ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2024м. ДніпроСправа № 904/5232/23

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г. за участю секретаря судового засідання Голігорової Т.І., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом Акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКА ТЕПЛОЕЛЕКТРОЦЕНТРАЛЬ", Дніпропетровська область, м. Кам`янське

до Комунального підприємства Кам`янської міської ради "Центральні тепломережі", Дніпропетровська область, м. Кам`янське

про стягнення заборгованості за договором поставки теплової енергії №210НАС/2021/00.08.0143 від 16.10.2020 у загальному розмірі 428 239 101,78 грн.

Представники:

від позивача: Муромцева О.Ф., представник;

від позивача: Золотухін С.В., представник;

від відповідача: Миткалик Є.В., представник.

ПРОЦЕДУРА:

Акціонерне товариство "ДНІПРОВСЬКА ТЕПЛОЕЛЕКТРОЦЕНТРАЛЬ" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, у якій просить стягнути з Комунального підприємства Кам`янської міської ради "Центральні тепломережі" заборгованість за договором поставки теплової енергії №210НАС/2021/00.08.0143 від 16.10.2020 для компенсації втрат при транспортуванні теплової енергії для потреб населення у загальному розмірі 428 239 101,78 грн., що складається з: основний борг у розмірі 182 731 313,50 грн., пеня у розмірі 155 968 752,91 грн., 3% річних у розмірі 13 883 534,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 75 655 501,37 грн., а також просить стягнути судові витрати, які складаються з 939 400,00 грн. судового збору.

Ухвалою суд від 05.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче засідання на 17.10.2023 о 11:30 год.

17.10.2023 від позивача до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів.

17.10.2023 від відповідача до суду надійшов відзив на позовні заяву.

Протокольною ухвалою від 17.10.2023 оголошено перерву до 16.11.2023 о 11:20 год.

13.11.2023 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив.

14.11.2023 від відповідача до суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.

16.11.2023 від позивача до суду надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою від 16.11.2023 оголошено перерву до 28.11.2023 о 11:20 год.

27.11.2023 на електронну пошту суду позивача надіслав заперечення проти клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

28.11.2023 від відповідача до суду надійшли пояснення по справі.

28.11.2023 від позивача до суду надійшло клопотання проти клопотання відповідача про зупинення провадження у справі (аналогічного змісту, яке надійшло на електронну адресу суду 27.11.2023).

Ухвалою суд від 28.11.2023 у задоволенні клопотання відповідача - Комунального підприємства Кам`янської міської ради "Центральні тепломережі" про зупинення провадження у справі відмовлено.

Ухвалою суд від 28.11.2023 продовжено строк розгляду підготовчого провадження до 03.01.2023 включно та оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні до 12.12.2023 о 11:00 год.

30.11.2023 від відповідача суду надійшло клопотання про продовження строку на подання заперечення на відповідь на відзив.

11.12.2023 через систему "Електронний суд" до суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи.

11.12.20323 через систему "Електронний суд" до суду від відповідача надійшли додаткові пояснення у справі, а саме заява про сумніви в достовірності долучених документів до матеріалів справи.

У призначене підготовче засіданні 12.12.2023 представники відповідача не з`явився.

Ухвалою суд від 12.12.2023 оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні до 04.01.2024 о 11:30 год.

18.12.2023 від відповідача до канцелярії суду надійшли заперечення на позов.

28.12.2023 від відповідача до канцелярії суду надійшло клопотання про зупинення провадження по справі.

29.12.2023 від відповідача до канцелярії суду надійшли додаткові пояснення.

04.01.2024 від відповідача до канцелярії суду надійшло клопотання про призначення судової експертизи.

04.01.2024 від відповідача до канцелярії суду надійшли додаткові пояснення.

04.01.2024 до суду по справі надійшла заява свідка ОСОБА_1

04.01.2024 протокольною ухвалою в підготовчому судовому засідання оголошено перерву до 18.01.2024 о 11:30 год.

18.01.2024 від позивача до канцелярії суду надійшли заперечення на клопотання відповідача про призначення судової експертизи.

18.01.2024 від відповідача в судовому засіданні надано клопотання про долучення доказів.

18.01.2024 від відповідача в судовому засіданні надано клопотання про виклик свідка.

Ухвалами суду 18.01.2023 відмовлено у задоволенні клопотань відповідача про зупинення провадження у справі та про призначення експертизи.

У підготовчому судовому засіданні 18.01.2024 представниками сторін зазначено, що ними було надано всі можливі та допустимі докази по справі.

