ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.02.2024м. СумиСправа № 920/1404/23

Господарський суд Сумської області у складі:

судді Резніченко О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Бублик Т.Д.,

розглянув у порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Птахокомплекс «Губин»

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Агідель»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «А-Про Систем»

про стягнення 7199782 грн 08 коп.

За участю представників сторін:

від позивачів: ОСОБА_1 (в режимі відео конференції)

від відповідача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Стислий виклад позицій сторін по справі, заяви та клопотання сторін. Процесуальні дії, які вчинялись судом.

Позивачі звернулися до суду із позовною вимогою про стягнення з відповідача на їх користь 3599891 грн 04 коп. штрафу за прострочку у наданні послуг за договором №АПС-1121/8 від 08.11.2021 (далі по тексту договір).

Позов обґрунтовано тим, що між позивачем та відповідачем було укладено договір, за умовами якого відповідач був зобов`язаний за завданням позивачів надати послуги (виконати роботи) у строки, зазначені у додатках до договору, а позивачі прийняти та оплатити послуги (роботи) у встановлені строки згідно плану-графіку розрахунків (додаток №5 до договору).

Відповідно до п. 2.1. договору загальна вартість робіт та послуг за договором становить 4148325,00 грн, у т.ч. 3548325,00 грн вартість робіт та 600000,00 грн винагорода за якість, а згідно із додатком №4 до договору виконання робіт складається із п`яти етапів.

Відповідач виконав лише перший етап робіт, тому відповідно до п. 6.6. договору позивачі нарахували штрафні санкції за прострочку виконання робіт (надання послуг) у загальному розмірі 7199782,08 грн, які і просять стягнути на користь кожного із них у сумі по 3599891,04 грн.

При цьому, обґрунтовуючи спільне пред`явлення позову (процесуальну співучасть), позивачі пояснили, що предметом спору є їх спільні права, що випливають із договору.

Тому відповідно до ст. 47 ГПК України позивачі реалізували надане їм право на спільну участь у справі як співпозивачів.

Відповідач позов не визнає з огляду на наступне:

1) Позивачами неправомірно визначено термін виконання другого етапу робіт з 01.04.2022 по 31.12.2022 (визначено строки у позовній заяві), так як датою старту другого етапу робіт, на думку відповідача, є 14.06.2023. Відповідач зазначає, що за умовами договору кожний наступний етап виконується після завершення попереднього. Перший етап робіт (послуг) був прийнятий 27.09.2022 позивачами без зауважень, у тому числі по строкам виконання робіт (надання послуг), що зафіксовано у актах надання послуг №№25, 26 від 27.09.2022 (а.с. 62, 74). З жовтня 2022 по лютий 2023 м. Суми знаходилось серед регіонів з найтривалішими відключеннями електроенергії, та як наслідок, існував нестабільний доступ до мережі Інтернет, а роботи виконувались на сервері позивачів у Волинській області, як правило, віддалено.

Також у грудні 2022 вийшла фінальна версія програмного продукту, який використовував відповідач для виконання робіт (надання послуг), процеси оновлення якого відповідач здійснював з квітня 2023 по 14.06.2023.

2) Відповідач просить суд застосувати ч.1 ст. 233 ГК України та зменшити розмір штрафних санкцій, так як заявлені позивачами вимоги є спробою отримати доходи, а не компенсувати майнові втрати, спричинені цивільним правопорушенням.

Ухвалою суду від 11.12.2023 було відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 15.01.2024.

Ухвалою суду від 15.01.2024 закрите підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 19.02.2024, 11:20 год.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Законодавство, застосоване судом.

Факт укладення між сторонами 08.11.2021 договору не заперечується останніми, договір не визнавався недійсним у судовому порядку, тому є обов`язковим для виконання позивачами та відповідачем відповідно до ст. 629 ЦК України.

Ураховуючи визначений позивачами предмет спору та зазначені в його обґрунтування підстави позову, суду необхідно дослідити та установити наявність (відсутність) факту прострочки виконання відповідачем зобов`язань за договором, та, як наслідок, наявність (відсутність) підстав для застосування штрафних санкцій.

