ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2024м. ДніпроСправа № 904/6729/20 (904/3816/23)

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Соловйової А.Є., за участю секретаря судового засідання Бордюг О.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", м. Київ

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Імені Мічуріна", м.Дніпро

відповідача-2 Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах", м.Дніпро

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1 - ОСОБА_1 , Дніпропетровська обл., с. Незабудине

про визнання недійсним пункту Угоди про добровільне погашення заборгованості від 25.12.2017 в частині

Представники:

від позивача: Шевченко Л.П. довіреність № 04/01-24-1 від 04.01.2024

від відповідача-1: не з`явився

від відповідача-2: Волова О.В. довіреність № 04/01-24-1 від 04.01.2024

від третьої особи: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до господарського суду з позовом до відповідача-1 Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Імені Мічуріна", відповідача-2 Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" про визнання недійсним пункту Угоди про добровільне погашення заборгованості від 25.12.2017 в частині, в якій просить суд:

- визнати недійсним пункт 5 Угоди про добровільне погашення заборгованості від 25.12.2017, укладений між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Інгосстрах" та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Імені Мічуріна", в частині посилання в ньому на розмір процентів річних, тобто визнати недійсним частину наступного тексту: "При простроченні Боржником виконання грошового зобов`язання перед кредитором на строк більше 10 (десяти) календарних днів, розмір процентів, встановлений ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України застосовується в розмірі 360 процентів".

Судом за допомогою автоматизованої системи документообігу суду встановлено, що 26.01.2021 Господарським судом Дніпропетровської області відносно відповідача-1 -Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "ІМЕНІ МІЧУРІНА" (49040, м. Дніпро, пр. Праці, будинок 2Т, кімната 15, ) відкрито провадження у справі про банкрутство №904/6729/20, що перебуває на розгляді судді Господарського суду Дніпропетровської області Соловйової А. Є.

21.10.2019 року набув чинності Кодекс України з процедур банкрутства.

Відповідно до положень частини 1, 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, на підставі положень частини 3 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства матеріали справи №904/6729/20(904/3816/23) передані до розгляду судді Соловйовій А.Є.

Ухвалою суду від 14.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 10.08.2023 о 13:45 год.

08.08.2023 ліквідатором відповідача-1 на електронну адресу суду направлено клопотання вих. №02-26/109 від 07.08.2023 про відкладення судового засідання, призначеного на 10.08.2023, на іншу дату в зв`язку з перебування ліквідатором у щорічній відпустці, на підтвердження чого ліквідатором долучені підтверджуючі документи.

10.08.2023 відповідачем-2 поданий відзив б/н від 09.08.2023, в якому відповідач-2 просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В судове засідання, призначене на 10.08.2023, з`явились представники позивача та відповідача-2.

Представник позивача залишили вирішення клопотання відповідача-1 на розсуд суду, заявила усне клопотання про надання часу для ознайомлення з відзивом відповідача-2 на позов, та звернула увагу суду на клопотання, яке містилось в позовній заяві, про розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження.

Представник відповідача-2 не заперечила проти задоволення клопотання відповідача-1 про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 10.08.2023 постановлено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 05.09.2023 о 11:00 год.

04.09.2023 позивачем через канцелярію суду подана відповідь на відзив відповідача-2 вих. №04/09-23 від 04.09.2023.

05.09.2023 відповідачем-1 через канцелярію суду поданий відзив вих. №02-26/112 від 01.09.2023 на позовну заяву, в якому відповідач-1 заперечує проти задоволення позовних вимог.

У підготовче засідання, призначене на 05.09.2023, з`явились представники позивача та відповідача-1, заявили усні клопотання про відкладення підготовчого засідання для ознайомлення із заявами по суті, поданими учасниками, та подання відповідних заперечень.

Ухвалою суду від 05.09.2023 відкладено підготовче засідання на 03.10.2023 о 13:45 год.

22.09.2023 Акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" через канцелярію суду подана відповідь вих. №21/09-23 від 21.09.2023 на відзив ліквідатора СТОВ "Імені Мічуріна".

22.09.2023 Акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" через канцелярію суду подані письмові пояснення вих. №21/09-23/1 від 21.09.2023 в порядку ст.42 Господарського процесуального кодексу України.