Судом були визначені всі необхідні обставини у справі та зібрані відповідні докази, що є підставою для закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою суд від 18.01.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.02.2024 о 11:30год.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні 06.02.2024 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за Відповідачем обліковувалась заборгованість в розмірі 182 731 313,50 грн. перед Позивачем, яка виникла внаслідок неналежного виконання зобов`язань за договором поставки теплової енергії №210НАС/2021/00.08.0143 від 16.10.2020 щодо повної та своєчасної оплати прийнятої від останнього теплової енергії.

Позиція відповідача

Відповідач позовні вимоги Позивача вважає безпідставними та необґрунтованими, оскільки Договір №210НАС є належним правочином, яким врегульовані відносини між АТ "ДТЕЦ", як теплогенеруючою організацією, та КП КМР "ЦНТМ", як теплотранспортуючою організацією. Проте це не відповідає дійсності. Позивачем навмисно жодним чином не зазначається про укладений між КП КМР "ЦТМ" та АТ "ДТЕЦ" договір № 199НАС від 02 жовтня 2020 року. Також Позивачем залишено поза увагою факт належності Відповідача та Позивача до замовників, в розумінні Закону України "Про публічні закупівлі". Відповідач є комунальним підприємством 100 % статутного капіталу якого належить Кам`янській міській раді. Також Комунальне підприємство Кам`янської міської ради "Центральні тепломережі" здійснює діяльність в сфері забезпечення транспортування теплової енергії споживачам. З огляду на правовий статус Відповідача, здійснення ним діяльності в окремих сферах господарської діяльності, визначених частиною другої статті 3 Закону України "Про публічні закупівлі", КП КМР "ЦТМ" належить до замовників, в розумінні до цього Закону.

Відповідач зазначив, що у нього не існувало потреби закупівлі за предметом передбаченим умовами Договору №210НАС/2021/00.08.0143, відповідно ним не здійснювалося планування такої закупівлі, відповідно закупівля за таким предметом не включалася до річного плану закупівель Відповідача.

КП КМР "ЦТМ" також не здійснювалося оприлюднення інформації про закупівлю, в тому числі оголошення про проведення закупівлі, як того вимагає норма статті 10 Закону №922 та Порядок розміщення інформації про публічні закупівлі, затверджений Наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 11 червня 2020 року № 1082.

Відповідач стверджу, що закупівля теплової енергії для компенсації втрат при транспортуванні теплової енергії для потреб населення Відповідачем не здійснювалася. Таким чином, Договір №210НАС/2021/00.08.0143 від 16 жовтня 2020 року є нікчемним та не створює юридичних наслідків як для Відповідача так і для Позивача, крім тих наслідків, що пов`язані з його недійсністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

Рішенням Кам`янської міської ради №2009-44/УП від 09.07.2020 року Акціонерному товариству Дніпровська теплоелектроцентраль передані функції з реалізації виробленої теплової енергії для потреб опалення споживачів правобережної частини м. Кам`янського.

Відповідно до п. 8 Правил надання послуги з постачання теплової енергії постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 (далі-Правила №830) постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період.

Рішення про початок та закінчення опалювального періоду приймається органами місцевого самоврядування з урахуванням кліматичних умов згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж, державними санітарними нормами і правилами.

Рішення Кам`янської міської ради є в загальному доступі на офіційному сайті Кам`янської міської ради за посиланням в мережі інтернет http://sо.kam.gov.uа.

Таким чином постачальником послуг централізованого теплопостачання в правобережній частині м. Кам`янське є АТ Дніпровська ТЕЦ.

16.10.2020 року між Акціонерним товариством Дніпровська теплоелектроцентраль, як Виробником (далі - позивач), та Комунальним підприємством Кам`янської міської ради Центральні тепломережі, як Транспортуючим підприємством (далі - відповідач), укладений договір №210НАС/2021/00.08.0143 на поставку теплової енергії для компенсації втрат при транспортуванні теплової енергії для потреб населення (далі по тексту - Договір), відповідно до умов якого Транспортуюче підприємство бере на себе зобов`язання відшкодувати Виробнику нормативні та понаднормативні втрати теплової * енергії при її транспортуванні для потреб населення. В період з 01 жовтня 2020 року по 30 квітня 2021 року, Виробник передає Транспортуючому підприємству теплову енергію для компенсації втрат, що виникають при транспортуванні теплової енергії для потреб населення.

