ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

за результатами розгляду заяви

з грошовими вимогами до боржника

22.02.2024м. ДніпроСправа № 904/2730/23

за заявою Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, місто Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, будинок 26; ідентифікаційний код 21910427)

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Павлоградський завод технологічного обладнання" (50000, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Казкова, будинок 58/2; ідентифікаційний код 33019165)

про визнання грошових вимог на суму 209 634,53 грн та 6 056,00 грн судового збору

Суддя Примак С.А.

при секретарі судового засідання Скорик Н.О.

За участі представників сторін:

від заявника: Дьоміна К.М.

від боржника: не з`явився

від ліквідатора: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Справа про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Павлоградський завод технологічного обладнання" перебуває на стадії ліквідації.

До господарського суду 23.01.2024 від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за допомогою системи "Електронний суд" надійшла заява до Товариства з обмеженою відповідальністю "Павлоградський завод технологічного обладнання" про визнання грошових вимог на суму 209 634,53 грн та 6 056,00 грн судового збору.

Ухвалою господарського суду від 26.01.2024 прийнято заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до розгляду у судовому засіданні на 22.02.2024. Зобов`язано арбітражного керуючого Касаткіна Дениса Миколайовича (свідоцтво №1802 від 22.06.2017) розглянути заяву кредитора та повідомити суд про включення заявлених вимог до реєстру або їх відхилення.

До господарського суду 19.02.2024 від ліквідатора надійшло повідомлення №01-32/60-02 від 16.02.2024 про результати розгляду грошових вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідно до якого ліквідатор визнав дані грошові вимоги у повному обсязі.

У судове засідання 22.02.2024 повноважні представники сторін не з`явилися. Про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, наявні докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Грошові вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Павлоградський завод технологічного обладнання".

Щодо заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за списками №№1,2.

З моменту відкриття провадження у справі про банкрутство Товариство з обмеженою відповідальністю "Павлоградський завод технологічного обладнання" та до моменту винесення постанови Господарським судом Дніпропетровської області про визнання боржника банкрутом та введення ліквідаційної процедури у підприємства виникла поточна заборгованість перед Головним управлінням по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме: в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "а", "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (Списки № №1,2) за період з червня 2023 по листопад 2023 року на загальну суму 18 189 грн 77 коп. (в т.ч. 3 205,86 грн за Списком №1 та 14 983,91 грн за Списком №2).

Статтею 13 Закону № 1788 "Про пенсійне забезпечення" визначені категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах. До 17.02.2000 вказана стаття, крім визначення категорій працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, регулювала порядок внесення підприємствами та організаціями плати до Пенсійного фонду, що покривала витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону № 1788.

Законом України "Про внесення змін до деяких законів України" від 17.02.2000 № 1461-III порядок внесення плати на покриття фактичних витрат на виплату і доставку пенсій змінено. А саме - норму, що регулювала дане питання у статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", виключено та врегульовано порядок покриття витрат на виплату та доставку пільгових пенсій шляхом введення окремого виду збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у Закон України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" №400.

Так статтею 2 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" зазначено, що для платників збору, визначених пунктами 1 і 2 частини першої статті 1 цього Закону, крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного падатку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та призначених після дня набрання чинності зазначеним Законом відповідно до пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у період до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до статті 22 Податкового кодексу України, де законодавчо визначене поняття об`єкту оподаткування, встановлено, що об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) та його частина та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.

Враховуючи вищевикладене, законодавцем визначено фактичні витрати на виплату і доставку пенсій призначених на пільгових умовах як елемент збору на обов`язкове державне пенсійне страхування (а саме об`єкт оподаткування), відповідно до Закону №400/97-ВР, який віднесено до поняття страхових внесків, відповідно до Закону №1058-ІV. Законом України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування", передбачено, що платники збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, передбачені статтею 1 цього Закону, повинні сплачувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірах, встановлених статтею 4 цього Закону, що визначається у відсотковому відношенні до об`єкта оподаткування, який передбачений статтею 2 цього Закону.

Зокрема, у відповідності до вимог вищезазначеного Закону, суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об`єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об`єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників, незалежно від форми власності, повинні сплачувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування у 100 % розмірі від об`єкта оподаткування, якими є фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" відповідно до пунктів "а", "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та призначених після дня набрання чинності зазначеним Законом відповідно до пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у період до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до розділу 6 Інструкції "Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України", затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №21-1 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції 16.01.2004 за №64/8663, для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 розділу 2 цієї Інструкції (крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України), відшкодуванню підлягають фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 № 2148-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" та призначених відповідно до частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування":

- особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за Списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України;

- особам, які були зайняті на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У відповідності до пунктів 6.4, 6.5, 6.7, 6.8 розділу 6 Інструкції № 21-1, зі змінами та доповненнями розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20- го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій, а підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. Розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 та додатком 8а до 1 січня поточного року та протягом місяця з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії.

Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць на рахунки органу Пенсійного фонду за місцем його реєстрації.