03.10.2023 від ліквідатора СТОВ "Імені Мічуріна" не електронну адресу суду надійшла заява вих. №02-26/115 від 02.10.2023 про залучення ОСОБА_1 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

03.10.2023 від ліквідатора СТОВ "Імені Мічуріна" не електронну адресу суду надійшло клопотання вих. №02-26/116 від 02.10.2023 про призначення судової експертизи документів про економічну діяльність підприємств й організацій.

У підготовче засідання, призначене на 03.10.2023 з`явились представники позивача, відповідача-1, відповідача-2.

Представник відповідача-1 підтримав заяву вих. №02-26/115 від 02.10.2023 про залучення ОСОБА_1 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Представник позивача заперечила проти задоволення заяви ліквідатора СТОВ "Імені Мічуріна".

Представник відповідача-2 підтримала заяву відповідача-1 про залучення ОСОБА_1 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Ухвалою суду від 03.10.2023 залучено ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) до участі у справі №904/6726/20 (904/3595/23) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1. Зобов`язано позивача, відповідача-1, відповідача-2 направити на адресу ОСОБА_1 всі заяви по суті з доданими до них документами, докази направлення надати суду. Відкладено підготовче засідання на 24.10.2023 о 11:25 год.

03.10.2023 ПрАТ "СК "ІНГОССТРАХ" через канцелярію суду подано клопотання б/н від 02.10.2023 про витребування у АТ КБ "ПриватБанк" копії договору застави частки в статутному фонді та права на виплату (отримання) майна №DNHSLON06917/DZ від 28.10.2023.

03.10.2023 ПрАТ "СК "ІНГОССТРАХ" через канцелярію суду подані заперечення б/н від 02.10.2023 на відповідь АТ КБ "ПриватБанк" щодо визнання недійсним пункту 5 Угоди про добровільне погашення заборгованості від 25.12.2017 недійсним.

19.10.2023 АТ КБ "ПриватБанк" через канцелярію суду подано клопотання б/н від 18.10.2023 про долучення доказів направлення на адресу ОСОБА_1 всіх заяв по суті з доданими до них документами.

19.10.2023 АТ КБ "ПриватБанк" через канцелярію суду подані заперечення б/н б/д проти клопотання про призначення експертизи.

24.10.2023 ПрАТ "СК "ІНОССТРАХ" через канцелярію суду подана заява б/н від 23.10.2023 про надання доказів направлення заяв по суті справи на адресу третьої особи.

24.10.2023 ПрАТ "СК "ІНОССТРАХ" через канцелярію суду подана заява б/н від 23.10.2023 про залучення доказів до матеріалів справи.

У підготовче засідання, призначене на 24.10.2023, з`явились представники позивача, відповідачів-1, 2.

Під час проведення підготовчого засідання 24.10.2023, на території Дніпропетровської області об 11:28 год. була оголошена повітряна тривога, що підтверджується інформацією з офіційного сайту "Мапа повітряних тривог" - map.ukrainealarm.com.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022.

Відповідно до частини 1 статті 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відтак, органи судової влади здійснюють правосуддя, навіть в умовах воєнного стану.

У зв`язку з оголошенням повітряної тривоги на території Дніпропетровської області під час проведення підготовчого засідання 24.10.2023, представник відповідача-2 заперечила проти його продовження та заявили клопотання про відкладення підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 24.10.2023 відкладено підготовче засідання на 13.11.2023 о 12:00 год.

10.11.2023 позивачем подано клопотання вих.№10/11-23 від 10.11.2023 про залишення зави ПрАТ "СК "ІНОССТРАХ" про залучення доказів до матеріалів справи без розгляду.

13.11.2023 відповідачем-1 подано клопотання вих.№02-26/118 від 13.11.2023 про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Суд долучив подані документи до матеріалів справи.

У підготовче засідання, призначене на 13.11.2023, представник відповідача-1 та третьої особи не з`явились, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлені належним чином.

У підготовче засідання, призначене на 13.11.2023, з`явився представник позивача та представник відповідача-2.

Перед початком проведення підготовчого засідання 13.11.2023, на території Дніпропетровської області об 11:55 год. була оголошена повітряна тривога, що підтверджується інформацією з офіційного сайту "Мапа повітряних тривог" - map.ukrainealarm.com.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022.

Відповідно до частини 1 статті 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відтак, органи судової влади здійснюють правосуддя, навіть в умовах воєнного стану.

У зв`язку з оголошенням повітряної тривоги на території Дніпропетровської області під час проведення підготовчого засідання 13.11.2023, представник відповідача-2 заперечила проти його продовження.

