ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2024 р. Справа№ 910/16952/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

при секретарі судового засідання Польчен А.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 05.02.2024

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Контакт-Пріор" - адвоката Василевської Анжели Анатоліївни на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.11.2023 (повний текст підписано 09.11.2023)

у справі №910/16952/20 (суддя Ломака В.С.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Контакт-Пріор"

до ОСОБА_1

про зобов`язання вчинити дії,-

В судовому засіданні 05.02.2024 відповідно до ст.ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.04.2021 року в справі №910/16952/20, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.07.2021, вимоги Товариства задоволено частково; зобов`язано відповідача повернути на користь позивача порошок мідний ПСМ-1 у кількості 2 213,87 кг шляхом доставки за місцезнаходженням Товариства за адресою: Київська область, Васильківський район, селище міського типу Калинівка, вул.Індустріальна, буд.9, а також стягнуто з відповідача на користь позивача 4 381,57 грн. витрат по сплаті судового збору.

10.09.2021 року на виконання вказаного рішення місцевим господарським судом видано відповідні накази.

Постановою Верховного Суду від 09.11.2021 року касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2021 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.07.2021 року в справі № 910/16952/20 - без змін.

23.10.2023 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства, в якій останнє просило суд змінити спосіб і порядок виконання рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2021 року в даній справі шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 1 687 256,74 грн. вартості порошку мідного ПСМ-1 у загальній кількості 2 213,87 кг.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.11.2023 по справі №910/16952/20 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Контакт-Пріор" про зміну способу і порядку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2021 року в справі №910/16952/20 відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що Товариство, звертаючись із заявою про зміну способу і порядку виконання судового рішення, фактично просить змінити спосіб виконання судового рішення з повернення майна (примусове виконання обов`язку в натурі, пункт 5 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України) на стягнення його вартості (відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, пункт 8 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України), що є зміною рішення суду по суті та зміною способу захисту, передбаченого статтею 16 Цивільного кодексу України; у поданій заяві про зміну способу і порядку виконання вищенаведеного судового рішення Товариство просило суд стягнути з відповідача вартість порошку мідного ПСМ-1 у загальній кількості 2 213,87 кг, яка визначена відповідно до висновку експерта № ED-1725-6-2130.23 (складеного через 2,5 роки після ухвалення рішення суду) та станом на 28.08.2023 року становить 1 687 256,74 грн., що майже у 6 разів перевищує вартість порошку мідного ПСМ-1, встановлену в рішенні суду від 06.04.2021 року в справі № 910/16952/20.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, представник позивача 20.11.2023 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву позивача про зміну способу та порядку виконання рішення суду.

Апелянт не погоджується з оскаржуваною ухвалою, вважає її необґрунтованою та незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального і процесуального права, не відповідає обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

- позивач, звертаючись первісно із позовними вимогами до відповідача у даній справі, просив зобов`язати останню повернути порошок мідний ПСМ-1 в кількості 3283,87 кг., який за своїми технічними характеристиками віднесений до речей з родовими ознаками і такі вимоги були задоволені судом, вартість такої давальницької сировини не була прямо обумовлена договором від 25.01.2018 №25/01-2018, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Інтер-Контакт-Пріор» про виконання робіт з використанням матеріалу замовника, отже, задовольняючи такі позовні вимоги, суд не визначив вартості давальницької сировини у резолютивній частині рішення;

- звернення стягнення на грошові кошти відповідача у сумі, яка еквівалентна вартості не повернутої сировини, визначеної на момент встановлення факту неможливості виконання судового рішення (повернення наказу суду без виконання) у раніше визначений спосіб, вбачається таким, що цілком відповідає діючому законодавству та інтересам скаржника.

02.02.2024 скаржником подано відповідь на відзив на апеляційну скаргу.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача заперечує проти доводів позивача, викладених в апеляційній скарзі, зазначає, що враховуючи ту обставину, що вартість присудженого майна до стягнення обраховується на час, визначений у рішенні суду про його повернення, а не на час звернення із заявою про зміну способу виконання рішення, суд першої інстанції вірно зазначив, що у даному випадку, Товариство, звертаючись із заявою про зміну способу і порядку виконання судового рішення, фактично просить змінити спосіб виконання судового рішення з повернення майна (примусове виконання обов`язку в натурі, пункт 5 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України) на стягнення його вартості (відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, пункт 8 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України), що є зміною рішення суду по суті та зміною способу захисту, передбаченого статтею 16 Цивільного кодексу України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2023 апеляційну скаргу передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.

Колегією суддів встановлено, що апеляційна скарга подана безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.11.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/16952/20.

Відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Контакт-Пріор" - адвоката Василевської Анжели Анатоліївни на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.11.2023 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №910/16952/20.