Пунктом 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058 передбачено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону. Покриття витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" та призначених відповідно до частин другої і третьої статті 114 цього Закону до досягнення пенсійного віку, визначеного статтею 26 цього Закону, здійснюється у такому порядку: підприємства та організації (крім сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України; на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, а також на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 цього Закону, - до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону за раніше діючим порядком.

З огляду на викладені норми законодавчих актів Боржник, як платник збору на обов`язкове державне пенсійне страхування та юридична особа, працівники якої вийшли на пільгову пенсію, зобов`язаний сплачувати Пенсійному фонду збір у 100 % розмірі сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій його працівникам, тобто відшкодувати Пенсійному фонду фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених працівникам Боржника, у повному розмірі.

Відповідно до п. 6.9 Інструкції №21-1 у разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає розрахунок згідно з додатками, зазначеними у пункті 6.4 цієї глави для зазначених підприємств, у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства (крім підприємств, місцезнаходженням яких є вільна економічна зона "Крим"). Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцезнаходженням підприємства, тому управління стягує в судовому порядку заборгованість і по пенсіонерах, яким призначено пенсію в інших районних та міських управліннях Пенсійного фонду України.

Отже, підлягають відшкодуванню витрати кредитора на виплату та доставку пільгових пенсій, в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "а", "б"-"з2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення» за період червень 2023 - листопад 2023 складає 18 189 грн 77 коп., яка у свою чергу складається із заборгованості за Списком №1 - 3 205,86 грн та за Списком №2 - 14 983,91 грн. Даний розмір заборгованості підтверджуються Розрахунком суми заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах та розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У зв`язку з тим, що Боржником не були відшкодовані суми фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, в нього залишилась несплаченою заборгованість перед Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо витрат на виплату і доставку пенсій колишнім працівникам підприємства, які були зайняті на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці (Список№2) та на роботах з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці (Список №1) за період червень 2023 - листопад 2023 року на загальну суму 18 189 грн 77 коп.

Щодо вимог із зобов`язань, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян, шляхом капіталізації у ліквідаційній процедурі відповідних платежів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2022 №1442 "Питання припинення Фонду соціального страхування України та управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України" з 01 січня 2023 року припинено реорганізувавши шляхом приєднання до Пенсійного фонду України Фонд соціального страхування України та його територіальні відділення.

Відповідно до нещасних випадків на виробництві, що сталися із застрахованою особою Товариства з додатковою відповідальністю "Павлоградський завод технологічного обладнання": ОСОБА_1 (далі - Потерпіла особа), органами Пенсійного фонду України провадяться страхові виплати на користь Потерпілої особи.

Порядком капіталізації платежів до Пенсійного фонду України у випадках ліквідації страхувальників, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 04 грудня 2019 року №986 (далі - Порядок №986) передбачена капіталізація платежів до Пенсійного фонду України у випадках ліквідації (зокрема у зв`язку із банкрутством) страхувальника (далі - платежі) для задоволення вимог, що виникли із його зобов`язань внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю застрахованим особам.

Вказані положення кореспондуються з частиною 2 статті 1205 Цивільного кодексу України, якою зумовлено, що у разі ліквідації юридичної особи платежі, належні потерпілому або особам, визначеним статтею 1200 ЦК України, мають бути капіталізовані для виплати їх потерпілому або цим особам у порядку, встановленому законом або іншим нормативно - правовим актом. Капіталізовані платежі, що надійшли у спосіб, передбачений Порядком №986 до Пенсійного фонду України у випадках ліквідації страхувальників, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 72 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закону №1058) є також джерелами формування коштів Пенсійного фонду України.

Відповідно частини третьої Порядку №986, капіталізація платежів проводиться щодо кожної застрахованої особи з урахуванням заборгованості за попередні роки та еобхідних подальших платежів для забезпечення страхових виплат і витрат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Під час капіталізації платежів враховуються заробітна плата потерпілого, відсоток втрати професійної працездатності, витрати на догляд за потерпілим, на реабілітацію, протезування, придбання транспортних засобів, види соціальної допомоги відповідно до медичного висновку, одноразова допомога в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого, а також інші виплати, передбачені законодавством.

За змістом частини 4 Порядку №986, капіталізація платежів перед застрахованими особами або перед особами, визначеними у статті 41 Закону №1105, розраховується на період, що визначається як різниця між середньою очікуваною тривалістю життя для чоловіків і жінок у країні та віком особи на момент її проведення. Відповідно до абзацу 2 частини 8 Порядку №986, суми капіталізованих платежів відповідно до зазначених кредиторських вимог у випадках ліквідації страхувальника перераховуються робочому органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України, у якому страхувальник перебуває на обліку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.02.2023 №95 "Деякі питання капіталізації платежів у випадках ліквідації страхувальників" установлено, що капіталізація платежів у випадках ліквідації (зокрема у зв`язку з банкрутством) страхувальника для задоволення вимог, що виникли із його зобов`язань внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю застрахованих осіб, здійснюється до Пенсійного фонду України у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 04 грудня 2019 № 986.