Крім того, представник відповідача-2 заявила усне клопотання про відкладення підготовчого засідання з метою надання додаткового часу для ознайомлення з матеріалами справи.

Ухвалою суду від 13.11.2023 відкладено підготовче засідання на 20.11.2023 об 11:30 год. Клопотання відповідача-1 вих. №02-26/116 від 02.10.2023 про призначення судової експертизи документів про економічну діяльність підприємств й організацій залишено на розгляді суду.

20.11.2023 відповідачем-1 подано клопотання вих.№02-26/121 від 20.11.2023 про відкладення розгляду справи.

20.11.2022 відповідачем-2 подано пояснення на клопотання позивача про залишення заяви ПрАТ "СК "ІНОССТРАХ" без розгляду.

Суд долучив подані документи до матеріалів справи.

У підготовче засідання, призначене на 20.11.2023, представник відповідача-1 та третьої особи не з`явились, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлені належним чином.

У підготовче засідання, призначене на 20.11.2023, з`явився представник позивача та представник відповідача-2.

Представник позивача заперечив проти долучення доказів до матеріалів справи поданих ПрАТ "СК "ІНОССТРАХ".

В обґрунтування своїх заперечень, позивач посилається на те, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 170 ГПК будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити, зокрема, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Ухвалою суду від 20.11.2023 відкладено підготовче засідання на 06.12.2023 о 12:45 год. Клопотання відповідача-1 вих. №02-26/116 від 02.10.2023 про призначення судової експертизи документів про економічну діяльність підприємств й організацій залишено на розгляді суду.

06.12.2023 відповідачем-2 подано пояснення вих.№02-12/2023/1 від 05.12.2023 щодо підстави відмови у задоволені позову в зв`язку з відсутністю у позивача права (законного інтересу) на подання позову.

06.12.2023 від 06.12.2023 від відповідача-1 електронною поштою надійшли додаткові пояснення вих.№02-26/117 від 04.12.2023 на позовну заяву.

Суд долучив подані документи до матеріалів справи.

У підготовче засідання, призначене на 06.12.2023, з`явився представник позивача та представники відповідачів-1,2.

Представник відповідача-2 оголосив зміст поданого пояснення щодо підстави відмови у задоволені позову в зв`язку з відсутністю у позивача права (законного інтересу) на подання позову.

Присутні у підготовчому засіданні, розгляд питання щодо закриття підготовчого провадження та переходу до розгляду справи по суті, залишили на розсуд суду.

Ухвалою суду від 06.12.2023 відкладено підготовче засідання на 20.12.2023 об 12:45 год.

У підготовче засідання, призначене на 20.12.2023, з`явились представник позивача та представники відповідачів-1,2, надали усні пояснення.

Ухвалою суду від відкладено підготовче засідання на 11.01.2024 об 11:25 год.

10.01.2024 відповідачем-2 подано додаткові пояснення вих.№10-01/2024/2 від 10.01.2024 щодо підстав відмови у задоволенні позову в зв`язку з відсутністю у позивача права (законного інтересу) на подання позову.

11.01.2024 від відповідача-1 електронною поштою надійшла заява вих.№02-26/124 від 10.01.2024 про залишення клопотання ліквідатора про призначення експертизи без розгляду та закриття підготовчого засідання.

Суд долучив подані документи до матеріалів справи.

У підготовче засідання, призначене на 11.01.2024, представники відповідача-2 та третьої особи не з`явились, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлений належним чином.

У підготовче засідання, призначене на 11.01.2024, з`явився представник позивача та відповідача-1.

Суд оголосив зміст додаткових пояснень поданих відповіачем-2.

Представник відповідача-1 підтримав подану заяву про залишення клопотання ліквідатора про призначення експертизи без розгляду та закриття підготовчого засідання.

Представник позивача не заперечила проти задоволення заяву відповідача-1 про залишення клопотання ліквідатора про призначення експертизи без розгляду та закриття підготовчого засідання, зазначив про відсутність додаткових заяв та клопотань.

Ухвалою суду від 11.01.2024 закрито підготовче провадження. Справу призначено до розгляду по суті в засіданні на 25.01.2024 о 14:00 год.

24.01.2024 від позивача надійшли додаткові пояснення б/н від 24.01.2024 щодо підстав позову.

25.01.2024 від відповідача-1 електронною поштою надійшло клопотання вих.№02-29/138 від 24.01.2024 про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прийняти участь у підготовчому засіданні.

Суд долучив подані документи до матеріалів справи.

