ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року м. ОдесаСправа № 915/386/22
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран,

секретар судового засідання: І.С. Мисько,

за участю представників сторін:

від Компанії «Малієро Лімітед»: не з`явився

від ОСОБА_1 : Р.М. Томашевський

від Товариства з обмеженою відповідальністю «Рент УМБ»: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Компанії «Малієро Лімітед»

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 10.11.2023 (суддя М.В. Мавродієва, м.Миколаїв, повний текст складено 10.11.2023) про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

у справі №915/386/22

за позовом Компанії «Малієро Лімітед»

до відповідача: ОСОБА_1 ,

про розірвання договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю у зв`язку з істотною зміною обставин

та зустрічним позовом ОСОБА_1

до відповідача: Компанії «Малієро Лімітед»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача за зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Рент УМБ»

про визнання зобов`язань за договором купівлі-продажу припиненими, припинення іпотеки та припинення застави,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Господарського суду Миколаївської області перебуває справа за позовом Компанії «Малієро Лімітед» до ОСОБА_1 з вимогами про розірвання договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Рент УМБ» (ідент.код 40963992), укладеного 24.02.2021 між громадянином України ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та юридичною особою за законодавством Республіки Кіпр Компанією «Малієро Лімітед» (реєстр.номер юр.особи: НЕ408472) з 24.02.2022 у зв`язку з істотною зміною обставин, та приведення сторін у попередній стан, який існував до моменту укладення договору, до 24.02.2021; та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Компанії «Малієро Лімітед», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача за зустрічним позовом - Товариства з обмеженою відповідальністю «Рент УМБ», про визнання припиненими з 29.07.2022 зобов`язань сторін за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Рент УМБ» (ідент.код 40963992), укладеного 24.02.2021 між громадянином України ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та юридичною особою за законодавством Республіки Кіпр - Компанією «Малієро Лімітед» (реєстр.номер юр.особи НЕ408472), у зв`язку з одностороннім розірванням договору; визнання припиненою іпотеки нерухомого майна: реконструкції олієпереробного підприємства потужністю 600 т/добу перероблювального насіння (складів олієнасіння, шроту, лабораторії тощо) за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 248; земельної ділянки, кадастровий номер: :04:048:0005, площею 3,7276 га, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 248, яка встановлена іпотечним договором, укладеним 24.02.2021 між юридичною особою за законодавством Республіки Кіпр - Компанією «Малієро Лімітед» (іпотекодержатель), Товариством з обмеженою відповідальністю «Рент УМБ» (іпотекодавець) та громадянином України ОСОБА_1 (боржник), посвідченим Назаровою О.С., приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу, зареєстрованим в реєстрі за №164; визнання припиненою застави рухомого майна: частки у статутному капіталі ТОВ «Рент УМБ» (ідент.код юр.особи 40963992), що становить 100% (сто відсотків) від загального розміру статутного капіталу ТОВ «Рент УМБ» та в грошовому еквіваленті становить 120662272,0 (сто двадцять мільйонів шістсот шістдесят дві тисячі двісті сімдесят дві) грн 00 коп, та всі та будь-які права, які належать чи можуть належати заставодавцю як власнику вказаної частки у статутному капіталі, яка встановлена договором застави, укладеним 24.02.2021 між громадянином України ОСОБА_1 (заставодавець) та юридичною особою за законодавством Республіки Кіпр - Компанією «Малієро Лімітед» (заставодержатель), посвідченим Назаровою О.С, приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу, зареєстрованим в реєстрі за №167; зняття заборони на рухоме майно: частки у статутному капіталі ТОВ «Рент УМБ» (ідент.код юр.особи 40963992), що становить 100% (сто відсотків) від загального розміру статутного капіталу ТОВ «Рент УМБ» та в грошовому еквіваленті становить 120662272,0 (сто двадцять мільйонів шістсот шістдесят дві тисячі двісті сімдесят дві) грн 00 коп, та всі та будь-які права, які належать чи можуть належати заставодавцю як власнику вказаної частки у статутному капіталі, та виключити запис про заставу рухомого майна з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, номер запису про обтяження: №28591658 (зареєстровано 24.02.2021).

