ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2024 Справа № 917/1325/23

За позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", вул. Шолуденка, 1, м. Київ, 04116

до Комунального підприємство "Тепловодсервіс" Миргородської міської ради, вул. Усика Якова, 7, м. Миргород, Полтавська область, 37600

про стягнення 25 603 736,20 грн.

Суддя Погрібна С.В.

Секретар судового засідання Лепій О.В.

Представники згідно протоколу судового засідання.

Суть справи. До Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" до Комунального підприємство "Тепловодсервіс" Миргородської міської ради про стягнення 25 603 736,20 грн сплати заборгованості згідно Договору № 8067-ПСО(ТКЕ)-24 про постачання природного газу.

Ухвалою суду від 26.07.2023 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 17.08.2023.

Станом на 17.08.2023 відзив від відповідача не надходив. Ухвала про порушення провадження, що направлялась на адресу відповідача повернулась без вручення адресату, з відміткою - за закінченням терміну зберігання. Вказана в позовній заяві адреса відповідача відповідає адресі реєстрації згідно відомостей з ЄДР.

Ухвалою суду від 17.08.2023 продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів; відкладено підготовче засідання на 07.11.2023, 10:30. Наступне судове засідання призначалось суддею з урахуванням строку запланованої відпустки.

Ухвала суду від 17.08.2023 надсилалась відповідачу на адресу Комунального підприємства "Тепловодсервіс" Миргородської міської ради - вул. Усика Якова, 7, м. Миргород, Полтавська область, 37600. Однак, станом на 07.11.2023 докази отримання відповідної ухвали відповідачем в матеріалах справи відсутні.

Ухвалою суду від 07.11.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.12.2023, 11:30.

12.12.2023 від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх. №15961).

Ухвалою суду від 12.12.2023 відкладено розгляд справи на 30.01.2024.

Від відповідача надійшли клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку з перебуванням юриста на лікарняному (вх. № 1193 від 29.01.2024, № 1236 від 30.01.2024).

Подане відповідачем клопотання розглянуто судом в судовому засіданні 30.01.2024 та відмовлено у його задоволенні, оскільки останнє є необґрунтованим. Судом відкладався розгляд справи за клопотанням відповідача, останній відзив на позовну заяву не надавав, будь-які клопотання, які підлягають розгляду в підготовчому засіданні в матеріалах справи відсутні. Відповідач не скористався наданим йому правом на судовий захист. Відповідні клопотання про відкладення судового засідання свідчать лише про затягування розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

В судовому засіданні 30.01.2024 представником позивача викладено зміст позовних вимог. Судом були з`ясовані обставини справи та досліджено наявні в матеріалах справи докази.

Представнику надано заключне слово, який підтримав свою позицію викладену письмово та озвучену в судовому засіданні.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, суд розглядає спір за наявними матеріалами.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Встановивши всі обставини справи та дослідивши надані документальні докази, суд встановив, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (Позивач, Постачальник) та Комунальним підприємством «Миргородтеплоенерго» Миргородської міської ради (Споживач) 26.09.2022 було укладено Договір № 8067-ПСО(ТКЕ)-24 про постачання природного газу (Договір).

Засновником Комунального підприємства «Миргородтеплоенерго» Миргородської міської ради (код СДРПОУ - 25682207) є Миргородська міська рада.

Рішенням № 110 Миргородської міської ради від 24.05.2023 «Про реорганізацію Комунальних підприємств «Миргородтеплоенерго» та «Миргородводоканал» Миргородської міської ради» визначено: «Припинити Комунальне підприємство "Миргородтеплоенерго" Миргородської міської ради, місцезнаходження: 37600, Полтавська область, місто Миргород, провулок Луговий, будинок 11, код СДРПОУ 25682207 (далі - КП "Миргородтеплоенерго") в результаті реорганізації шляхом приєднання до Комунального підприємства "Тепловодсервіс" Миргородської міської ради, місцезнаходження: 37600, Полтавська область, місто Миргород, вулиця Я.Усика, будинок 7, код СДРПОУ 45136285 (далі - КП "Тепловодсервіс").

Установити, що КП «Тепловодсервіс» є правонаступником майна, прав та обов`язків КП «Миргородтеплоенерго» (п. 1, 1.1 Рішення, а.с. 95-99).

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві природний газ, а Споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього Договору.

Постачальник передає Споживачу на умовах цього Договору замовлений Споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з вересня 2022 року по березень 2023 року (включно), в кількості 6949,913 тис.куб.метрів (п. 2.1 Договору).

