ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
08.02.24 Справа № 917/892/23
Господарський суд Полтавської області у складі судді Мацко О.С., при секретарі судового засідання Токар А.В., розглянувши матеріали справи № 917/892/23
про стягнення 1 623 484 058,65 грн.
Представники: згідно протоколу судового засідання.
23.01.2024 р. судом було прийнято рішення у даній справі, яким стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Енерджі» 1 623 484 058,65 грн. боргу, 939 400,00 грн. судового збору.
29.01.2024 р. від Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Енерджі» до суду надійшла заява б/н від 29.01.2024 р. (вх. № 1190) про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача 30 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 50 000, грн. витрат на проведення експертизи.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 244 ГПК України).
Ухвалою суду від 31.01.2024 р. було призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати у справі № 917/892/23 на 08.02.2024 р. на 9:30. Відповідач проти задовлення заяви заперечує, посилаючись на те, що у першій заяві по суті спору позивачем надано орієнтовний розрахунок судових витрат, які складалися з судового збору в сумі 939400,00 грн. (роз.2 позовної заяви); заява про подання доказів витрат на правову допомогу та на проведення експертизи після прийняття рішення до закінчення судових дебатів позивачем не подавалася.
Під час розгляду питання про розподіл судових витрат суд дійшов висновку про наступне:
Згідно з пунктом 12 частини третьої статті 2 ГПК України однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та на проведення експертизи.
Частиною 3 ст. 126 ГПК визначено що з а результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Крім того, згідно з ч. 4 ст. 127 ГПК розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Приписами частини четвертої статті 129 ГПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 1 статті 124 ГПК України також встановлено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Всупереч вказаним вимогам, Товариством з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Енерджі» разом з позовною заявою у даній справі не було подано до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми понесених чи очікуваних судових витрат.
Однак, відповідно до ч. 2 ст. 124 ГПК України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Отже, положення статті 124 ГПК України не містять імперативних приписів про те, що у випадку неподання разом з першою заявою по суті спору попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, суд зобов`язаний відмовити у відшкодуванні судових витрат.
Натомість, частиною другою статті 124 ГПК України, передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Тобто, застосування відповідних положень статті 124 ГПК України належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин кожної справи, а також інших чинників, зокрема, дій або бездіяльності сторони або її представника під час розгляду справи.
Дана позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18.01.2024 р. у справі № 927/885/17 (927/485/19).
Отже, за усталеною практикою Верховного Суду, неподання учасником справи попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат разом з першою заявою по суті спору само по собі не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат. Натомість у даній справі позивачем, як уже зазначено вище, було подано орієнтовний розрахунок судових витрат разом з поданням позовної заяви, що складався з витрат на сплату судового збору в сумі 939400,00 грн. Згідно ч.6 ст.129 ГПК України, якщо
сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Будь-якого обгрунтування неможливості врахування цих витрат у сумі 80 000,00 грн. у попередньому розрахунку позивачем не надано.
Водночас судзвертає увагу на наступне: згідно з частиною восьмою статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Статтею 221 ГПК України унормовано, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою до закінчення судових дебатів.
Судом встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Енерджі» до закінчення судових дебатів у справі не було подано заяву щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу та проведення експертизи, у тому числі, й в усному порядку. Більше того, у судовому засіданні 23.01.2024р. після викладення представником позивача своїх позовних вимог на уточнююче запитання суду стосовно судових витрат (зокрема, витрат на професійну правову допомогу) представник позивача відповів: "Не заявляємо", що підтверджується звукозаписом судового засідання від 23.01.2024р. Заява про ухвалення додаткового рішення, в якій позивач вперше просив стягнути з відповідача вказані судові витрати, була подана до суду разом з доказами їх понесення 29.01.2024 р., тобто після ухвалення рішення від 23.01.2024 р. у даній справі. До цього моменту в матеріалах справи були відсутні як докази понесення витрат на професійну правову допомогу позивачем, так і докази у підтвердження вартості експертного дослідження.
При цьому, в постанові від 20.07.2023 року у справі № 904/7108/21, залишаючи без змін рішення суду попередньої інстанції, Верховний Суд зазначив, що потрібно розрізняти наслідки несвоєчасного подання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів на підтвердження їх розміру. Неподання заяви чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, крім судового збору, є підставою для відмови в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів у підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду.
В силу приписів частин першої та четвертої статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчинення чи невчинення нею процесуальних дій.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Енерджі» про ухвалення додаткового рішення у справі про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу та проведення експертизи.
Керуючись статтями 129,232-233,237-238,244 ГПК України, суд,-
У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Енерджі» про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» судових витрат, пов`язаних з проведенням судової експертизи, та витрат на професійну правову допомогу адвоката (в загальному розмірі 80 000,00 грн.) шляхом постановлення додаткового рішення - відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку і строки, встановлені ст.ст.256,257 ГПК України.

Повне рішення складено 19.02.2024 р.

Суддя О.С. Мацко