07.12.2023 матеріали справи №910/16952/20 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому у справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2023 залишено апеляційну скаргу без руху з підстав неподання належних доказів реєстрації електронного кабінету адвоката Василевської Анжели Анатоліївни та Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Контакт-Пріор" в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі).

04.01.2024 апелянтом до суду подано клопотання, до якого додано відповіді №397981 та №397975 за запитами про наявність зареєстрованого Електронного кабінету ЕСІТС у Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Контакт-Пріор" та його представника адвоката Василевської Анжели Анатоліївни, яка передана головуючому у справі 08.01.2024 після виходу з відпустки.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.01.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Контакт-Пріор" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.11.2023 у справі №910/16952/20; призначено до розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Контакт-Пріор" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.11.2023 у справі №910/16952/20 на 05.02.2024.

Явка представників сторін

В судовому засіданні апеляційної інстанції 05.02.2024 представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив оскаржувану ухвалу скасувати.

В судовому засіданні апеляційної інстанції 05.02.2024 відповідач заперечила доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.04.2021 року в справі № 910/16952/20, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.07.2021, вимоги Товариства задоволено частково; зобов`язано відповідача повернути на користь позивача порошок мідний ПСМ-1 у кількості 2 213,87 кг шляхом доставки за місцезнаходженням Товариства за адресою: Київська область, Васильківський район, селище міського типу Калинівка, вул.Індустріальна, буд.9, а також стягнуто з відповідача на користь позивача 4 381,57 грн. витрат по сплаті судового збору.

10.09.2021 року на виконання вказаного рішення місцевим господарським судом видано відповідні накази.

Постановою Верховного Суду від 09.11.2021 року касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2021 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.07.2021 року в справі № 910/16952/20 - без змін.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кошарного Олександра Вікторовича від 01.08.2022 відкрито виконавче провадження № 69533675 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 10.09.2021 №910/16952/20 про повернення відповідачем на користь Товариства порошку мідного ПСМ-1 у кількості 2 213,87 кг шляхом доставки за місцезнаходженням стягувача.

Заявою від 12.08.2022 року боржник ( ОСОБА_2 ) звернулася до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кошарного Олександра Вікторовича з повідомленням про відсутність у неї порошку мідного ПСМ-1 у кількості 2 213,87 кг та фактичну неможливість виконання рішення господарського суду міста Києва від 06.04.2021 в справі № 910/16952/20 з наведених підстав.

15.08.2022 приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Кошарний Олександр Вікторович на підставі пункту 6 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" виніс постанову про повернення виконавчого документа (наказу господарського суду міста Києва від 10.09.2021 року № 910/16952/20) стягувачу.

23.10.2023 року через відділ діловодства Росподарського суду міста Києва надійшла заява Товариства, в якій останнє просило суд змінити спосіб і порядок виконання рішення господарського суду міста Києва від 06.04.2021 року в даній справі шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 1 687 256,74 грн. вартості порошку мідного ПСМ-1 у загальній кількості 2 213,87 кг.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.11.2023 по справі №910/16952/20 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Контакт-Пріор" про зміну способу і порядку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2021 року в справі №910/16952/20 відмовлено.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 271 ГПК України).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженої ухвали норм процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Предметом судового розгляду у цій справі є розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Контакт-Пріор" про зміну способу і порядку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2021 у справі №910/16952/20.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За умовами статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 року № 18-рп/2012).

Згідно з ч. 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Поряд із цим, у Господарському процесуальному кодексі України та спеціальному законі, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів ( посадових осіб ), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, не встановлений вичерпний перелік обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення, і на підставі яких суд може прийняти рішення про зміну способу і порядку виконання рішення.

Відповідно до частин 1-3 статті 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

З аналізу норм чинного законодавства під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості.

Зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим. Вирішуючи питання про зміну способу виконання рішення, суд повинен з`ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість такого виконання рішення суду.

Предмет доказування під час розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій складають факти, якими сторони обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню під час ухвалення судового рішення. Суд визначає предмет доказування, виходячи з вимог і заперечень сторін, керуючись нормами права, які повинні бути застосовані у такому випадку.

Поняття "спосіб і порядок" виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 ЦК України.

Для зміни способу виконання судового рішення необхідним є з`ясування питання чи не призведе така зміна способу виконання до зміни первісно обраного позивачем способу захисту своїх прав та інтересів, оскільки змінюючи спосіб виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25.11.2015 року в справі № 6-1829цс15, у постанові Верховного Суду від 11.04.2018 року в справі № 904/1478/15.

