УХВАЛА

19 лютого 2024 року

м. Київ

cправа № 914/2336/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мачульського Г. М. - головуючого, Краснова Є. В., Рогач Л. І.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "НВО "А.Т.О.Р."

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 22.01.2024

за позовом Акціонерного товариства "ОТП Банк"

до: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "НВО "А.Т.О.Р.";

2) ОСОБА_1

про стягнення 5 305 689,74 грн,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "ОТП Банк" звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "НВО "А.Т.О.Р." та до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості 5 305 689,74 грн, яка складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 5 000 000,00 грн і заборгованості по процентам у сумі 305 689,74 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.12.2023 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "НВО "А.Т.О.Р." про зупинення провадження у справі задоволено; провадження по справі №914/2336/23 зупинено до набрання законної сили рішенням у справі №910/17094/23.

Акціонерне товариство "ОТП Банк" з ухвалою господарського суду Харківської області не погодилося та звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 06.12.2023 у справі №914/2336/23 та передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що: наведені в оскаржуваній ухвалі обставини та доводи не є підставою для зупинення провадження у справі, оскільки за приписами вказаної статті, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду; предметом судового розгляду у цій справі є стягнення заборгованості за чинним кредитним договором, умови якого були порушені позичальником на вже погоджених сторонами умовах; суду першої інстанції сторонами надані необхідні пояснення та докази для надання належної правової оцінки вказаним у позові обставинам й суд має брати їх до уваги, зважаючи на презумпцію правомірності правочину; намір відповідача змінити умови вказаного договору у іншому судовому процесі жодним чином не перешкоджає суду оцінити ці доводи виходячи з наявних матеріалів справи; зупинення провадження у справі матиме наслідком неможливість для Банку захистити свої права за діючим договором та повернути надані відповідачу кредитні кошти протягом невизначеного періоду часу.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 22.01.2024 скасовано ухвалу Господарського суду Харківської області від 06.12.2023; справу передано на розгляд до суду першої інстанції.

29.01.2024 (згідно з поштовими відмітками на конверті) Товариство з обмеженою відповідальністю "НВО "А.Т.О.Р." звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Східного апеляційного господарського суду від 22.01.2024, у якій просить скасувати постанову та залишити без змін ухвалу Господарського суду Харківської області від 06.12.2023.

Дослідивши матеріали касаційної скарги, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Згідно з пункту 8 частини 1 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

За змістом частини 2 статті 17 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини 2 статті 6 та частини 2 статті 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України та зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із пунктом 9 частини 3 статті 2 ГПК України одним із принципів господарського судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках.

За приписами пункту 2 частини 1 статті 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини 1 статті 255 цього Кодексу після їх перегляду в апеляційному порядку.

Предметом касаційного оскарження є постанова апеляційного господарського суду про скасування ухвали суду першої інстанції, якою зупинено провадження у справі.

Згідно з пунктом 12 частини 1 статті 255 ГПК України ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження у справі може бути оскаржена саме в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції.

Водночас ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження у справі не міститься в переліку ухвал, на яку згідно з пунктом 2 частини 1 статті 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу після її перегляду в апеляційному порядку. Також до такого переліку судових рішень не віднесено і оскаржену постанову суду апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Разом з цим Верховний Суд зауважує, що практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі "Станков проти Болгарії" від 12.07.2007).

Колегія суддів звертає увагу на те, що вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які після їх перегляду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" у праві на звернення до касаційного суду викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду", що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, положеннями Конституції України, завданнями і принципами господарського судочинства.

З урахуванням наведеного суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "НВО "А.Т.О.Р.", оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до положень частини 6 статті 293 ГПК України, копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 234, 235, 287, 293 ГПК України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі №914/2336/23 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "НВО "А.Т.О.Р." на постанову Східного апеляційного господарського суду від 22.01.2024.

2. Копію цієї ухвали та касаційну скаргу разом з доданими до скарги матеріалами направити заявнику, іншим учасникам - копію ухвали.

3. Копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий Г. М. Мачульський

Судді Є. В. Краснов

Л. І. Рогач