Відповідно до п. 1.4. договору сторони визначили, що укладений договір є змішаним цивільно-правовим договором з елементами договору про надання послуг та договору про виконання робіт. До відносин сторін у даному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, з урахуванням положень даного договору.

Визначення договору підряду міститься у ст. 837 ЦК України, згідно якої за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Також відповідно до ч.1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 846 ЦК України визначає, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Також ст. 905 ЦК України передбачає, що строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Строки виконання робіт (надання послуг) сторони визначили у п. 1.2. договору, згідно якого на умовах даного договору виконавець зобов`язується у встановлені строки за завданням замовника/замовників надати послуги/виконати роботи зазначених в додатках до договору, а замовники прийняти та оплатити зазначені послуги/роботи у встановлені строки згідно Плану-графіку розрахунків, викладеного у Додатку №5 до договору.

У додатку №4 до договору сторони визначили тривалість кожного етапу робіт:

- Етап 1 3,5 календарні місяці;

- Етап 2 9 календарних місяців;

- Етап 3 1,5 календарні місяці;

- Етап 4 1 календарний місяць;

- Етап 5 - 1,5 календарні місяці.

При цьому, у договорі сторони не погодили момент, з якого обчислюється початок виконання робіт (надання послуг) відповідачем.

Сторонами у додатку №5 було погоджено лише план-графік розрахунків за договором (авансові платежі та остаточні платежі), з визначенням початку перебігу строку для здійснення оплат.

Так, авансові платежі здійснюються на протязі 5 робочих днів з моменту підписання договору, а остаточні 5 робочих днів з моменту підписання акту виконаних робіт.

Для визначення початку перебігу строку виконання відповідачем робіт (послуг) за договором суд бере до уваги п. 5.1. договору: «на кожному етапі робіт проводиться тестування, в результаті якого сторони підписують Протокол тестування (додаток №6 до договору). В протоколі зазначається: об`єкт тестування, відповідальні від Виконавця та Замовника, критерії прийняття робіт, зауваження, відмітка про виправлення зауважень, відмітка Прийняття робіт.

Після завершення кожного Етапу робіт на підставі Протоколів тестування із позначкою Виконано підписуються акт приймання-передачі послуг/виконаних робіт за надані послуги.

Під час проведення етапу дослідно-промислової експлуатації сторони складають Протокол відповідності Вимогам до цільової інформаційної системи, згідно облікової політики з переліком необхідних доробок. Замовник буде зобов`язаний прийняти послуги тільки у разі, коли виконавець виправить всі виявлені помилки.

Так, виходячи з аналізу змісту зазначеного пункту договору, можна дійти висновку, що надання послуг відповідачем позивачам здійснюється поетапно після завершення кожного етапу робіт та підписання актів приймання-передачі.

Перший етап робіт був прийнятий позивачами 27.09.2022, що підтверджується актами №№ 25, 26 від 27.09.2022 та не заперечується сторонами.

У зазначених актах представники сторін зазначили, що замовники не мають претензій до виконавця, у т.ч. по строкам виконання робіт.

Таким чином, ураховуючи положення п. 5.1. договору, додатку №4 до договору, наступні етапи робіт (надання послуг) відповідач був зобов`язаний виконати:

- етап №2 з 28.09.2022 по 27.06.2023;

- етап №3 з 28.06.2023 по 13.08.2023;

- етап №4 з 14.08.2023 по 13.09.2023;

- етап №5 з 14.09.2023 по 29.10.2023.

У заяві по суті відповіді на відзив представник позивачів також виклала аналогічні твердження щодо строків виконання другого етапу робіт (а.с. 149).

Відповідно до ч.1 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що прострочка відповідача складає:

- по етапу №2 з 28.06.2023 по 14.11.2023;

- по етапу №3 з 14.08.2023 по 14.11.2023;

- по етапу №4 з 14.09.2023 по 14.11.2023;

- по етапу №5 з 30.10.2023 по 14.11.2023.

(14.11.2023 це дата закінчення нарахування штрафних санкцій самостійно визначена позивачами при розрахунку штрафу).