Таким чином, змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Разом із тим, при постановленні рішення від 06.04.2021 у справі № 910/16952/20, Господарський суд міста Києва виходив з того, що положення статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України визначають способи захисту цивільних прав та інтересів. До таких способів віднесено примусове виконання обов`язку в натурі, присудження до виконання обов`язку в натурі.

Обов`язок відповідача повернути позивачу належну виконавцю давальницьку сировину, використану для виготовлення погодженої сторонами продукції, передбачено умовами укладеного між сторонами договору, зокрема, пунктом 3.1 цього правочину.

Зважаючи на закінчення строку дії укладеного між сторонами договору на час звернення Товариства до суду з позовом у справі № 910/16952/20, а також беручи до уваги невиконання відповідачем у добровільному порядку вимоги позивача про повернення спірної давальницької сировини в установленій в ній строк, суд дійшов висновку про наявність у виконавця права та обґрунтованість заявлених у позові вимоги (з урахуванням обраного Товариством способу захисту його права) про примусове виконання означеного обов`язку відповідача в натурі.

Згідно до частиною 1 статті 179 Цивільного кодексу України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Відповідно до частини 1 статті 184 Цивільного кодексу України річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, е незамінними.

Приписами частини 2 статті 184 Цивільного кодексу України встановлено, що річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою.

Враховуючи предмет та підстави заявленого позову, а також встановлені під час розгляду справи № 910/16952/20 обставини, судом було задоволено позов та зобов`язано відповідача повернути на користь позивача порошок мідний ПСМ-1 у кількості 2 213,87 кг шляхом доставки за місцезнаходженням Товариства за адресою: Київська область, Васильківський район, селище міського типу Калинівка, вулиця Індустріальна, будинок 9.

Тобто, у даному випадку, суть спірних відносин сторін, а отже і суть судового рішення у справі, яке набрало законної сили, є примусове виконання в натурі зобов`язання, джерелом якого є господарський договір.

Суд звертає увагу на те, що законодавець у частині 1 статті 16 Цивільного кодексу України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

У даному випадку колегія вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що Товариство, звертаючись із заявою про зміну способу і порядку виконання судового рішення, фактично просить змінити спосіб виконання судового рішення з повернення майна (примусове виконання обов`язку в натурі, пункт 5 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України) на стягнення його вартості (відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, пункт 8 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України), що є зміною рішення суду по суті та зміною способу захисту, передбаченого статтею 16 Цивільного кодексу України.

Крім того, у заяві про зміну способу і порядку виконання рішення Товариство посилалося на наявність у господарського суду повноважень на зміну способу виконання відповідного рішення в разі відсутності у боржника присудженого до стягнення майна в натурі. Заявник також вказував, що при цьому, господарський суд повинен виходити з вартості майна, визначеної ним у рішенні про його передачу (повернення).

При ухваленні рішення від 06.04.2021 в справі № 910/16952/20, Господарський суд міста Києва виходив з того, що відповідач після закінчення строку дії договору від 25.01.2018 № 25/01-2018, а також у строк, зазначений у вимозі позивача від 04.08.2020 року № 04/08/20, не повернув останньому порошок мідний ПСМ-1 у кількості 2 213,87 кг загальною вартістю 292 104,30 грн. (що становить різницю між загальною вартістю витраченого позивачем спірного матеріалу в розмірі 431 204,30 грн. та вартістю фактично повернутого позивачу порошку мідного ПСМ-1 у кількості 1 070 кг орієнтовною закупівельною вартістю 130 грн/кг, яка становить 139 100,00 грн.).

У той же час, у поданій заяві про зміну способу і порядку виконання вищенаведеного судового рішення Товариство просило суд стягнути з відповідача вартість порошку мідного ПСМ-1 у загальній кількості 2 213,87 кг, яка визначена відповідно до висновку експерта № ED-1725-6-2130.23 (складеного через 2,5 роки після ухвалення рішення суду) та станом на 28.08.2023 року становить 1 687 256,74 грн., що майже у 6 разів перевищує вартість порошку мідного ПСМ-1, встановлену в рішенні суду від 06.04.2021 року в справі № 910/16952/20.

За висновками суду першої інстанції, з чим погоджується колегія суддів, відсутні правові підстави для задоволення заяви Товариства про зміну способу і порядку виконання рішення господарського суду міста Києва від 06.04.2021 року в справі № 910/16952/20.

Апелянтом не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б дійти висновку про помилковість висновків суду першої інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Твердження відповідача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Контакт-Пріор" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.11.2023 у справі №910/16952/20.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Контакт-Пріор" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.11.2023 у справі №910/16952/20 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.11.2023 у справі №910/16952/20 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтер-Контакт-Пріор".

4. Матеріали справи №910/16952/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови підписано 15.02.2024.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко