РІШЕННЯ

30 січня 2024 року м. ТернопільСправа № 921/446/23

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гевка В.Л. за участі секретаря судового засідання Карпи М.Ю.

розглянувши у порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом: Дочірнього підприємства Івано-Франківський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України, 76018, вул. Є. Петрушевича, 1 м. Івано-Франківськ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю БМБУД, 47734, Тернопільська обл., Тернопільський р-н., с. Настасів, вул. Плебанівка, буд. 712/9

про стягнення заборгованості у сумі 698 833 грн 16 коп., з яких: 598 659 грн 20 коп. основний борг, 12 076 грн 78 коп. 3% річних, 55 823 грн 94 коп. інфляційні втрати, 32 273 грн 21 коп. пеня.

За участі представників:

Позивача: не з`явився ;

Відповідача : не з`явився.

1. Суть та рух справи.

Позивач - Дочірнє підприємство Івано-Франківський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України звернувся до Господарського суду Тернопільської області з позовною заявою до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю БМБУД про стягнення заборгованості у сумі 698 833 грн 16 коп., з яких: 598 659 грн 20 коп. основний борг, 12 076 грн 78 коп. 3% річних, 55 823 грн 94 коп. інфляційні втрати, 32 273 грн 21 коп. пеня.

Ухвалою суду від 03.07.2023 позовну заяву вих. №09-02/328 від 20.06.2023 від 20.06.2023 (вх.№ 488 від 29.06.2023) Дочірнього підприємства Івано-Франківський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою від 20.07.2023 судом, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання вперше призначено на 29.08.2023.

Ухвалами суду, в порядку статті 183 ГПК України, неодноразово відкладалось підготовче судове засідання та його розгляд продовжувався з підстав, зазначених в ухвалах.

У судовому засіданні 17.10.2023 судом продовжено строк підготовчого провадження до 13.11.2023, закрито підготовче провадження з 14.11.2023 та призначено справу до судового розгляду по суті на 14.11.2023, без постановлення окремого процесуального документу із зазначенням про постановлення ухвали про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті у протоколі судового засідання, відповідно до пункту 7 частини 2 статті 223 ГПК України.

У судовому засіданні 14.11.2023 відкрито розгляд справи по суті.

В порядку статті 216 ГПК України, судове засідання по розгляду справи по суті неодноразово відкладалось з підстав, зазначених в ухвалах суду, востаннє на 30.01.2024.

У призначене судове засідання представники позивача та відповідача не з`явилися, будь яких заяв чи клопотань суду не надали.

Частиною 1 статті 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи наведене, суд визнав за можливе розглянути справу без участі представників сторін, за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 30.01.2024 суд видалився до нарадчої кімнати та після повернення з нарадчої кімнати ухвалив скорочену (вступну та резолютивну) частини рішення.

2. Аргументи сторін.

2.1. Аргументація позивача.

Позовні вимоги, викладені позивачем у позовній заяві та підтримані його представницею у судових засіданнях, обґрунтовані тим, що відповідачем порушено умови договору оренди індивідуально визначеного майна в частині своєчасної та повної орендної плати за користування ним.

На підставі невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо проведення орендної плати, ДП Івано-Франківський облавтодор ВАТ Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України звернулось до суду про захист свого порушеного майнового права.

2.2. Правова позиція відповідача.

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю БМБУД участі уповноваженого представника у судовому засіданні 30.01.2024 не забезпечив, проте у відзиві на позовну заяву проти позовних вимог заперечує із посиланням на те, що обов`язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у сторін договору первинних документів, що підтверджують здійснення господарської операції. При цьому акцентує увагу, що надані позивачем документи лише містять інформацію про господарські операції, проте не підтверджують її здійснення. Свої заперечення, зокрема, мотивує тим, що у наданих позивачем актах надання послуг відсутні особисті підписи сторін, також, не надано доказів щодо направлення рахунків відповідачу та доказів реєстрації податкових накладних зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних.

3. Фактичні обставини, встановлені судом. Мотивована оцінка судом аргументів, наведених учасниками справи. Висновки суду із посиланням на норми закону.

Розглянувши матеріали справи, доводи позивача, заперечення відповідача, дослідивши норми чинного законодавства, оцінивши подані докази в їх сукупності, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, судом встановлено таке.