Технічні умови передачі теплової енергії для її транспортування для потреб населення передбачені Сторонами Договору в Технічній угоді №209ТУ/2021/00.08.0141 від 16.10.2020, предметом якої є здійснення обліку переданої теплової енергії (надалі - Технічна угода), яка є невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до пункту 2.8. Договору, втрати теплової енергії у мережах Транспортуючого підприємства визначаються як різниця між обсягом переданої теплової енергії, зафіксованої вузлом обліку на межі балансового розмежування Виробника та Транспортуючого підприємства, та обсягом транспортованої теплової енергії, що був реалізований споживачам та відображених в Акті визначення втрат теплової енергії при її транспортуванні для потреб Споживачів (додаток 6 до Технічної угоди). Втрати теплової енергії у мережах Транспортуючого підприємства сплачуються Транспортуючим підприємством Виробнику згідно до встановленого тарифу.

Згідно пункту 3.2. Договору, тариф на виробництво теплової енергії, який використовується для виробництва та надання населенню послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, встановлено Постановою №651 від 17.03.20 р. НКРЕКП, становить 950,65 грн., крім того ПДВ 20% -190,13 грн., разом з ПДВ -1140,78 грн. за 1 Гкал теплової енергії. За цим тарифом Виробнику сплачується теплова енергія, придбана Транспортуючим підприємством для компенсації втрат, що виникають при транспортуванні теплової енергії для потреб населення.

Пунктом 3.4. Договору передбачено, що розрахунок за втрати теплової енергії у мережах Транспортуючого підприємства здійснюється на підставі підписаного втрат теплової енергії при її транспортуванні для потреб Споживачів не пізніше 4-го числа включно місяця, наступного за розрахунковим, передбаченому Технічною угодою.

Пунктами 2.17.-2.19. вище зазначеної Технічної угоди, передбачено, що розрахунок вартості нормативних та понаднормативних втрат Транспортуючого підприємства здійснюється на підставі даних Акту визначення втрат теплової енергії при її транспортуванні для потреб Споживачів, Акту переданої теплової енергії Споживачу, Акту визначення загальної кількості теплової енергії|, підписання Сторонами яких свідчить про відсутність претензій Сторін одна одній.

Так, згідно двостороннього затвердженого Сторонами Акту визначення загальної кількості теплової енергії, яка була передана КП КМР Центральні тепломережі для її транспортування, від 02.11.2020 р., у жовтні 2020 року АТ Дніпровська ТЕЦ виробило та передало на межі балансового розмежування, а КП КМР Центральні тепломережі прийняло теплову енергію для її транспортування в загальній кількості 16939 Гкал.

Актом переданої теплової енергії Споживачу, затверджений КП КМР Центральні тепломережі 05.11.2020, у жовтні 2020 р. останній передав теплову енергію для Споживачів у загальній кількості 4576,0441 Гкал, в т.ч. для населення - 4083,6331 Гкал.

Двостороннім Актом визначення втрат теплової енергії при її транспортуванні для потреб Споживачів, затверджений Сторонами 05.11.2020 р., зафіксовано втрати теплової енергії в теплових мережах при її транспортуванні до мереж Споживача, які склали 12362,9559 Гкал., в т.ч. втрати при транспортуванні теплової енергії для потреб населення - 11032,6269 Гкал,, що також підтверджується двостороннім актом приймання-передачі теплової енергії №1 від 31 жовтня 2020 р. на суму 12585800,11 грн., підписаному сторонами на виконання умов укладеного Договору.

На підставі зазначених актів за жовтень 2020 року Відповідачу був виписаний рахунок на оплату №196 від 11.11.2020 р. на суму 12585800,11 грн.

У листопаді 2020 р. між сторонами Договору був проведений залік зарахувань взаємних однорідних вимог на загальну суму 32718,88 грн. (лист АТ Дніпровська ТЕЦ вих.1660/23 від 27.11.2020).

Таким чином, залишок заборгованості Відповідача за жовтень 2020 року складає 12553866,49 грн.

Згідно двостороннього затвердженого Сторонами Акту визначення загальної кількості теплової енергії, яка була передана КП КМР Центральні тепломережі для її транспортування, від 01.12.2020 р., у листопаді 2020 року АТ Дніпровська ТЕЦ виробило та передало на межі балансового розмежування, а КП КМР Центральні тепломережі прийняло теплову енергію для її транспортування в загальній кількості 50600 Гкал.

Актом переданої теплової енергії Споживачу, затверджений КП КМР Центральні тепломережі 04.12.2020, у листопаді 2020 р. останній передав теплову енергію для Споживачів у загальній кількості 25702,9699 Гкал., в т.ч. для населення - 21137,0975 Гкал.