Короткий зміст та обґрунтування заяви про забезпечення позову

Від Компанії «Малієро Лімітед» до Господарського суду Миколаївської області надійшла заява б/н від 08.11.2023 про забезпечення позову, в якій заявник просив вжити у даній справі заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 , що містяться на всіх його рахунках, в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, та на майно, яке належить ОСОБА_1 в межах суми - 3700000,00 доларів США, що становить по курсу НБУ на дату подання даної заяви 133337270,00 грн.

В обґрунтування заяви позивач послався на те, що у цій справі позов Компанії «Малієро Лімітед» до ОСОБА_1 мотивований тим, що існує передбачена чинним законодавством сукупність умов для розірвання в судовому порядку укладеного між сторонами договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Рент УМБ» від 24.02.2021 у зв`язку з істотною зміною обставин та приведення сторін у попередній стан, який існував до моменту укладення договору, до 24.02.2021.

В той же час, на виконання умов договору Компанією «Маліеро Лімітед» вже було сплачено частину грошових коштів в розмірі 3,7 млн. доларів США, про що зазначено в позовній заяві, і що не оспорюється ОСОБА_1 . Дана сума є значною для ОСОБА_1 , як фізичної особи, і становить по курсу НБУ на дату подання даної заяви 135303820,00 грн, та у випадку задоволення позову, ОСОБА_1 буде змушений повернути такі грошові кошти Компанії «Маліеро Лімітед», так як у позовній заяві ставиться вимога про приведення сторін до попереднього стану.

Однак у Компанії «Малієро Лімітед» є обґрунтовані побоювання, що ОСОБА_1 з метою уникнення виконання своїх зобов`язань, що випливатимуть з рішення суду, з метою приховування власного майна, вчинить дії щодо відчуження належного йому майна третім особам.

Так, позивачу протягом 2022-2023 років (після подання позову у даній справі) стало відомо про наступну недобросовісну поведінку відповідача, яка свідчить про те, що останній у будь-який спосіб прагне уникнути виконання своїх зобов`язань, зокрема й тих, що випливатимуть з рішення суду, а саме:

- ОСОБА_1 було подано позови про визнання договору купівлі-продажу розірваним, що матиме наслідком обернення на свою користь сплачених на виконання такого договору покупцем 3700000,0 доларів США. Проте, усвідомлюючи, що судовий розгляд справ є тривалим процесом, а договір купівлі-продажу корпоративних прав був забезпечений іпотекою та заставою, то, окрім іншого, відповідач намагається вчинити всі дії задля унеможливлення звернення стягнення на майно, що знаходиться в іпотеці, зокрема, уклавши договір купівлі-продажу, яким на користь ОСОБА_1 відчужено реконструкцію олієпереробного підприємства потужністю 600 т/добу перероблювального насіння (складів олієнасіння, шроту, лабораторії, тощо), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 248, та земельну ділянку за кадастровим номером :04:048:0005, площею 3,7276 га, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 248. Саме вказані об`єкти нерухомого майна в значній мірі формують частку корпоративних прав, яка була відчужена ОСОБА_1 24.02.2021 на користь Компанії «Маліеро Лімітед», а договір на момент відчуження майна та подання даного позову не розірвано у встановленому законом порядку;

-намагання ліквідувати Товариство з обмеженою відповідальністю «Рент УМБ» протягом 2022 року, про що свідчить ряд записів, наявних у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 30.08.2023;

-наявність інших майнових справ на значну суму, де відповідачем є ОСОБА_1 , зокрема, наявність справи №522/12500/22 за позовом ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 125000000,00 грн, і хоча, станом на сьогодні, провадження у даній справі закрито у зв`язку з неусуненням недоліків позовної заяви, не можна стверджувати про те, що заборгованість за даним договором позики відсутня, і ОСОБА_2 може звернутися в будь-який час до суду повторно про стягнення даної суми заборгованості та накладення арешту на майно ОСОБА_1 з метою забезпечення свого позову. Також не можна відкидати наявність в ОСОБА_1 інших боргових зобов`язань.

Таким чином, Компанія «Маліеро Лімітед» впевнена у тому, що у разі якщо в даній справі до ухвалення судом остаточного судового рішення не буде вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони вчиняти будь які дії по відношенню до нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , це фактично ускладнить або ж унеможливить виконання у даній справі рішення суду, що вплине на ефективний захист та ускладнить повернення Компанією «Маліеро Лімітед» грошових коштів, сплачених за оспорюваним договором.