Предметом спору є заявлені вимоги позивача Дочірнього підприємства Івано-Франківський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України про стягнення з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю БМБУД заборгованості по орендній платі у сумі 698 833 грн 16 коп.

Як вбачається із матеріалів справи, 11.12.2020 між Дочірнім підприємством Івано-Франківський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України (далі по тексту Орендодавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю БМБУД (далі по тексту відповідач, Орендар) був укладений договір оренди №12/12/20 (далі по тексту - договір).

Пунктом 2.1. договору оренди встановлено, що орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору, згідно з Актом приймання-передачі вказаного майна. Акт прийому-передачі Майна підписується Сторонами в строк, що не перевищує 5 (днів) робочих днів з дати укладення цього Договору.

Майно залишається у господарському віданні ДП "Івано-Франківський облавтодор", а Орендар користується ним протягом строку дії Договору оренди. (п.2.3. договору).

У разі припинення цього Договору, майно повертається Орендарем Орендодавцю за Актом приймання-передачі в день закінчення дії Договору. Майно вважається поверненим Орендодавцю з моменту підписання сторонами Акта приймання-передачі. (п.2.4. договору).

Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць. Орендна плата становить за базовий місяць розрахунку листопад 2020р. 23 184,62 грн без врахування ПДВ. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством. (п.3.1. договору).

Орендна плата за перший місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за період з першого числа місяця, наступного за базовим, до першого місяця оренди та на індекс інфляції за перший місяць оренди. (п. 3.2. договору).

Відповідно до п.3.4. договору оренди орендна плата перераховується на розрахунковий рахунок Орендодавця в розмірі 100% щомісяця не пізніше 20 числа місяця наступного за звітним, відповідно до наданих Орендодавцем рахунків.

У відповідності до п.4.2. договору Орендар зобов`язується своєчасно та в повному обсязі вносити на розрахунковий рахунок Орендодавця орендну плату, суму відшкодування плати за комунальні та інші послуги (якщо такі надаються), плату за послуги, які надає Орендодавець (якщо такі надаються) та компенсацію податку на землю шляхом щомісячних перерахувань до 10 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до наданих Орендодавцем рахунків та наданих Орендодавцем рахунків та надавати Орендодавцеві інформацію про перерахування орендної плати.

Згідно п.6.5. договору Орендодавець зобов`язаний, серед іншого, своєчасно нараховувати і сплачувати у встановленому законодавством порядку податок на додану вартість. Своєчасно складати та надсилати на реєстрацію в Єдиний реєстр податкових накладних, податкові накладні згідно даного Договору.

Згідно умов даного договору та у відповідності до Акта прийому-передачі об`єкта оренди від 14.12.2020 Дочірнє підприємство Івано-Франківський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України передало Товариству з обмеженою відповідальністю БМБУД у строкове, платне користування наступне індивідуально визначене майно, а саме : коток самохідний VP-2400, д.н.з. НОМЕР_1 , 2003 року випуску, вартістю 784 700,00 грн, яке знаходиться за адресою : м. Івано-Франківськ, вул. Целевича, 36 та обліковується на балансі філії "Івано-Франківський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги. України" : самохідний VP-2400, д.н. НОМЕР_1 , 2003 року випуску.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що позивачем ДП Івано-Франківський облавтодор ВАТ Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України на виконання укладеного договору оренди та згідно Акту прийому-передачі об`єкта оренди від 14.12.2020, передано відповідачу ТОВ БМБУД на правах оренди вказане вище майно вартістю 784 700,00 грн в тимчасове платне користування.

Проте, відповідачем всупереч договірних зобов`язань, за користування об`єктом оренди розрахунків в повному обсязі не проведено, що призвело до наявності заборгованості по орендній платі. Зокрема, на підтвердження заявленої до стягнення суми заборгованості позивачем надано суду копії актів за період з січня 2022 року по травень 2023 року, що є первинними документами, а саме Акти надання послуг :

- №32 від 31 січня 2022 року ;

- №32 від 28 лютого 2022 року ;

- №30 від 31 березня 2022 року ;

- №30 від 29 квітня 2022 року ;

- №29 від 31 травня 2022 року ;

- №31 від 30 червня 2022 року ;

- №22 від 29 липня 2022 року ;

- №20 від 31 серпня 2022 року ;

- №23 від 30 вересня 2022 року ;

- №23 від 31 жовтня 2022 року ;

- №22 від 30 листопада 2022 року ;

- №26 від 31 грудня 2022 року ;

- №118 від 31 березня 2023 року ;

- №52 від 31 січня 2023 року ;

- №66 від 28 лютого 2023 року ;

- №183 від 30 квітня 2023 року ;

- №237 від 31 травня 2023 року.