Двостороннім Актом визначення втрат теплової енергії при її транспортуванні для потреб Споживачів, затверджений Сторонами 04.12.2020 р., зафіксовано втрати теплової енергії в теплових мережах при її транспортуванні до мереж Споживача, які склали 24897,0301 Гкал., в т.ч. втрати при транспортуванні теплової енергії для потреб населення - 21137,0975 Гкал,, про що складений акт приймання-передачі теплової енергії №5 від 30 листопада 2020 р. на суму 24112778,09 грн., який Відповідач отримав для підписання 14.12.2020.

Супровідним листом вих.№1747/05 від 11.12.2020 Відповідачу був направлений також рахунок на оплату №348 від 09.12.2020 р. на суму 24112778,09 грн., який отриманий останнім 14.12.2020. Сума заборгованості Відповідачем до теперішнього часу не сплачена.

Згідно двостороннього затвердженого Сторонами Акту визначення загальної кількості теплової енергії, яка була передана КП КМР Центральні тепломережі для її транспортування, від 01.01.2021 р., у грудні 2020 року АТ Дніпровська ТЕЦ виробило та передало на межі балансового розмежування, а КП КМР Центральні тепломережі прийняло теплову енергію для її транспортування в загальній кількості 69755,82 Гкал.

Актом переданої теплової енергії Споживачу, затверджений КП КМР Центральні тепломережі 05.01.2021, у грудні 2020 р. останній передав теплову енергію для Споживачів у загальній кількості 37920,5643 Гкал,, в т.ч. для населення - 32784,2798 Гкал.

Двостороннім Актом визначення втрат теплової енергії при її транспортуванні для потреб Споживачів, затверджений Сторонами 05.01.2021 р., зафіксовано втрати теплової енергії в теплових мережах при її транспортуванні до мереж Споживача, які склали 31835,2557 Гкал., в т.ч. втрати при транспортуванні теплової енергії для потреб населення - 27523,2173 Гкал,, про що складений акт приймання-передачі теплової енергії №10 від 31 грудня 2020 р. на суму 37703615,00 грн.

На підставі зазначених актів за грудень 2020 року Відповідачу супровідним листом вих.№42/06 від 12.01.2021 р. Позивачем був направлений акт приймання-передачі теплової енергії №10 від 31 грудня 2020 р. на суму 37703615,00 грн. та рахунок на оплату №4 від 11.01.2021 р. на суму 37703615,00 грн., який отриманий Відповідачем 12.01.2021. Сума заборгованості за грудень 2020 року Відповідачем залишається не сплаченою.

Згідно двостороннього затвердженого Сторонами Акту визначення загальної кількості теплової енергії, яка була передана КП КМР Центральні тепломережі для її транспортування, від 01.02.2021 р., у січні 2021 року АТ Дніпровська ТЕЦ виробило та передало на межі балансового розмежування, а КП КМР Центральні тепломережі прийняло теплову енергію для її транспортування в загальній кількості 68557,93 Гкал.

Актом переданої теплової енергії Споживачу, затверджений КП КМР Центральні тепломережі 03.02.2021, у січні 2021 р. останній передав теплову енергію для Споживачів у загальній кількості 40326,3746 Гкал,, в т.ч. для населення 33091,5636 Гкал.

Двостороннім Актом визначення втрат теплової енергії при її транспортуванні для потреб Споживачів, затверджений Сторонами 03.02.2021 р., зафіксовано втрати теплової енергії в теплових мережах при її транспортуванні до мереж Споживача, які склали 28248,9244 Гкал., в т.ч. втрати при транспортуванні теплової енергії для потреб населення - 23180,8857 Гкал,

На підставі підписаних Сторонами актів за січень 2021 року Відповідачу супровідним листом вих.№198/06 від 05.02.2021 (отриманий Відповідачем 05.02.2021 р.) Позивачем був направлений акт приймання-передачі теплової енергії №1 від 31 січня 2021 р. та рахунок на оплату №33 від 05.02.2021 р. на суму 33502314,14 грн. Сума заборгованості за січень 2021 р. Відповідачем до теперішнього часу не сплачена.

Згідно двостороннього затвердженого Сторонами Акту визначення загальної кількості теплової енергії, яка була передана КП КМР Центральні тепломережі для її транспортування, від 01.03.2021 р., у лютому 2021 року АТ Дніпровська ТЕЦ виробило та передало на межі балансового розмежування, а КП КМР Центральні тепломережі прийняло теплову енергію для її транспортування в загальній кількості 71603,010 Гкал.