Заявник також зазначив, що у разі якщо у даній справі судом буде прийнято позитивне судове рішення, однак до цього часу ОСОБА_1 відчужить належне йому на праві власності майно третім особам, у такому разі Компанія «Маліеро Лімітед» явно зазнає порушення своїх прав, зокрема для останнього настануть негативні наслідки, в той час як вжиття заходів забезпечення позову є розумним, обґрунтованим і адекватним, сприяє забезпеченню збалансованості інтересів сторін, жодним чином не порушує законних інтересів відповідача, не має для нього негативних наслідків, і в той же час дозволить уникнути непорозумінь на період вирішення спору і запобігти порушенню прав позивача.

Вжиття заходів зустрічного забезпечення, на думку заявника, є недоречним, оскільки, задоволення чи відмова в задоволенні позову не тягнуть за собою жодних фінансових зобов`язань Компанії «Маліеро Лімітед» перед ОСОБА_1 .

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 10.11.2023 у задоволені заяви Компанії «Малієро Лімітед» б/н від 08.11.2023 про забезпечення позову відмовлено.

Відмову у забезпеченні позову суд першої інстанції мотивував тим, що заява про забезпечення позову за своїм змістом зводиться лише до припущень щодо неможливості чи істотного ускладнення в майбутньому виконання судового рішення та не містить жодних належних, допустимих та вірогідних доказів в розумінні статей 76, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, із яким діюче законодавство пов`язує застосування заходів щодо забезпечення позову.

Короткий зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги

Не погодившись з ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 10.11.2023, Компанія «Малієро Лімітед» звернулася до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просила оскаржувану ухвалу суду скасувати; заяву компанії «Маліеро Лімітед» від 08.11.2023 про забезпечення позову задовольнити; вжити у справі № 915/386/22 заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 , що містяться на всіх рахунках відповідача, в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, та на майно, яке належить ОСОБА_1 в межах суми 3700000,00доларів США (що становить по курсу НБУ на дату подання даної заяви - 135303820,00 гривень).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач послався на те, що позивач вже звертався з заявою від 06.07.2023 про забезпечення позову у даній справі. Однак ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 19.10.2023 у задоволенні цієї заяви відмовлено. Дану відмову суд аргументував тим, що позивачем до заяви про забезпечення позову не надано жодних доказів на підтвердження вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після подання позову до суду, а саме, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання, тощо.

Врахувавши висновки суду, викладені в ухвалі від 19.10.2023, Компанія «МАЛІЄРО ЛІМІТЕД» повторно звернулася до Господарського суду Миколаївської області із заявою про забезпечення позову, до якої було додано раніше відсутні в матеріалах справи докази, а саме:

-витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 30.08.2023, з якого вбачається, що відповідач протягом 2022 року намагався неодноразово ліквідувати Товариство з обмеженою відповідальністю «РЕНТ УМБ»;

-договір купівлі-продажу від 29.12.2022, відповідно до якого на користь ОСОБА_1 відчужено реконструкцію олієпереробного підприємства потужністю 600 т/добу перероблювального насіння (складів олієнасіння, шроту, лабораторії, тощо), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 248, та земельну ділянку кадастровий номер: :04:048:0005, площею (га): 3.7276, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 248. Вказані об`єкти нерухомості перебувають в іпотеці Компанії «МАЛІЕРО ЛІМІТЕД» та в значній мірі формують частку корпоративних прав, яка була відчужена ОСОБА_1 24.02.2021 на користь Компанії «МАЛІЄРО ЛІМІТЕД».

Проте суд першої інстанції, зазначивши наявність нових аргументів та документів, наданих позивачем на підтвердження необхідності вжиття заходів забезпечення позову, належної оцінки їм не надав, повторивши слово в слово мотивувальну частину ухвали від 19.10.2023 без аналізу нових доказів.

