УХВАЛА

м. Київ

14.02.2024Справа № 910/2865/22

За скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія КИТ"

на дії (бездіяльнсіть) державного виконавця

За позовом Антимонопольного комітету України;

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія КИТ";

про стягнення 8 522 718,66 грн.

Суддя О. В. Мандриченко

Представники: не викликалися.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Антимонопольного комітету України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія КИТ", в якому позивач просить стягнути з відповідача 4 261 359,33 грн штрафу та 4 261 359,33 грн пені.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем не виконано рішення Антимонопольного комітету України № 640-р від 15.10.2020 у встановлений законодавством строк.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.11.2022 позов задоволено повністю, а саме: стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія КИТ" штраф у розмірі 4 261 359 (чотири мільйони двісті шістдесят одну тисячу триста п`ятдесят дев`ять) грн 33 коп. та пеню у розмірі 4 261 359 (чотири мільйони двісті шістдесят одну тисячу триста п`ятдесят дев`ять) грн 33 коп. і зарахувати зазначені суми в дохід загального фонду Державного бюджету України; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія КИТ" на користь Антимонопольного комітету України судовий збір у розмірі 127 840 (сто двадцять сім тисяч вісімсот сорок) грн 78 коп.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.05.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія КИТ" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2022 у справі №910/2865/22 задоволено частково. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2022 у справі №910/2865/22 змінено, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:

"Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія КИТ" (03037, м. Київ, пр. Валерія Лобановського, 56-Б, 56/21, ідентифікаційний код 37316320) штраф у розмірі 4 52 000,00 грн. та пеню у розмірі 4 261 359,33 грн. і зарахувати зазначені суми в дохід загального фонду Державного бюджету України, отримувач: отримувач: ГУК у м. Києві/ Соломян.р-н., код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (IBAN): UA0026010, код класифікації доходів бюджету: 21081100.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія КИТ" (03037, м. Київ, пр. Валерія Лобановського, 56-Б, 56/21, ідентифікаційний код 37316320) на користь Антимонопольного комітету України (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 45, ідентифікаційний код 00032767) судовий збір у розмірі 126 200,39 грн."

09.02.2024 до суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія КИТ" Бойка Є.В. надійшла скарга на дії (бездіяльність) державного виконавця, в якій скаржник просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про арешт майна № 72414038 старшого державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дрижко Тетяною Миколаївною від 02.08.2023.

Розглянувши скаргу представника відповідача на дії (бездіяльність) державного виконавця, господарський суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, порядок, підстави та послідовність вчинення дій в межах якого визначається Законом України "Про виконавче провадження".

Часові межі оскарження є предметом регулювання статті 341 Господарського процесуального кодексу України та статті 74 Закону України "Про виконавче провадження".

Пунктом "а" частини першої статті 341 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.

Статтею 74 Закону України "Про виконавче провадження" строком подачі скарги є 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною другою статті 341 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно частини першої статті 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до частини першої статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У поданій скарзі скаржник просить суд поновити строк на звернення до суду, зазначаючи, що відповідно до статті 212-2, строк слід обчислювати з 23.01.2024, оскільки тільки тоді ТОВ "Компанія КИТ" дізналося про дане виконавче провадження з автоматизованого реєстру виконавчих проваджень, що зумовило появлення права на оскарження даної постанови про накладання арешту на майно у ВП №72414038.

Суд звертає увагу скаржника на відсутність посилання у поданій скарзі на нормативно-правовий акт, в якому є встановлена зазначена правова норма.

Разом з тим, суд зазначає, що згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 13.03.2019 у справі № 920/149/18 - стаття 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ "Про виконавче провадження" є загальною нормою по відношенню до статей 339-341 Господарського процесуального кодексу України, адже застосовується до більш широкого кола відносин: 1) відносин, які виникають при оскарженні дій щодо виконання будь-якого виконавчого документа, а не тільки рішення суду; 2) відносин, які виникають при оскарженні дій державного виконавця не тільки до суду, але й до органів ДВС.

Зазначений правовий висновок Великої Палати Верховного Суду вирішив виключну правову проблему щодо правової колізії, яка виникла між нормою частини першої статті 341 Господарського процесуального кодексу України та нормою частини п`ятої статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" відносно строку оскарження рішень, дій або бездіяльності органів виконавчої служби, та є на сьогодні актуальним (не зміненим).

Отже, при розгляді даної скарги на дії державного виконавця суд враховує спеціальні норми щодо строку оскарження рішень, дій та бездіяльності державного виконавця, що визначені в статті 341 Господарського процесуального кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова була винесена 02.08.2023.

У поданій скарзі скаржник зазначає, що державним виконавцем не було здійснено перевірку фактичного місцезнаходження ТОВ "Компанія КИТ", оскільки фактичною адресою останнього є наступна адреса: вул. Предславинська, буд. 34Б, офіс 207; хоча в постанові про відкриття провадження вказана наступна адреса: Київська обл., Бучанський р-н, с. Софіївська Борщагівка, вул. Горького, буд. 1. Таким чином, на переконання скаржника, оскаржувана постанова державного виконавця не була направлена на фактичну адресу боржника, що порушило право останнього на своєчасне оскарження такої постанови протягом встановленого строку.

Згідно частини першої статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Суд констатує, що скаржником не було надано до суду жодних фактичних доказів ознайомлення з оскаржуваною постановою саме 23.01.2024 шляхом безпосереднього ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження або шляхом доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження.

При цьому, суд критично ставиться й до посилання скаржника на протиправність дій державного виконавця щодо надсилання копії оскаржуваної постанови не на фактичну адресу місцезнаходження боржника, оскільки судом встановлено, що згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, зареєстрованим місцезнаходженням боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія КИТ", дійсно є наступна адреса: 08131, Київська обл., Бучанський р-н, с. Софіївська Борщагівка, вул. Горького, буд. 1.

Суд зазначає, що суб`єкт господарювання навіть у разі здійснення фактичної діяльності за іншою адресою, аніж та, що зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, не позбавлений обов`язку отримувати процесуальні документи за адресою зареєстрованого місцезнаходження.

На будь-які інші причини пропуску процесуального строку Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія КИТ" в своїй скарзі не посилається та не доводить їх поважність.

Отже, відсутність конкретних даних не дає можливості суду здійснити їх оцінку, що, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для поновлення пропущеного строку на подання скарги.

Згідно частини четвертої статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до частини другої статті 118 Господарського процесуального кодексу України заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

З огляду на вище викладене, суд не вбачає підстав для поновлення строку на подання скарги, оскільки, скаржник в скарзі жодним чином фактично не доводить поважність причин пропуску строку на оскарження, а з доданих до скарги документів не вбачається, що боржник не мав можливості оскаржити рішення державного виконавця у передбачений Господарського процесуального кодексу України строк.

Керуючись статтями 118, 232-235, 240, 341-343 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в поновленні процесуального строку на подання скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія КИТ" на дії (бездіяльність) державного виконавця.

2. Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія КИТ" на дії (бездіяльність) державного виконавця (щодо оскарження постанови про арешт майна № 72414038 від 02.08.2023) - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Олександр МАНДРИЧЕНКО