Актом переданої теплової енергії Споживачу, затверджений КП КМР Центральні тепломережі 05.03.2021, у лютому 2021 р. останній передав теплову енергію для Споживачів у загальній кількості 38108,0238 Гкал,, в т.ч. для населення - 31843,0680 Гкал.

Двостороннім Актом визначення втрат теплової енергії при її транспортуванні для потреб Споживачів, затверджений Сторонами 05.03.2021 р., зафіксовано втрати теплової енергії в теплових мережах при її транспортуванні до мереж Споживача, які склали 33494,9862 Гкал., в т.ч. втрати при транспортуванні теплової енергії для потреб населення - 27988,4134 Гкал,

На підставі підписаних Сторонами актів за лютий 2021 року Відповідачу супровідним листом вих..№375/06 від 10.03.2021р. (отриманий Відповідачем 16.03.2021 р.) Позивачем був направлений акт приймання-передачі теплової енергії №5 від 28 лютого 2021 р. та рахунок на оплату №230 від 09.03.2021 р. на суму 40450422,40 грн. Сума заборгованості за лютий 2021 р. Відповідачем до теперішнього часу не сплачена.

Згідно двостороннього затвердженого Сторонами Акту визначення загальної кількості теплової енергії, яка була передана КП КМР Центральні тепломережі для її транспортування, від 01.04.2021 р., у березні 2021 року АТ Дніпровська ТЕЦ виробило та передало на межі балансового розмежування, а КП КМР Центральні тепломережі прийняло теплову енергію для її транспортування в загальній кількості 58300,031 Гкал.

Актом переданої теплової енергії Споживачу, затверджений КП КМР Центральні тепломережі 05.04.2021, у березні 2021 р. останній передав теплову енергію для Споживачів у загальній кількості 30428,9848 Гкал,, в т.ч. для населення - 25994,6811 Гкал.

Двостороннім Актом визначення втрат теплової енергії при її транспортуванні для потреб Споживачів, затверджений Сторонами 05.04.2021 р., зафіксовано втрати теплової енергії в теплових мережах при її транспортуванні до мереж Споживача, які склали 27871,0462 Гкал., в т.ч. втрати при транспортуванні теплової енергії для потреб населення - 23807,7665 Гкал, про що складений акт приймання-передачі теплової енергії №9 від 31 березня 2021 р. на суму 34408317,38 грн.

На підставі зазначених актів за березень 2021 року Відповідачу супровідним листом вих.№551/06 від 07.04.2021 Позивачем був направлений акт приймання-передачі теплової енергії №9 від 31 березня 2021 р. та рахунок на оплату №583 від 05.04.2021 р. на суму 34408317,38 грн., які отримані останнім 08.04.2021.

Сума заборгованості за березень 2021 року Відповідачем до теперішнього часу залишається не сплаченою.

Загальна сума основної заборгованості КП КМР Центральні тепломережі перед АТ Дніпровська ТЕЦ за Договором №210НАС/2021/00.08.0143 від 16.10.2020 р. на поставку теплової енергії для компенсації втрат при транспортуванні теплової енергії для потреб населення, складає 182 731 313,50 грн.

Грошові зобов`язання за існуючими договірними відносинами, в т.ч. з Договором №210НАС/2021/00.08.0143 від 16.10.2020 р., зафіксовані представниками Сторін у акті звіряння розрахунків за період з 01.03.2022 по 30.06.2022 роки.

Згідно п. 6.1. укладеного Договору, у випадку порушення зобов`язання, що виникає з Договору, Сторона несе відповідальність, визначену Договором та (або) чинним в Україні законодавством.

В порушення умов договору КП КМР Центральні тепломережі свої зобов`язання своєчасно та в повному обсязі в порядку, передбаченому Договором, не виконало.

АТ Дніпровська ТЕЦ направило до КП КМР Центральні тепломережі досудову вимогу (вих.№ 2254/07 від 04.08.2021 р.), але вимоги останнього не були виконані.

З огляду на зазначене, позивач звернувся до суду із даним позовом.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Статтею 179 Господарського кодексу України визначено, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

Суб`єкти господарювання, які забезпечують споживачів, зазначених у частині першій цієї статті, електроенергією, зв`язком, послугами залізничного та інших видів транспорту, а у випадках, передбачених законом, також інші суб`єкти зобов`язані укладати договори з усіма споживачами їхньої продукції (послуг). Законодавством можуть бути передбачені обов`язкові умови таких договорів.

