 грн.; загальний розмір кредиту 49000,00 грн.; термін дії договору до 03.08.2022; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 122520,00 грн (п. 1 договору).

Протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом (проценти за користування кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно Графіку платежів (п.2 договору).

Пунктом 3 договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору, а саме: 1)02.03.2022 на загальну суму 10 210,00 грн., 2) 16.03.202 на загальну суму 10 210,00 грн., 3) 30.03.2022 на загальну суму 10210,00 грн., 4) 13.04.2022 на загальну суму 10 210,00 грн., 5) 27.04.2022 на загальну суму 10 210,00 грн., 6) 11.05.2022 на загальну суму 10 210,00 грн., 7) 25.05.2022 на загальну суму 10 210,00 грн., 8) 08.06.2022 на загальну суму 10 210,00 грн., 9) 22.06.2022 на загальну суму 10 210,00 грн., 10) 06.07.2022 на загальну суму 10 210,00 грн., 11) 20.07.2022 на загальну суму 10 210,00 грн., 12) 03.08.2022 на загальну суму 10 210,00 грн. Усього - 122520,00 грн., у тому числі 66170,00грн. проценти за користування кредитом, 49000,00 грн. частковий платіж основної суми, 7350,00 грн. комісія за надання кредиту.

Відповідно до п.4 у разі прострочення позичальником дати сплати чергового платежу визначеного Графіком платежів, кредитодавець має право нараховувати штраф за кожен випадок такого порушення позичальником у розмірі 10 процентів від загальної суми простроченої заборгованості в порядку визначеному Розділом 5 Правил.

Позичальник підтверджує, що він ознайомлений з договором про надання кредиту та правилами, текст яких розміщено на сайті кредитодавця https/bipozyka.com/, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об?єм зобов?язань та погоджується неухильно дотримуватись їх, та, відповідно, укладає договір (п. 5 договору).

Відповідно до п. 8 договору, підписанням цього договору позичальник підтверджує, що до укладення договору отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено законодавством України, зокрема передбаченому ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Сторонами погоджено, що договір може бути змінений та/або припинений за взаємною згодою сторін, а також в інших випадках передбачених чинним законодавством України, договором та Правилами (п.9).

Відповідно до п.10 договору інші умови цього правочину регулюються правилами, які є невід`ємною частиною договору. Усі неврегульовані договором правовідносини сторін регулюються законодавством України.

У Правилах про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» визначено загальні положення та терміни, що використовуються при укладенні договору про надання коштів у кредит (розділ 1), зазначено про інформаційне забезпечення договору та дії, що передують його укладенню (розділ 2), визначено порядок укладення договору (розділ 3), права та обов`язки сторін договору (розділ 4), порядок нарахування процентів, комісії, черговість погашення вимог та повернення кредиту (розділ 5), відповідальність сторін (розділ 7) та інші умови.

Договір про надання кредиту (додаткова угода), укладений в порядку визначеному Законом України «Про електронну комерцію», вважаються таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору (додаткової угоди), укладеного у письмовій формі (п. 3.1.6 Правил).

Відповідно до п. 3.1.7 Правил укладаючи договір, кредитодавець та позичальник визнають усі документи (в тому числі договір про надання кредиту, додаткову угоду), підписані з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, еквівалентними за значенням (з точки зору правових наслідків) документам у письмовій формі, підписаним власноруч, що повністю відповідає положенням ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Сторони підтверджують, що договір, додаткова угода, укладені в електронній формі, мають таку саму юридичну силу для сторін, як і документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін, тобто вчинені в простій письмовій формі.

Підпунктом 4.2.2.2 п. 4.2.2 Правил на позичальника покладено обов`язок повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені договором про надання кредиту до закінчення терміну дії договору, що кореспондує праву кредитодавця, наведеному у пункті 4.3.1.3, вимагати від позичальника повернення суми кредиту, сплати комісії та комісії за зміну умов договору, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафу) у разі їх нарахування та виконання усіх інших зобов?язань, передбачених договором.