На підставі викладеного, розрахунок потреби платежів, що підлягає капіталізації для задоволення вимог, що виникли із зобов`язань Страхувальника перед Потерпілою особою, здійснюється наступним чином. ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на момент проведення капіталізації, Потерпіла особа досягнула віку 64 років.

Згідно офіційно опублікованих даних Таблиці смертності та середньої очікуваної тривалості життя за 2021 рік (далі -Таблиця віку), середня очікувана тривалість життя чоловіка при досягненні ним віку 64 років становить 11,40 років.

Відповідно до постанови від 15.03.2022 про призначення потерпілому перерахованої щомісячної страхової виплати відповідно до частини другої статті 37 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" ОСОБА_1 було перераховано щомісячну страхову виплату в розмірі 1169,13 грн.

Відповідно до пунктів 1, 9 Постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року №168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 роц"" з 1 березня 2023 року ОСОБА_1 здійснено перерахунок щомісячної страхової виплати із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) України, установленого пунктом 1 цієї Постанови, у розмірі 1,197. Таким чином розмір щомісячної страхової виплати ОСОБА_2 з 1 березня 2023 року становить (1169,13*1,197) 1399,45 грн.

Виходячи з встановленої суми щомісячної страхової виплати у розмірі 1399,45 грн, капіталізації підлягають платежі з щомісячних страхових виплат за 12 місяців та становить 191 444,76 грн (1399,45 х (11,40 х 12 міс.) =191 444,76 грн). Таким чином, загальна сума коштів, що підлягає капіталізації по Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь Потерпілої особи складає 191 444,76 грн. Враховуючи вищевикладене, загальна сума поточних кредиторських вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області становить 209 634,53 грн

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із статтею 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Частинами 2 та 4 статті 80 Господарського процесуального кодексу України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно частин 3-4 статі 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом частини 1 статті 64 Кодексу України з процедур банкрутства кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цим Кодексом. При цьому:

1) у першу чергу задовольняються: вимоги щодо виплати заборгованості з оплати за виконані роботи та/або надані послуги, а також інші кошти, належні гіг-спеціалістам за гіг-контрактами, укладеними згідно із Законом України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні", та нараховані на ці суми страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі; вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати працюючим та звільненим працівникам банкрута, грошові компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, інші кошти, належні працівникам у зв`язку з оплачуваною відсутністю на роботі (оплата часу простою не з вини працівника, гарантії на час виконання державних або громадських обов`язків, гарантії і компенсації при службових відрядженнях, гарантії для працівників, які направляються для підвищення кваліфікації, гарантії для донорів, гарантії для працівників, які направляються на обстеження до медичного закладу, соціальні виплати у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів підприємства тощо), а також вихідна допомога, належна працівникам у зв`язку з припиненням трудових відносин, та нараховані на ці суми страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі; вимоги щодо виплати заборгованості із компенсації збитків, завданих Державному бюджету України внаслідок виконання рішень Європейського суду з прав людини, постановлених проти України; вимоги кредиторів за договорами страхування; витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді; витрати кредиторів на проведення аудиту, якщо аудит проводився за рішенням господарського суду за рахунок їхніх коштів;

2) у другу чергу задовольняються: вимоги із зобов`язань, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян, шляхом капіталізації у ліквідаційній процедурі відповідних платежів, у тому числі до Фонду соціального страхування України за громадян, які застраховані в цьому фонді, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, зобов`язань із сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, крім вимог, задоволених позачергово, з повернення невикористаних коштів Фонду соціального страхування України, а також вимоги громадян - довірителів (вкладників) довірчих товариств або інших суб`єктів підприємницької діяльності, які залучали майно (кошти) довірителів (вкладників);

3) у третю чергу задовольняються: вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів); вимоги центрального органу виконавчої влади, що здійснює управління державним резервом;

4) у четверту чергу задовольняються вимоги кредиторів, не забезпечені заставою;

5) у п`яту чергу задовольняються вимоги щодо повернення внесків членів трудового колективу до статутного капіталу підприємства;

6) у шосту чергу задовольняються інші вимоги.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд вважає за необхідне визнати грошові вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Павлоградський завод технологічного обладнання" на суму 6 056,00 грн (судовий збір) - 1 черга задоволення вимог кредиторів, 191 444,76 грн - 2 черга задоволення вимог кредиторів та 18 189,77 грн - 4 черга задоволення вимог кредиторів.

Керуючись статтями 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, статтею 45 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати грошові вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Павлоградський завод технологічного обладнання" на суму 6 056,00 грн (судовий збір) - 1 черга задоволення вимог кредиторів, 191 444,76 грн - 2 черга задоволення вимог кредиторів та 18 189,77 грн - 4 черга задоволення вимог кредиторів.

Ухвала набирає законної сили - 22.02.2024 та може бути оскаржена у 10-ти денний строк до Центрального апеляційного господарського суду.

Суддя С.А. Примак