Споживач підтверджує, що замовлені ним обсяги природного газу, які зазначені в п. 2.1 цього Договору повністю покривають потреби Споживача у відповідному розрахунковому періоді для потреб, визначених пунктом 1.2 цього Договору.

Обсяг І (фіксований) природного газу використовується Споживачем для потреб виробництва теплової енергії для надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води населенню та/ або постачання теплової енергії як товарної продукції для зазначених потреб.

Обсяг ІІІ (фіксований) природного газу використовується Споживачем для виробництва теплової енергії для надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води бюджетним установам, організаціям, релігійним організаціям, підприємствам, установам та організаціям, що перебувають в управлінні Державного управління справами, та/або постачання теплової енергії як товарної продукції для зазначених потреб.

Обсяг ІІ природного газу використовується Споживачем для потреб, відмінних від тих, що покриваються за рахунок обсягів І (фіксований) та ІІІ (фіксований) (п.2.2.1 Договору).

Постачальник передає Споживачу у загальному потоці природний газ у внутрішній точці виходу з газотранспортної системи.

Право власності на природним газ переходить від Постачальника до Споживача після підписання актів приймання-передачі Після переходу права власності на природний газ Споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ (п. 3.1 Договору).

Відповідно до пункту 5.1 Договору, Споживач здійснює розрахунок за придбані обсяги природного газу в наступному порядку:

- 70 відсотків вартості фактично переданого відповідно до акту/актів приймання-передачі природного газу до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу;

- остаточний розрахунок за фактично переданий у відповідно до акту/актів приймання-передачі природний газ - до 15-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем в якому Споживач повинен був сплатити 70 відсотків грошових коштів за відповідний розрахунковий період.

В період з жовтня 2022 року по квітень 2023 року між сторонами було підписано ряд Додаткових угод, щодо обсягів газу, строку дії Договору, тощо (а.с. 32-41).

На виконання умов Договору Позивачем було поставлено Споживачу визначений умовами Договору обсяг природного газу, однак Споживачем в порушення умов Договору його вартість сплачена в повному обсязі не була.

Постачання газу підтверджується підписаними Сторонами Актами приймання-передачі з жовтня 2022 по квітень 2023 (а.с. 42-62).

Так, як вказує Позивач, за вказаний період станом на 15.06.2023 за Відповідачем рахується заборгованість в сумі 25 603 736,20 грн.

Відсутність оплати з боку Відповідача підтверджується випискою банку долученою до матеріалів справи (а.с. 63) та випискою по рахунку (а.с. 64-93).

Відповідач викладені обставини не спростував, доказів протилежного не надав.

При прийнятті рішення судом враховано наступне.

Відповідно до статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання.

Згідно зі статтею 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 174 Господарського кодексу України серед підстав виникнення господарських зобов`язань передбачено господарські Договори.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно статті 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов`язки відповідно до договору.

За статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Зазначені положення викладені і в статті 193 ГК України.

Враховуючи правову природу укладених між сторонами Договорів, кореспондуючи права та обов`язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини поставки.

Частинами 1 та 2 статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 629 ЦК України встановлена обов`язковість договору для виконання сторонами.

Відповідно до пункту 5.4 Договору оплата за природний газ здійснюється Споживачем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника, зазначений в розділі 14 цього Договору. Споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 5.1 цього Договору. Кошти, які надійшли від Споживача, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за попередні розрахункові періоди за цим Договором.

Згідно зі статтею 202 Господарського кодексу України та статтею 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Матеріали справи свідчать про належне виконання Позивачем своїх зобов`язань щодо поставки природного газу, Відповідач в свою чергу взяті на себе зобов`язання щодо повної оплати не виконав.

Враховуючи викладене вимога Позивача про стягнення основного боргу в розмірі 25 603 736,20 грн є обґрунтованою, підтвердженою матеріалами справи, Відповідачем не спростована, а відтак підлягає задоволенню.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору у відповідності до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на Відповідача.

Згідно статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Керуючись статтями 126, 129, 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємство "Тепловодсервіс" Миргородської міської ради, вул. Усика Якова, 7, м. Миргород, Полтавська область, 37600, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", вул. Шолуденка, 1, м. Київ, 04116, ) 25 603 736,20 грн основного боргу та 384 056,04 грн витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1, 2 статті 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку і строки, встановлені статтями 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 13.02.2024.

Суддя Погрібна С.В.