Крім того, на переконання апелянта, суд першої інстанції, вимагаючи від позивача надання доказів на підтвердження вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після подання позову до суду, а саме, реалізацію майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання, тощо, є завищеним (недосяжним) стандартом доказування, адже по-перше, відповідач може в будь-який момент лише з відомих йому причин розпорядитися належним йому майном та грошовими коштами, а по-друге, наявність навіть даного спору свідчить про небажання відповідача здійснювати розрахунок чи будь-яким іншим чином досягти компромісу з позивачем.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії в суді апеляційної інстанції

Одночасно із поданням апеляційної скарги скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду (вх.№3831/23 від 23.11.2023).

Відповідно до протоколів передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 23.11.2023 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Л.В. Поліщук, суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.11.2023 відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Компанії «Малієро Лімітед» на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 10.11.2023 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі №915/386/22 до надходження матеріалів оскарження ухвали на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду. Доручено Господарському суду Миколаївської області надіслати копії матеріалів справи №915/386/22, необхідних для розгляду оскаржуваної ухвали, на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

18.12.2023 на адресу суду апеляційної інстанції надійшли матеріали оскарження ухвали Господарського суду Миколаївської області від 10.11.2023 у справі №915/386/22.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.12.2023 апеляційну скаргу Компанії «Малієро Лімітед» на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 10.11.2023 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі №915/386/22 залишено без. Встановлено скаржнику строк для усунення недоліків, виявлених при поданні апеляційної скарги, протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

В межах встановленого ухвалою від 25.12.2023 строку від скаржника надійшла заява (вх.№ 3816/23/Д1 від 01.01.2024) про усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.01.2024 поновлено Компанії «Малієро Лімітед» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Миколаївської області від 10.11.2023 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі № 915/386/22. Відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою. Встановлено учасникам справи строк до 31.01.2024 для подання відзиву на апеляційну скаргу та роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи. Призначено розгляд апеляційної скарги на 13.02.2023 об 11:30 год.

Відзиви на апеляційну скаргу, будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань до суду апеляційної інстанції не надходили.

У судовому засіданні, яке відбулось 13.02.2024, представник ОСОБА_1 надав усні пояснення, відповідно до яких просив оскаржувану ухвалу суду залишити без змін як законну та обґрунтовану, а у задоволенні апеляційної скарги відмовити, посилаючись на те, що заходи, які просить застосувати скаржник, не є співмірними та адекватними із заявленими позовними вимогами.

Скаржник та третя особа про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, проте участі не брали.

Приймаючи до уваги, що матеріали справи містять обсяг відомостей, достатній для розгляду апеляційної скарги, обов`язкова явка учасників справи в судове засідання апеляційної інстанції Південно-західним апеляційним господарським судом не визнавалась, а частиною 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності в судовому засіданні представника скаржника та третьої особи.

Заслухавши представника відповідача за первісним позовом, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що реалізація права на судовий захист, гарантованого кожному статтями 55, 124 Конституції України, багато в чому залежить від належного правового механізму, складовою якого, зокрема, є інститут забезпечення позову в судовому процесі.

Згідно із статтею 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною першою статті 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) виключено; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) виключено; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною четвертою статті 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Тобто, забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Аналогічні правові висновки щодо застосування статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 14.06.2018 у справі №916/10/18, від 23.06.2018 у справі № 916/2026/17, від 16.08.2018 у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі №904/1417/19.

Зі змісту норми статті 137 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно або грошові кошти, суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватись та розпоряджатись грошовими коштами або майном, а тому може застосовуватись у справі, у якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів.

При цьому піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватись майна, що належить до предмета спору.

Під час вирішення питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Вказані висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, висловленою у постановах, від 5 березня 2019 року у справі №826/16911/18, від 25 квітня 2019 року у справі №826/10936/18, від 26 квітня 2019 року у справі №826/16334/18, від 26 червня 2019 року у справі №826/13396/18, від 30 вересня 2019 року у справі №420/5553/18, від 30 вересня 2019 року у справі №640/868/19, від 30 вересня 2019 року у справі №1840/3517/18, від 20 травня 2021 року у справі №640/29749/20, від 11 січня 2022 року у справі №640/18852/21, від 5 липня 2022 року у справі №380/13491/21, від 28 липня 2022 року у справі №640/31850/20, від 16 серпня 2022 року у справі №640/35685/21 та від 26 жовтня 2022 року у справі №640/30483/21.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Позов забезпечується, зокрема, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17, пункт 36).