Відповідно до положень норм ст. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Згідно з п.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Пункт 3 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України визначає серед загальних засад цивільного законодавства свободу договору. Поряд з цим, ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

Разом з тим ч.ч. 4, 5, 6, 7 ст. 181 Господарського кодексу України передбачено, що за наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором. Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов`язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони. У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо). Якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов`язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

Порядком формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 № 291) визначено механізм формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води для суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках, які провадять або мають намір провадити господарську діяльність з виробництва теплової енергії, її транспортування магістральними і місцевими (розподільними) тепловими мережами (далі - транспортування) та постачання, надання послуг з постачання теплової енергії і постачання гарячої води.

Пунктом 40 вказаного Порядку встановлено, що до інших витрат повної собівартості, що включаються до тарифів на транспортування теплової енергії, належить решта прямих витрат (крім зазначених у пунктах 35 і 39 цього Порядку), загальновиробничі витрати, що включаються до виробничої собівартості, адміністративні витрати, інші операційні витрати, витрати на відшкодування втрат та фінансові витрати, що плануються для включення до тарифів на транспортування теплової енергії відповідно до цього Порядку. Витрати на збут не плануються.

У разі коли виробництво і транспортування теплової енергії здійснюється окремими ліцензіатами, виробнику теплової енергії компенсуються витрати, пов`язані з виробництвом теплової енергії, що втрачається в теплових мережах (з урахуванням понаднормативних втрат).

Відповідна компенсація здійснюється згідно з договором між виробником теплової енергії та суб`єктом господарювання, що здійснює транспортування теплової енергії, за рахунок тарифу на транспортування теплової енергії.

Укладення договору на відшкодування витрат теплової енергії, що втрачається в мережах відповідача під час транспортування, сторони дійшли згоди, зокрема щодо порядку розрахунку обсягів витрат теплової енергії, порядку підтвердження вказаних витрат, тарифів, за якими проводиться розрахунок відшкодування втрат, порядок оплати вказаних витрат та інші.

Враховуючи положення п.40 Порядку № 869, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України наявні підстави вважати, що в силу вимог закону є обов`язковою компенсація витрат, пов`язаних з виробництвом теплової енергії, що втрачається в теплових мережах на підставі договору між виробником теплової енергії та суб`єктом господарювання, що здійснює транспортування теплової енергії, а отже укладання вказаного договору теж є обов`язковим.

Разом з тим, чинними нормативно-правовими актами не затверджено ні типової, ні примірної форми такого договору, а отже законодавець покладаючи на сторони обов`язок укладення вказаного договору, залишив визначення умов договору на розсуд сторін, на підставі їх вільного волевиявлення.

Щодо заперечень відповідача щодо укладення договору без дотримання принципів та засад, визначених Законом України "Про публічні закупівлі", суд зазначає, що згідно зі ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Суд не вбачає ознак нікчемності правочину. Відповідач не враховує норми чинного законодавства щодо спеціального регулювання діяльності відповідача, пов`язаної з тепловою енергією. Фактично відповідач посилається на свої ж начебто неправомірні дії. Така поведінка не відповідає основоположним принципам цивільного права та звичаям ділового обороту. Відповідач не позбавлений права звернутися до суду з позовом про визнання договору недійсним. Суд звертає увагу, що згідно з положеннями Закону України "Про публічні закупівлі" саме на відповідача, як замовника закупівлі, покладений обов`язок ініціювання процедури закупівлі. Тому саме відповідач має нести ризик невиконання ним Закону України "Про публічні закупівлі".

Позовна заява у даній справі обґрунтована, зокрема, правовідносинами, що виникли на підставі Договору №210НАС/2021/00.08.0143 від 16.10.2020, укладеному між АТ ДНІПРОВСЬКА ТЕЦ та КП КМР Центральні тепломережі з питання саме компенсації втрат теплової енергії при її транспортуванні Споживачу за тарифом на виробництво теплової енергії (копія Постанови №651 від 17.03.20 р. НКРЕКП, встановлений національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг (далі по тексту - НКРЕКП), згідно п.3.2. укладеного Договору. Тобто предметом договору є відшкодування Виробнику (АТ Дніпровська ТЕЦ) нормативних та понаднормативних втрат теплової енергії Транспортуючим підприємством (КП КМР Центральні тепломережі) при її транспортуванні для населення, оскільки втрати теплової енергії, це обсяг теплової енергії, що втрачається при її транспортуванні тепловими мережами внаслідок витоку та охолодження теплоносія у тепловій мережі, оскільки технічний стан обладнання Відповідача знаходиться в критично можливому робочому стані, магістральні та розподільчі трубопроводи мають ознаки максимально припустимих корозійних пошкоджень, повністю відсутня або частково-зруйнована теплова ізоляція майже на всіх надземних комунікаціях Відповідача, внаслідок чого Виробник несе величезні збитки.

