ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2024 р.м. ХарківСправа № 922/4587/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовомПублічного акціонерного товариства "СУМИХІМПРОМ"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "НТП ІНТЕХ"
простягнення коштів

без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "СУМИХІМПРОМ" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до ТОВ "НТП ІНТЕХ", в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача збитки в розмірі 5.658,00 грн та судовий збір у сумі 2.684,00 грн.

Фактичними підставами позову є невиконання відповідачем свого обов`язку щодо реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, внаслідок чого позбавлено позивача можливості включення суми ПДВ до податкового кредиту.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 06.11.2023 матеріали справи №922/4587/23 передано на розгляд до Господарського суду Сумської області в межах справи №5021/2509/2011 про банкрутство ПАТ "СУМИХІМПРОМ".

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 29.11.2023 справу №922/4587/23 передано за територіальною підсудністю на розгляд Господарського суду Харківської області, у зв`язку з закриттям провадження по банкрутству ПАТ "СУМИХІМПРОМ".

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 25.12.2023 з урахуванням малозначності справи №922/4587/23 в розумінні частини п`ятої статті 12 ГПК України відкрито спрощене позовне провадження, призначено розгляд справи без повідомлення сторін та встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті справи.

Частиною п`ятою статті 176 ГПК України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Ухвала про відкриття провадження у даній справі була надіслана до електронного кабінету відповідача в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд" та була отримана останнім 26.12.2023, про що свідчить довідка про доставку електронного листа до електронного кабінету ТОВ "НТП ІНТЕХ".

Положеннями частини другої статті 14 ГПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини третя статті 13 ГПК України).

Відповідно до частини дев`ятої статті 165, частини другої статті 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач у строк, встановлений частиною першою статті 251 ГПК України відзиву на позов не подав, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розгляну за наявними матеріалами справи.

Перевіривши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд встановив наступне.

Між ПАТ "СУМИХІМПРОМ" (покупець) та ТОВ "НТП ІНТЕХ" (постачальник) був укладений Договір поставки від 24.09.2021 №27/680 (далі - Договір). Згідно з його умовами постачальник зобов`язався поставити покупцю товар, зазначений у пункту 1.2., а покупець прийняти та оплатити цей товар.

Ціна цього Договору становить 67.896,00 грн, в т.ч. ПДВ - 11.316,00 грн.

Згідно з положеннями пункту 3.1. Договору покупець здійснює оплати на поточний рахунок постачальника в розмірі 50% вартості товару згідно з належним чином оформленого рахунку-фактури; останні 50% після отримання письмового повідомлення постачальника про готовність товару до відвантаження.

Пунктом 4.5. Договору передбачено, що постачальник зобов`язується складати податкові накладні в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої особи, і реєструвати їх у Єдиному реєстрі податкових накладних. Постачальник зобов`язаний зареєструвати податкову накладну, незалежно від її суми, в Єдиному реєстрі податкових накладних і відправити її покупцю в електронній формі відповідно до пункту 201.10. статті 201 ПК України.

У випадку, якщо одна із сторін склала податкову накладну або розрахунок коригування до них, з порушенням норм чинного податкового законодавства України, а також в разі відсутності їх реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, що тягне за собою втрату права іншої сторони на збільшення податкового кредиту чи зменшення податкових зобов`язань, сплачених (нарахованих) у зв`язку з виконанням цього Договору винна сторона зобов`язується на вимогу іншої сторони компенсувати завдані їй цим збитки. Для обміну електронними документами сторони використовують ліцензійну програму "M.E.DOC IS".

Цей Договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2022, а в частині зобов`язань щодо оплати - до повного їх виконання (пункт 11.1. Договору в редакції Додаткової угоди від 31.12.2021 №1).

Відповідачем був виставлений позивачу рахунок-фактура від 27.09.2021 №27-09/21 на загальну суму 67.896,00 грн, в т.ч. ПДВ - 11.316,00 грн.

Платіжним дорученням від 10.01.2022 №71 позивач перерахував відповідачу передоплату за товар у розмірі 33.948,00 грн, в т.ч. ПДВ - 5.658,00 грн.

В подальшому відповідач поставив позивачу обумовлений товар на суму 67.896,00 грн, про що накладна від 12.01.2022 №12-01/22 та прибуткова накладна від 14.01.2022 №92.

