ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

20 лютого 2024 року м. Чернівці Справа № 926/535/24

Суддя Господарського суду Чернівецької області Гурин Микола Олександрович, розглянувши

заяву стягувача товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвторресурси-Буковина» (58023, м.Чернівці, вул. Лесина, 4, )

до боржника фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 )

про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості в сумі 90431,44 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрвторресурси-Буковина» звернулось до Господарського суду Чернівецької області із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 заборгованості за договором про надання послуг з вивезення побутових відходів №ЮА-431 від 30.11.2023 в сумі 90431,44 грн, з яких: 77175,82 грн основного боргу, 10246,50 грн інфляційних втрат та 3009,12 грн 3% річних, що нараховані за період з червня 2021 по листопад 2023 року.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.02.2024 заяву про видачу судового наказу № 926/535/24 передано на розгляд судді Гурину М.О.

Розглянувши подану заяву, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу з огляду на таке.

За змістом статті 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Положеннями статті 148 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, та в разі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 2 статті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 150 Господарського процесуального кодексу України у заяві про видачу судового наказу повинні бути зазначені вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються.

В силу приписів частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з вимогами частин 1, 8 статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами.

Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним.

Суд встановив, що стягувачем не надано доказів укладення договору про надання послуг з вивезення побутових відходів з боржником в період виникнення та існування спірних правовідносин (з червня 2021 по листопад 2023 року).

Договір про надання послуг з вивезення побутових відходів №ЮА-431 від 30.11.2023 боржником не підписано, доказів підписання суду не надано, тож стягувачем заявлено вимогу, яка не відповідає статті 148 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, суду не надано доказів надання послуг з вивезення побутових відходів у спірний період, оскільки, до заяви додано лише акт надання послуг №10155 від 30 листопада 2023 року, що не охоплює період з червня 2021 по листопад 2023 року.

Відповідно до п. п. 1, 3 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу, заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

При цьому суд зауважує, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктом 3 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному провадженні.

У разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України).

На підставі викладеного, керуючись ст. 150-154, 175, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю «Укрвторресурси-Буковина» у видачі судового наказу з вимогою про стягнення з фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 заборгованості за договором №ЮА-431 від 30.11.2023 у сумі 90431,44 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено і підписано 20.02.2024.

Суддя Микола ГУРИН

Інформацію по справі можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.