При цьому суд, стосовно тверджень відповідача, що вказані акти не відповідають вимогам оформлення у відповідності до ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а тому не підтверджують здійснення господарської операції, зазначає таке.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вказаний перелік обов`язкових реквізитів кореспондується з пунктом 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995 (далі - Положення), згідно якого первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Суд, надавши оцінку наявним у справі Актам надання послуг, зазначає, що вказані докази містять всі необхідні реквізити та складені у відповідності до вимог Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку.

Крім того, матеріалами справи підтверджується той факт, що на адресу відповідача були надіслані відповідні рахунки на оплату, а саме :

Рахунок-фактура №32 від 31 січня 2022 р.; Рахунок-фактура №32 від 28 лютого 2022 р.; Рахунок-фактура №32 від 31 січня 2022 р.; Рахунок-фактура №30 від 31 березня 2022 р.; Рахунок-фактура №30 від 29 квітня 2022 р.; Рахунок-фактура №29 від 31 травня 2022 р.; Рахунок-фактура №31 від 30 червня 2022 р.; Рахунок-фактура №22 від 29 липня 2022 р.; Рахунок-фактура №20 від 31 серпня 2022 р.; Рахунок-фактура №23 від 30 вересня 2022 р.; Рахунок-фактура №23 від 31 жовтня 2022 р.; Рахунок-фактура №32 від 31 січня 2022 р.; Рахунок-фактура №22 від 30 листопада 2022 р.; Рахунок-фактура №26 від 31 грудня 2022 р.; Рахунок на оплату №71 від 31 січня 2023 р.; Рахунок на оплату №100 від 28 лютого 2023 р.; Рахунок на оплату № 150 від 31 березня 2023 р.; Рахунок на оплату №271 від 30 квітня 2023 р.; Рахунок на оплату №278 від 31 травня 2023 р.

На підтвердження своїх доводів щодо виконання умов договору оренди №12/12/20 від 11.12.2020 року, позивачем надано, також, податкові накладні, які були складені у відповідності до вказаного договору, а саме :

№7 від 28.02.2021 на суму 23697,39 грн ;

№10 від 31.01.2021 на суму 23 697,39 грн;

№12 від 30.04.2021 на суму 24 511,62 грн;

№12 від 31.03.2021 на суму 24 341,24 грн;

№31 від 30.09.2021 на суму 25 153,24 грн;

№31 від 31.08.2021 на суму 24 854,99 грн;

№31 від 31.10.2021 на суму 25 379,61 грн;

№32 від 30.11.2021 на суму 25 582,64 грн;

№32 від 31.07.2021 на суму 24 904,80 грн;

№34 від 31.05.2021 на суму 24 830,27 грн;

№35 від 30.06.2021 на суму 24 879,93 грн;

№34 від 31.12.2021 на суму 25736,13 грн;

№22 від 29.07.2022 на суму 30 428,42 грн;

№23 від 30.09.2022 на суму 31 347,62 грн;

№23 від 30.11.2022 на суму 32 356,23 грн;

№26 від 31.12.2022 на суму 32 582,73 грн;

№29 від 31.05.2022 на суму 29 308,36 грн;

№30 від 31.03.2022 на суму 27 679,77 грн;

№31 від 30.06.2022 на суму 30 216,91 грн;

№32 від 31.01.2022 на суму 26 070,69 грн;

№32 від 28.02.2022 на суму 26 487,82 грн;

№20 від 31.08.2022 на суму 30 763,13 грн;

№23 від 31.10.2022 на суму 32 131,31 грн;

№30 від 30.04.2022 на суму 28 537,84 грн;

№52 від 31.01.2023 на суму 32 843,39 грн;

№6 від 30.04.2023 на суму 33 636,53 грн;

№6 від 31.03.2023 на суму 33 569,39 грн;

№12 від 31.05.2023 на суму 33 804,71 грн;

№12 від 31.07.2023 на суму 33 870,69 грн;

№12 від 31.08.2023 на суму 33 396,50 грн;

№18 від 30.06.2023 на суму 34 075,15 грн;

№64 від 28.02.2023 на суму 33 073,29 грн;

№6 від 31.12.2020 на суму 13 583,16 грн.