15.12.2022 позивач надіслав на адресу відповідача претензію про сплату завданих збитків від 15.12.2022 №2821/15, в якій зазначив, що внаслідок не реєстрації ним податкової накладної ПАТ "СУМИХІМПРОМ" втратило право на відшкодування податкового кредиту, суми податку на додану вартість, сплачені ним у ціни товару, в з`язку зі спливом строку для складання та реєстрації податкових. У зв`язку з чим вимагав сплатити підприємству кошти в розмірі 5.658,00 грн протягом 10 банківських днів з дня отримання цієї вимоги.

На адвокатський запит Головним управлінням ДПС у Харківській області була надані відповідь від 29.12.2022 №21665/6/20-40-18-03-09, в якій повідомлено про те, що податкова накладна від 10.01.2022 №1 на суму ПДВ 5.658,00 грн, виписана платником ТОВ "НТП ІНТЕХ" на отримувача ПАТ "СУМИХІМПРОМ" має статус "реєстрацію зупинено". Підприємством ТОВ "НТП ІНТЕХ" повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/рахунків коригування, реєстрацію яких зупинено до податкової накладної від 10.01.2022 №1 не надавалося.

25.09.2023 позивач повторно надіслав на адресу відповідача претензію про сплату завданих збитків від 25.09.2023 №1369/15. Втім, відповідач відповіді на претензію позивача не надав, збитки в розмірі 5.658,00 грн не відшкодував.

Такі обставини на думку позивача свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту шляхом вжиття наведених у позові способів захисту права.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями частини другої статті 218 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до пункту 14.1.181 статті 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

За змістом підпункту "а" пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.7 статті 201 ПК України визначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Враховуючи викладене вище, згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України на продавця товарів/послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору відповідачем був поставлений позивачем обумовлений товар загальною вартістю 67.896,00 грн, про що свідчать накладна від 12.01.2022 №12-01/22 та прибуткова накладна від 14.01.2022 №92.

Формування у позивача податкового кредиту з податку на додану вартість було би можливим, якщо відповідач зареєстрував би податкову накладну із господарської операції за Договором.

З відповідні Головного управління ДПС у Харківській області від 29.12.2022 №21665/6/20-40-18-03-09 судом встановлено, що податкова накладна від 10.01.2022 №1 на суму ПДВ 5.658,00 грн, виписана платником ТОВ "НТП ІНТЕХ" на отримувача ПАТ "СУМИХІМПРОМ" має статус "реєстрацію зупинено".

Таким чином, відповідачем в порушення вимог пункту 201.10 статті 201 ПК України та пункту 4.5. Договору не було зареєстровано податкову накладну від 10.01.2022 №1.

Крім того у відповідності до п.4.5. передбачено те, що винна сторона зобов`язується на вимогу іншої сторони компенсувати завдані їй цим збитки.

Згідно з частинами першою і другою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до статті 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

За змістом статті 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Зважаючи на зазначені норми, для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. За відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність не настає.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі №908/1568/18 та Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 у справі №917/877/17 при порушенні контрагентом (продавцем) за договором обов`язку щодо складення та реєстрації податкових накладних належним способом захисту для заявника (покупця) може бути звернення до суду з позовом про відшкодування завданих збитків.

Суд зазначає, що хоча обов`язок продавця зареєструвати податкову накладну є обов`язком платника податку у публічно-правових відносинах, а не обов`язком перед покупцем, невиконання такого обов`язку фактично завдало позивачу збитків. Тому має місце прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкові накладні та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача та, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками цієї особи.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05.06.2019 у справі №908/1568/18 і від 10.01.2022 у справі №910/3338/21.

З наявних у матеріалах справи документів судом встановлено, що відповідач не виконав вимог пункту 201.10 статті 201 ПК України, а саме: не зареєстрував податкову накладну від 10.01.2022 №1, у зв`язку з чим позивач був позбавлений права включити суму ПДВ 5.658,00 грн до складу податкового кредиту та, відповідно скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання.

А отже, в даному випадку наявний прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкову накладну та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача та, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками позивача. При цьому вина відповідача презюмується, позаяк останнім не доведено іншого.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено наявності усіх елементів складу правопорушення, необхідних для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків.

Приписами статей 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтями 78, 79 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 5.658,00 грн збитків є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 2.684,00 грн покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1, 4, 13, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НТП ІНТЕХ" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 126, корп. Н, офіс 309, ) на користь Публічного акціонерного товариства "СУМИХІМПРОМ" (40003, м. Суми, вул. Харківська, П/В 12, ) збитки в розмірі 5.658,00 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2.684,00 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції Східного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено "19" лютого 2024 р.

Суддя Н.С. Добреля