Укладаючи договір (додаткову угоду), позичальник підтверджує, що вказаний позичальником (з метою отримання кредиту) поточний (картковий) рахунок належать саме йому і треті особи не мають до нього доступу (п.п. 4.4.4 п. 4.4 правил).

У розділі 5 правил визначається порядок нарахування процентів, комісії, черговість погашення вимог та повернення кредиту: п. 5.1 обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за користування кредитом за договором про надання кредиту здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з урахуванням умов договору(додаткової угоди). Таким чином, проценти за користування кредитом щоденно нараховуються на неповернену суму кредиту, станом на початок доби, з першого дня перерахування суми кредиту позичальнику протягом всього строку кредитування.

Відповідно до п.5.2 Правил нарахування комісії здійснюється в момент укладення договору. Порядок та розмір оплат комісії визначено графіком платежів; п. 5.4 заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок кредитодавця у строк відповідно до графіку платежів, встановлений договором про надання кредиту або додатковою угодою.

Датою повернення (погашення) кредиту, так само як і датою сплати процентів за користування кредитом та інших платежів, передбачених умовами договору про надання кредиту, при безготівкових розрахунках вважається - дата зарахування коштів на поточний рахунок кредитодавця;

Пунктом 5.6 Правил у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про надання кредиту у повному обсязі, ця сума погашає вимоги кредитодавця у такій черговості: у першу чергу - відшкодовуються витрати кредитодавця, пов`язані з поверненням виданого кредиту (судові витрати, витрати на державного/приватного виконавця, нотаріуса тощо); у другу чергу - нараховані кредитодавцем неустойка (штраф), інші платежі відповідно до договору про надання кредиту у разі їх нарахування; у третю чергу - прострочені проценти за користування кредитом та прострочена сума кредиту; у четверту чергу - проценти за користування кредитом; у п`яту чергу - сума кредиту.

У матеріалах справи відсутні докази розірвання, внесення змін до договору №311118-КС-007 від 16.02.2022 чи визнання його недійсним повністю чи частково у судовому порядку, тому суд виходить з принципу правомірності цього правочину згідно ст. 204 Цивільного кодексу України.

Матеріали справи містять витяг з анкети клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи - https://my.bizpozyka.com/) від 04.10.2023, згідно якого номером банківського рахунку (банківської картки для перерахування коштів) відповідача є НОМЕР_2 .

На виконання умов договору ТОВ «Бізнес Позика» перерахувало на банківську картку, зазначену відповідачем в анкеті, грошові кошти в сумі 49000,00грн, що підтверджується довідками від 15.07.2023 на суму 25000,00грн та від 15.07.2023 на суму 24000,00грн., наданою на вимогу суду Акціонерним товариством "Таскомбанк" випискою по особовому рахунку відповідача за період з 16.02.2024 по 16.07.2023.

Посилаючись на порушення відповідачем зобов`язань за договором №311118-КС-007 про надання кредиту від 16.02.2022 в частині повернення отриманих в кредит коштів та сплати процентів за користування кредитом, комісії, позивач звернувся до господарського суду за захистом своїх порушених прав та інтересів із цим позовом.

З матеріалів справи вбачається, що договір №311118-КС-007 про надання кредиту від 16.02.2022 укладено з Фізичною особою-підприємцем Пруденко Олександром Анатолійовичем.

Слід відзначити, що однією з ознак господарського договору, що дозволяє відокремити його від інших видів договорів (у тому числі цивільних), є особливий суб`єктний склад. Зокрема, договір, у якому сторонами є суб`єкти господарювання (наприклад, юридична особа та громадянин, зареєстрований на час його укладення як підприємець), є господарським, відтак і зобов`язання, що з нього виникають, є господарськими.