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

У наведених висновках Південно-західний апеляційний господарський суд звертається до сталої правової позиції Верховного Суду в питанні застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно або грошові кошти, що неодноразово викладалась, зокрема, в пункті 15 постанови від 14.06.2018 у справі №916/10/18, в пункті 14 постанови Верховного Суду від 15.01.2019 у справі № 915/870/18, а також в постановах від 25.09.2020 у справі № 925/77/20, від 29.01.2021 у справі №910/10957/20, від 16.02.2021 у справі № 910/16866/20, від 15.04.2021 у справі №910/16370/20, від 19.05.2021 у справі № 916/3638/20.

Предметом первісного позову в цій справі є немайнові вимоги про розірвання договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Рент УМБ», укладеного 24.02.2021 між громадянином України ОСОБА_1 та юридичною особою за законодавством Республіки Кіпр Компанією «Малієро Лімітед», та приведення сторін у попередній стан, який існував до моменту укладення договору, до 24.02.2021.

Оскільки в даному випадку позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, то в цьому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (наведену правову позицію викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, постановах Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 915/1912/19, від 11.02.2021 у справі № 915/1185/20).

Виходячи зі змісту заявленого позову, колегія суддів зазначає, що позивач просить розірвати між сторонами договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства у зв`язку з істотною зміною обставин, при цьому стверджуючи про часткове його виконання зі свого боку у відповідності до умов договору (оплати вартості частки на умовах розстрочення згідно графіку до початку повномасшабної військової агресії проти України).

Також позивач просить привести сторони у попередній стан, який існував до моменту укладення договору, до 24.02.2021, посилаючись на частину третю статті 653 Цивільного кодексу України та зазначаючи, що суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору, виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням договору. При цьому позивач у позовній заяві, звертаючись до суду із вимогою про приведення сторін у попередній стан, не зазначає конкретний спосіб щодо цього, зокрема не заявляє вимоги про повернення йому 3700000,00 доларів США.

З викладеного вбачається, що позовні вимоги не стосуються майна та грошових коштів, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього.

Тобто, обраний позивачем вид забезпечення позову не перебуває у безпосередньому зв`язку зі спором у даній справі, оскільки під час розгляду справи судом буде досліджуватися саме питання щодо наявності правових підстав для розірвання договору та приведення сторін у попередній стан, який існував до моменту укладення договору.

Накладення арешту на грошові кошти та майно відповідача за первісним позовом не є співмірним із заявленими вимогами, оскільки спір не стосується стягнення заборгованості, визнання права власності на спірне майно чи повернення спірного майна позивачу.

Колегія суддів зауважує, що заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, на забезпечення якого подана відповідна заява, а особа, яка заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового рішення, постановленого у цій справі.

Колегія суддів також не вбачає, а позивачем достатньо не обґрунтовано, як невжиття заходів у вигляді накладення арешту на грошові кошти та майно відповідача за первісним позовом може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, без нових звернень до суду.

З урахуванням викладеного, вжиття судом заходів забезпечення позову, про які просить заявник, не відповідає меті та завданням господарського судочинства та правового інституту забезпечення позову, що, відповідно, є підставою для відмови у забезпеченні позову.

Суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване судове рішення, не надавав оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов, як співмірності вимог заявника щодо забезпечення позову та наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, однак дійшов загалом правильних висновків про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає достатніх підстав для скасування правильної по суті ухвали, позаяк саме по собі посилання суду на інші підстави для відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову не вплинуло на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду про відмову в задоволенні заяви Компанії «Малієро Лімітед» про забезпечення позову, у зв`язку з чим у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Зважаючи на те, що судом апеляційної інстанції спір по суті не розглядався, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 269-271, 276, 281 - 284 ГПК України,

Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Компанії «Малієро Лімітед» залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 10.11.2023 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі №915/386/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до пункту 2 частини першої статті 287 Господарського процесуального кодексу касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 20.02.2024 (у зв`язку з перебуванням судді С.В. Таран у відпустці).

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя К.В. Богатир

Суддя С.В. Таран