Окрім цього, до матеріалів справи долучено, також, квитанції складені податковою інспекцією у відповідності до пунктів 12,13 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 р. №1246 як підтвердження відповідності податкової накладної затвердженому формату (стандарту), чинності кваліфікованого електронного підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкових накладних.

Таким чином, в процесі розгляду справи судом, із наявних у матеріалах справи доказів, встановлено, що сума основної заборгованості, станом на час звернення позивача із позовом до суду, складає 598 659,20 грн.

При цьому, надавши оцінку запереченням відповідача щодо невідповідності поданих позивачем доказів, а також щодо факту оренди майна та визначеної суми заборгованості, суд має за необхідне зазначити, що вказані заперечення не підтверджено жодними доказами у справі, які б спростовували заявлену до стягнення суму боргу.

Натомість, судом встановлено, що відповідач жодного разу з моменту отримання майна в оренду не повертав орендоване майно та не висловлював заперечень щодо отримання послуг оренди за договором оренди. Суд, також, зазначає те, що оскільки відповідачем не заперечено факту оплатного користування майном за договором оренди з 14.12.2020 по 20.06.2023, а тому беззаперечним та доведеним є факт користування майном протягом періоду, за який позивачем заявлено до стягнення суму заборгованості.

3.1. Щодо суми основного боргу.

Частинами 1,6 статті 283 ГК України передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Згідно з частинами 3,4 статті 285 ГК України орендар зобов`язаний берегти орендоване майно відповідно до умов договору, запобігаючи його псуванню або пошкодженню, та своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Орендар відшкодовує орендодавцю вартість орендованого майна у разі відчуження цього майна або його знищення чи псування з вини орендаря. Орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі (частини 1,4 статті 286 ГК України).

Відповідно до частин 1,5 статті 762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Приписами статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом положень статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Аналогічні положення містяться у статтях 525, 526 ЦК України.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як визначено статтею 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (п. 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц).

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей" .... Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що ТОВ "БМБУД" з 14.12.2020 по 20.06.2023 користується майном Дочірнього підприємства Івано-Франківський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України, при цьому за період користування не повертав орендоване майно та не висловлював заперечень щодо отримання послуг оренди за договором оренди як і не заперечував з приводу розміру заявленої суми заборгованості.

Також, судом встановлено та не спростовано відповідачем, що всупереч договірних зобов`язань, станом на час звернення позивача із позовом до суду (29.06.2023) Товариством з обмеженою відповідальністю "БМБУД", в порушення Договору оренди №12/12/20 від 11.12.2020, не оплачено заборгованість за користування орендованим котком самохідним VP-2400, д.н.з. НОМЕР_1 , 2003 року випуску, а тому позовні вимоги в частині сплати основного боргу в сумі 598 659,20 грн підлягають задоволенню в повному обсязі, як доведені, обґрунтовані та підтверджені належними доказами.

3.2. Щодо 3% річних та інфляційних нарахувань.

Із змісту статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем належними доказами підтверджено допущене відповідачем прострочення виконання грошових зобов`язань перед позивачем, що дає правові підстави останньому застосувати до відповідача відповідальність, передбачену статтею 625 Цивільного кодексу України.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Невиконання відповідачем зобов`язання умов договору в частині сплати коштів за орендоване ним майно, є підставою для стягнення на користь позивача інфляційних втрат за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми, які входять до складу грошового зобов`язання, оскільки боржник зобов`язаний відшкодувати інфляційні втрати від знецінення несплачених коштів за час дії договору оренди.

Слід відмітити, що приписи статті 625 ЦК України про розмір 3% процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки сторони в договорі не передбачили інший розмір процентів річних, то стягненню підлягають три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення.