На виконання Договору №2ЮНАС/2021/00.08.0143 Сторони щомісячно складали та передавали один одному належним чином оформлені та підписані відповідні Акти, передбачені умовами зазначеного Договору та Технічної угоди №209ТУ/2021/00.08.0]43 від 16.10.2020 року, яка є невід`ємною частиною укладених Сторонами поговорів на транспортування теплової енергії для всіх груп споживачів теплової енергії та договорів на поставку теплової енергії для компенсації втрат при транспортуванні теплової енергії для потреб всіх груп споживачів теплової енергії (п.1.2. Технічної угоди), яка передбачала технічні умови передачі і здійснення обліку переданої теплової енергії Теплогенеруючою організацією Транспортуючому підприємству при її транспортуванні для потреб населення, та була невід`ємною частиною Договору №210НАС/2021/00.08.0143, а також Договору №199НАС.

Підписані Сторонами Акти визначення втрат теплової енергії при її транспортуванні для потреб Споживачів, Акти переданої теплової енергії Споживачу, Акти визначення загальної кількості теплової енергії, є підставою для здійснення розрахунків по укладеним Договорам на транспортування теплової енергії для всіх груп споживачів теплової енергії та Договорів на поставку теплової енергії для компенсації втрат при транспортуванні теплової енергії для потреб всіх груп споживачів теплової енергії, та свідчить про відсутність претензій з боку Сторін одна одній (п.п.2.19, 2.20. Технічної угоди).

Свої зобов`язання по Договору №199НАС АТ Дніпровська ТЕЦ виконала у повному обсязі та у встановлені строки, сплативши Відповідачеві 81 059 080,96 грн. за транспортування теплової енергії для населення у кількості 149 618,5504 Гкал.

За умовами Договору №210НАС/2021/00.08.0143 (п.п.2.7. - 2.9., 3.4.) обсяг транспортованої теплової енергії сумарно визначається за показами приладів обліку абонентської групи або (у разі іх відсутності, поломки, тощо) розрахунковим способом.

Втрати теплової енергії у мережах Транспортуючого підприємства визначаються як різниця між обсягом переданої теплової енергії, зафіксованої вузлом обліку на межі балансового розмежування Виробника та Транспортуючого підприємства, та обсягом транспортованої теплової енергії, що був реалізованої споживачам та відображених в Акті визначення втрат теплової енергії при її транспортуванні для потреб Споживачів (Додаток 6 до вище зазначеної Технічної угоди). Втрати теплової енергії у мережах Транспортуючого підприємства сплачуються Транспортуючим підприємством Виробнику згідно до встановленого тарифу.

Розподіл понаднормативних теплових втрат по групі споживачів населення визначається пропорційно реалізації теплової енергії даної групи Споживачів, що відображено в Акті визначення втрат теплової енергії при її транспортуванні для потреб Споживачів (Додаток 6 до Технічної угоди), на підставі якого і здійснюється розрахунок за втрати теплової енергії у мережах Транспортуючого підприємства.

Акти складались відповідальними особами Сторін, затверджувались підписом керівників з проставленням печатки підприємства, як юридичної особи, яка використовується відповідно до її установчих документів. Печатка відноситься до даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брали участь у здійсненні відповідних правовідносин, мас нести відповідальність пі законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні її відбитків на договорах, актах, розрахункових документах.

Крім того, у жовтні 2020 року між Сторонами був проведений залік взаємних однорідних вимог на загальну суму 32718,88 гри. (двосторонній оформлений лист від 27.11.2020 р. вих.№ 1660/23), що підтверджує вчинення відповідачем дій, спрямованих на виконання Договору №210НАС/2021/00.08.0143 та його схвалення, тобто прояв волевиявлення підприємства, що є особливо прикметним.

Так всі спірні Акти підписувались, зокрема, спершу представниками відповідача, а в подальшому затверджувалися директором КП КМР "Центральні мережі" Бунічем О.Ф., підпис якого на кожному акті скріплений відтиском печатки підприємства. Отже, кожен акт містить два підписи з боку відповідача та скріплений печаткою підприємства.