Водночас, відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 26.02.2023 внесено запис 002019722 про припинення підприємницької діяльності Пруденко Олександра Анатолійовича, за його рішенням.

Приписами ч.9 ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" визначено, що фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Таким чином, боржником у даному позовному провадженні є фізична особа ОСОБА_1 , який втратив статус суб`єкта підприємницької діяльності станом на дату звернення із позовною заявою.

З дати набрання чинності Господарським процесуальним кодексом України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.

З 15 грудня 2017 року господарський суд згідно з пунктом 6 частини першої статті 231 ГПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» не може закрити провадження у справі, якщо до подання позову припинено діяльність фізичної особи-підприємця, яка є однією зі сторін у справі.

Відтак з 15 грудня 2017 року господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України спорів, у яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 09.10.2019 по справі №127/23144/18 та у постанові №904/1083/18 від 25.06.2019.

У постанові від 09.10.2019 по справі №127/23144/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що однією з особливостей підстав припинення зобов`язань для ФОП є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності-фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. ФОП відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст.4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці (п. 1 ч.1 ст. 20 ГПК України).

З аналізу вказаних норм прав вбачається, що фізичні особи, які на час звернення з позовом не є підприємцями, можуть звертатися до господарського суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів та бути відповідачем у справі. Припинення підприємницької діяльності позивача до звернення з позовом до суду не є перешкодою для розгляду справи в порядку господарського судочинства, оскільки спірні правовідносини у цій справі виникли саме щодо виконання договору про надання кредиту, укладеного між суб`єктами господарської діяльності. Тобто стороною правочину виступала фізична особа - підприємець і припинення надалі підприємницької діяльності не змінює правовий статус особи у зобов`язанні.

Таким чином, виходячи із суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як ФОП не припинились, суд дійшов висновку про належність спору до господарської юрисдикції, фізична особа ОСОБА_1 є належним відповідачем у справі №905/1456/23.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню, враховуючи наступне:

За загальним положенням цивільного законодавства зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з статтею 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1054 параграфу 2 глави 71 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (ч.1 ст.1046 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 1056-1 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Нормами ст. 599 Цивільного кодексу України, ст. 202 Господарського кодексу України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов?язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 Цивільного кодексу України).

Згідно з ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.Відповідно до ст.129 Конституції України та ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Згідно із ст.2 ст.73 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з п.п. 2, 4 ч. 2 ст. 42 ГПК України відповідач зобов`язаний сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у нього докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Приписами статей 76, 77 ГПК України України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Належні та допустимі докази в порядку ст.ст 77, 78 ГПК України погашення виниклої за кредитним договором заборгованості суду не надані, факт наявності заборгованості перед позивачем не спростований відповідачем.

Приймаючи до уваги те, що відповідач не вчинив необхідних дій, погоджених сторонами у договорі, та не погасив заборгованість за кредитом у визначений умовами строк, доказів протилежного суду не надав, суд дійшов висновку, що відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання за кредитним договором №311118-КС-007 від 16.02.2022 на загальну суму 145849,02грн, з яких: 49000,00грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту, 89499,02грн - сума прострочених платежів по процентах, 7350,00грн. - сума прострочених платежів за комісією, а тому позовні вимоги щодо їх стягнення є правомірними, обґрунтованими, такими, що підтверджуються матеріалами справи, відповідачем не заперечуються і не спростовуються та підлягають задоволенню.

Судові витрати, за приписами статті 129 ГПК України, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 114, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (; адреса: 01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, 26, оф. 411) заборгованість за кредитним договором №311118-КС-007 від 16.02.2022 на загальну суму 145849,02грн, з яких: 49000,00грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту, 89499,02грн - сума прострочених платежів по процентах, 7350,00грн. - сума прострочених платежів за комісією та судовий збір у розмірі 2147,20грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення в порядку, передбаченому розділом ІV ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 19.02.2024.

Суддя Ю.В. Макарова