Загальний розмір нарахованих 3% річних від основного боргу складає 12 076,78 грн, згідно детального розрахунку, здійсненого у додатку №2 до цього позову.

Згідно із усталеною судовою практикою Верховного Суду застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань "господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості".

Судом досліджено проведений позивачем розрахунок заявлених до стягнення сум інфляційних втрат та 3% річних та встановлено, що вони проведені у відповідності до норм чинного законодавства та умов укладеного правочину. При здійсненні нарахувань позивачем взято до уваги проведені відповідачем оплати. Заявлені до стягнення суми нараховано в межах визначеного чинним законодавством можливого періоду нарахування таких.

Здійснивши перевірку правильності нарахування 3% річних за допомогою програми: «ips.ligazakon.net/calculator» за період з 21.01.2021 по 21.06.2023, судом встановлено, що розрахунок 3% річних складає 12 677 грн 70 коп., тоді коли позивачем заявлено 12 076,78 грн. Враховуючи, що заявлений розмір не перевищує суму, на яку позивач має право, господарський суд, не виходячи за межі позовних вимог задовольняє позов в частині інфляційних втрат в межах заявленої суми.

Крім того, у відповідності до вищенаведених норм, позивач нарахував відповідачу 55 823 грн 94 коп. інфляційних втрат.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат здійснюється окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається із суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) спостерігалася інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто відбулося дефляція).

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18.

Також у постанові Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18, з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 04.06.2019 у справі №916/190/18, зазначено, що нарахування інфляційних втрат за наступний період з урахуванням збільшення суми боргу на індекс інфляції попереднього місяця є обґрунтованим, оскільки інфляційні втрати не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобовґязання.

Згідно пункту 3.2. договору оренди №12/12/20 від 11.12.2020 орендна плата за перший місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за період з першого числа місяця, наступного за базовим, до першого місяця оренди та на індекс інфляції за перший місяць оренди.

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць, відповідно до наданих орендодавцем рахунків.

Суд, перевіривши вірність нарахування інфляційних втрат за допомогою програми: «ips.ligazakon.net/calculator», встановив що з урахуванням періоду за який здійснено нарахування та суми боргу, на яке воно здійснено, і які визначені позивачем та відповідають умовам договору і обставинам прострочення оплати за орендоване майно при обрахунку вірною є сума інфляційних втрат у розмірі 57 633 грн 22 коп., а не 55 823 грн 94 коп., як зазначено позивачем у своїх розрахунках.

Проте, враховуючи, що суд при прийнятті рішення не може вийти за межі позовних вимог, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат 55 823 грн 94 коп., нарахованих за період з 21.01.2021 по 21.06.2023 вважає правомірно заявленими та такими, що підлягають до задоволення.

3.3. Щодо нарахування пені.

Відповідно до частини 1 статті 229 ГК України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Статтею 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини 1 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов"язань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності.

Згідно з положеннями Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання.

За умовами п.3.3. договору орендна плата перераховується Орендарем на розрахунковий рахунок Орендодавця здійснюється орендарем самостійно в розмірі 100% щомісяця не пізніше 20 числа місяця наступного за звітним, відповідно до наданих Орендодавцем рахунків.

Зміна розміру орендної плати у будь-якому випадку оформлюється додатковими угодами між Сторонами. (п.3.4. договору).

Пунктом 8.3. договору сторонами погоджено, у разі затримки внесення орендної плати, плати за утримання та інших платежів, обумовлених в т.ч. і Додатковими угодами, Орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день такої затримки (включаючи день оплати), але не більше 10% простроченого платежу.

Позивачем нараховано та заявлено до стягнення 32 273 грн 21 коп. пені за період з 01.07.2022 по 20.06.2023.

Згідно з частиною 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Однак пунктом 7 Розділу IX Прикінцевих положень ГК України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Вказаний пункт був введений в дію на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30 березня 2020 року № 540-IX (далі - Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX), який набрав чинності з 2 квітня 2020 року.

Наразі на всій території України триває карантин, який установлений згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" № 211 з 12 березня 2020 року та продовжений згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 р. №1423 до 30 квітня 2023 року.