Також матеріали справи не містять переконливих відомостей чи доказів, що Акти з боку директора КП КМР "Центральні мережі" Буніча О.Ф. підписані невстановленою особою, або про те, що печатка підприємства була вкраденою чи до печатки відбувся несанкціонований доступ та використання, про що були відповідні заяви в правоохоронні органи. При цьому, окремо суд наголошує на тому, що всі спірні Акти містять підписи та печатки, отже аргументи відповідача є непереконливими.

Таким чином, нарахування за Договором №199 НАС здійснювалось Відповідачем саме на підставі тих самих Актів, які були підставою для нарахування й за Договором №210НАС/2021/00.08.0143 від 16.10.2020, тому твердження Відповідача про те, що Сторони не підписували вказані вище акти, у зв`язку з чим відсутні підстави для здійснення розрахунків, не відповідають дійсності.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Крім того, згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідна компенсація здійснюється згідно з договором між виробником теплової енергії та суб`єктом господарювання, що здійснює транспортування теплової енергії, за рахунок тарифу на транспортування теплової енергії.

Свої зобов`язання за укладеним Договором №210НАС/2021/00.08.0143 від 16.10.2020 Відповідач не виконав.

Таким чином, Відповідачу, який отримав кошти за транспортування теплової енергії від споживачів, були компенсовані нормативні втрати теплової енергії, але через невиконання умов Договору №210НАС/2021/00.08.0143 від 16.10.2020, Позивачу, як виробнику теплової енергії, ці втрати компенсовані не були.

Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, належними, допустимими, достовірними, достатніми доказами у розумінні статей 76-79 ГПК України, не спростовані відповідачем та підлягають задоволенню з урахуванням вищевикладеного.

Всі інші доводи сторін судом розглянуті та відхилені як такі, що не впливають на результат вирішення даного спору.

Щодо стягнення з відповідача пені.

У зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання, Позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню у розмірі 155 968 752,91 грн за загальний період з 05.12.2020 по 14.09.2023.

Згідно п. 4.1.3. Договору передбачено право Виробника у разі прострочення оплати по цьому Договору, вимагати сплати неустойки пені (штрафу, пені), 3% річних та інфляційних втрат за весь час прострочення.

Згідно ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За приписом статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та частини другої статті 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки (п.2.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013 року).

Пунктом 6.2. Договору передбачено, що у разі прострочення оплати, Транспортуюче підприємство сплачує Виробнику, окрім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який нараховується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу. При цьому, нарахування пені не припиняється через шість місяців від дня коли зобов`язання мало бути виконано, та здійснюється Виробником за весь час прострочення Транспортуючим підприємством виконання грошового зобов`язання і до повного погашення ним заборгованості.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку пені, проведеного позивачем, та встановлено, що під час його проведення позивачем були правильно визначені суми заборгованості та періоди прострочення, арифметично розрахунок в межах визначеного позивачем періоду здійснено правильно.

Отже, розрахунок пені, здійснений позивачем, визнається судом обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам законодавства.

Враховуючи викладене, вимоги позивача в частині стягнення пені в сумі 155 968 752,91 грн. заявлені правомірно та підлягає задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат.

Згідно п. 4.1.3. Договору передбачено право Виробника у разі прострочення оплати по цьому Договору, вимагати сплати неустойки пені (штрафу, пені), 3% річних та інфляційних втрат за весь час прострочення.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивач нарахував та заявив вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у загальному розмірі 13 883 534,00 грн за загальний період з 05.12.2020 по 14.09.2023 та інфляційні втрати у загальному розмірі 75 655 501,37 грн за загальний період з грудня 2020 по серпень 2023 року.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд встановив, що вони є вірними, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частина третя статті 2 ГПК України визначає основні засади (принципи) господарського судочинства, зокрема змагальність сторін та диспозитивність, які конкретизовані у статтях 13, 14 ГПК України відповідно.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу, пені, 3% річних та інфляційних втрат є обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Щодо судового збору

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у розмірі 939 400,00 грн.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Центральні тепломережі» (51914, Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, вул. Тритузна, буд. 168, ) на користь Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» (51925, м. Кам`янське, вул. Заводська, буд. 2, ) основний борг у розмірі 182 731313,50 грн, пеню у розмірі 155 968 752,91 грн, 3% річних у розмірі 13 883 534,00 грн, інфляційні втрати у розмірі 75 655 501,37 грн., а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 939 400,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано - 19.02.2024.

Суддя В.Г. Бєлік