Судом здійснено перерахунок штрафних санкцій із урахуванням визначених судом періодів прострочки відповідача та визначено, що розмір штрафних санкцій, які нараховуються відповідно до п. 6.6. договору (1% від загальної вартості послуг етапу за кожен день прострочення до дня повного виконання зобов`язань), складає:

- 2 етап 3517682,00 грн;

- 3 етап 208258,62 грн;

- 4 етап 109087,76 грн;

- 5 етап 43507,20 грн, а всього- 3878535,58 грн.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Також ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов`язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно з ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Частиною 1 ст. 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

На підставі вищезазначених приписів законодавства, та ураховуючи, що позивачами помилково було визначено періоди прострочки відповідача, суд визначив, що правомірним є нарахування штрафних санкцій на загальну суму 3878535,58 грн.

Крім цього, як зазначав суд, відповідач у відзиві на позов заявив про зменшення розміру штрафних санкцій з огляду на те, що частиною 1 ст. 233 ГПК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Суд вважає за можливе застосувати право на зменшення розміру штрафних санкцій, ураховуючи наступне:

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного виконання не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 Цивільного кодексу України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

Зокрема, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою.

З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду у справі №902/417/18 (постанова від 18.03.2020) дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір неустойки, штрафу.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, тобто його дискреційними повноваженнями, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Суд має право зменшити штрафні санкції для оптимального балансу інтересів сторін у спорі та запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін спору.

Тому, ураховуючи відсутність доказів на підтвердження понесення позивачами збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань по Договору або погіршення матеріального стану підприємств саме у зв`язку з діями відповідача, а також враховуючи ступінь виконання зобов`язання відповідачем, суд вважає за можливе зменшити розмір визначеного судом штрафу на 80% та стягнути з відповідача на користь позивачів всього 775707 грн 12 коп. штрафних санкцій, тобто по 387853 грн 56 коп. на користь кожного з позивачів.

Також, у зв`язку із неправомірним нарахуванням 3321246,50 грн штрафних санкцій суд відмовляє у позові в цій частині.

Розподіл судових витрат між сторонам.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що судом позовні вимоги позивачів до відповідача задоволені частково, то на відповідача покладаються витрати позивачів із сплати судового збору в розмірі 58178 грн 04 коп., витрати зі сплати судового збору в розмірі 24909 грн 35 коп. покладаються на позивача 1, витрати зі сплати судового збору в розмірі 24909 грн 35 коп. покладаються на позивача 2.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Птахокомплекс «Губин», Товариства з обмеженою відповідальністю «Агідель» до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «А-Про Систем» про стягнення 7199782 грн 08 коп. задовольнити частково.

2. У позові у частині стягнення 3321246 грн 50 коп. штрафних санкцій - відмовити.

3. Клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій (викладене у відзиві на позов) задовольнити.

4. Зменшити розмір штрафних санкцій на 80%.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «А-Про Систем» (вул. Реміснича, буд. 6А, м. Суми, 40004, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Птахокомплекс «Губин» (вул. Ковельська, буд. 2, м. Луцьк, Волинська область, 43016, ) 387853 грн 56 коп. штрафних санкцій, 29089 грн 02 коп. витрат по сплаті судового збору.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «А-Про Систем» (вул. Реміснича, буд. 6А, м. Суми, 40004, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агідель» (вул. Незалежності, буд. 106, м. Торчин, Луцький район, Волинська область, 45612, ) 387853 грн 56 коп. штрафних санкцій, 29089 грн 02 коп. витрат по сплаті судового збору.

7. Судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 24909 грн 35 коп. покласти на позивача 1 - Товариство з обмеженою відповідальністю «Птахокомплекс «Губин».

8. Судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 24909 грн 35 коп. покласти на позивача 2 - Товариство з обмеженою відповідальністю «Агідель».

9. Видати Товариству з обмеженою відповідальністю «Птахокомплекс «Губин» і Товариству з обмеженою відповідальністю «Агідель» накази після набрання рішенням законної сили.

10. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

11. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повні реквізити сторін зазначені у п. 5, 6 резолютивної частини даного рішення.

Повне судове рішення складено 20.02.2024.

Суддя О.Ю. Резніченко