За таких обставин, дія Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX фактично надає можливість нараховувати штрафні санкції більше, ніж за шість місяців.

Останнім днем шестимісячного строку для нарахування пені по спірному орендному платежу є 21 січня 2023 року. Однак, оскільки Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX, який набрав чинності з 2 квітня 2020 року, продовжено вказаний шестимісячний строк на період дії карантину, тому позивач правомірно нарахував пеню по зазначеній заборгованості по 20 червня 2023 року.

Разом з тим, здійснивши за допомогою програми: «ips.ligazakon.net/calculator» власний перерахунок пені з урахуванням періоду нарахування визначеного позивачем, що є його правом, та із урахуванням пунктів 3.3., 8.3. договору оренди №12/12/20 від 11.12.2020, суд вважає правомірно та належним чином обрахованою, не запереченою відповідачем та такою, що підлягає до задоволення пеню у розмірі 26 743 грн 27 коп., що обрахована за період з 21.08.2022 по 20.06.2023.

В частині заявленої до стягнення пені в розмірі 5 529,94 грн відмовити у позові, як безпідставно нарахованій.

3.4. Загальний висновок.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю БМБУД на користь Дочірнього підприємства Івано-Франківський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України - 693 303 грн 19 коп., з яких: 598 659 грн 20 коп. основний борг, 12 076 грн 78 коп. 3% річних, 55 823 грн 94 коп. інфляційні втрати, 26 743,27 грн пеня.

4. Судові витрати.

Відповідно до частин 1,2 статті 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем, при зверненні до суду сплачено судового збору 10 482 грн 50 коп (платіжне доручення №148 від 20.06.2023).

Так, частиною 9 статті 129 ГПК України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

При цьому, суд вважає за необхідне скористатись своїм правом визначеним частиною 9 статті 129 ГПК України та покласти судові витрати повністю на відповідача у справі так як вважає, що спір у справі виник внаслідок невиконання ним зобов`язань з оплати за користування орендованим майном.

А тому суд, використовуючи право, надане йому частиною 9 статті 129 ГПК України судові витрати понесені позивачем покладає повністю на відповідача у справі та присуджує стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю БМБУД на користь Дочірнього підприємства Івано-Франківський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України 10 482 грн 50 коп. судового збору.

Враховуючи зазначене вище, керуючись положеннями статей 2, 42, 86, ч. 9 статті 129, статтями 233, 236, 238, 241, з 253 по 259 у сукупності з іншими статтями Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю БМБУД на користь Дочірнього підприємства Івано-Франківський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України заборгованості у сумі 693 303 (шістсот дев`яносто три тисячі триста три) грн 19 коп., з яких: 598 659 (п`ятсот дев`яносто вісім тисяч шістсот п`ятдесят дев`ять) грн 20 коп. основний борг, 12 076 (дванадцять тисяч сімдесят шість) грн 78 коп. 3% річних, 55 823 (п`ятдесят п`ять тисяч вісімсот двадцять три) грн 94 коп. інфляційні втрати, 26 743 (двадцять шість тисяч сімсот сорок три) грн 27 коп. пеня.

3. В задоволенні пені в розмірі 5 529,94 грн, відмовити у позові, як безпідставно нарахованій.

4. Судові витрати покласти на відповідача у справі.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю БМБУД на користь Дочірнього підприємства Івано-Франківський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України 10 482 (десять тисяч чотириста вісімдесят дві) грн 50 коп. судового збору.

6. Накази видати після набрання рішенням суду законної сили.

Позивач : Дочірнє підприємство Івано-Франківський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України, 76018, вул. Є. Петрушевича, 1 м. Івано-Франківськ, () ;

Відповідач : Товариство з обмеженою відповідальністю БМБУД, 47734, Тернопільська обл., Тернопільський р-н., с. Настасів, вул. Плебанівка, буд. 712/9, ().

Рішення господарського суду набирає законної сили у порядку статті 241 ГПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у порядку, визначеному статтями з 253 по 259 ГПК України. Повне рішення складено (з урахуванням відпустки судді) 19.02.2024.

Повний текст рішення надіслати учасникам справи до їх електронних кабінетів в електронній формі із застосуванням ЄСІТС в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про ЄСІТС.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб -порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя В.Л. Гевко