У судове засідання, призначене на 25.01.2024, представник відповідача-1 та представник третьої особи не з`явились, про дату час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

У судове засідання, призначене на 25.01.2024, з`явився представник позивача та представник відповідача-2.

Представник позивача оголосила зміст поданих додаткових пояснень щодо підстав позову.

Присутні у судовому засіданні розгляд клопотання відповідача-1 про відкладення розгляду справи залишили на розсуд суду.

Ухвалою суду від 25.01.2024 відкладено розгляд справи у судовому засіданні на 06.02.2024 об 11:50 год.

У судове засідання, призначене на 06.02.2024, представник відповідача-1 та представник третьої особи не з`явились, про дату час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

У судове засідання, призначене на 06.02.2024, з`явився представник позивача та представник відповідача-2.

В судовому засіданні 06.02.2024 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2021 відкрито провадження у справі №904/6729/20 про банкрутство Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "ІМЕНІ МІЧУРІНА". Визнано грошові вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ІНГОССТРАХ" до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "ІМЕНІ МІЧУРІНА" (49040, м. Дніпро, пр. Праці, будинок 2Т, кімната 15, ) на суму 45 193 363,79 грн (четверта черга).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2021 визнано додаткові грошові вимоги ПрАТ "СК "Інгосстрах" до СТОВ "Імені Мічуріна" у загальній сумі 451 007 240,97 грн (відсотки, інфляційні).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2021 визнано грошові вимоги АТ КБ "Приватбанк" до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "ІМЕНІ МІЧУРІНА" (49040, м. Дніпро, пр. Праці, будинок 2Т, кімната 15, ) на суму 4 540,00 грн (судовий збір) - 1 черга задоволення вимог кредиторів, на суму 255 120 633,47 грн - 4 черга задоволення вимог кредиторів.

Отже, Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" є кредитором у справі №904/6729/20 про банкрутство Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "ІМЕНІ МІЧУРІНА" (49040, м. Дніпро, пр. Праці, будинок 2Т, кімната 15, ).

Позивач у позовній заяві зазначив, що як вбачається з заяви з кредиторськими вимогами ПрАТ "СК "Інгосстрах" до СТОВ "Імені Мічуріна", 28.07.2016 між ПрАТ "СК "Інгосстрах" (страховик) та АТ "Акцент-Банк" (страхувальник) укладено Договір страхування кредитів № 16/07/28-03 К, відповідно до пункту 1.1 якого предметом договору страхування є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов`язані із збитками страхувальника (кредитодавця) внаслідок непогашення або неповного погашення позичальниками кредиту та нарахованих за ним відсотків.

Згідно з пунктом 1.2 договору страхування кредитів страховик зобов`язується у разі настання страхового випадку відшкодувати страхувальнику завдані збитки у межах страхової суми в порядку і на умовах, передбачених цим договором, а страхувальник зобов`язується своєчасно сплатити страховий платіж та виконувати інші умови цих договорів.

Предметом страхування є майнові інтереси страхувальника, пов`язані зі збитками, які завдані страхувальнику внаслідок невиконання (або неналежного виконання) позичальниками, вказаними в Додатку № 1 до договору, своїх обов`язків, передбачених кредитними договорами між страхувальником та позичальниками (надалі - кредитні договори) щодо своєчасного, повного повернення ними кредитів. Застрахованими по цьому договору є кредитні договори згідно додатків до Додатку№ 1 до договору (пункт 2.1 договору страхування кредитів).

Пунктом 3.1 договору страхування кредитів визначено, що страховим випадком за цим договором є невиконання (неналежне виконання) позичальниками своїх обов`язків перед страхувальником, передбачених кредитними договорами, а саме:

- неповернення або часткове неповернення позичальниками кредитів у встановлені кредитними договорами строки.

- невиплата позичальниками в повному обсязі і в установлені кредитним договором строки відсотків за користування кредитом.

При настанні страхового випадку страховик сплачує страхувальнику обумовлене договором страхування страхове відшкодування.

Відповідно до Додатку №1 до договору страхування кредитів від 28.07.2016 №16/07/28-03 К за даним договором застрахована, зокрема, сума заборгованості СТОВ "Імені Мічуріна" за кредитом у розмірі 50 000 000,00 грн, страхова сума 53 500 000,00 грн, страховий платіж 4 815 000,00 грн.

20 грудня 2017 року АТ "Акцент-Банк" звернулося до ПрАТ "СК "Інгосстрах" із заявою про страхову подію, в якій зазначено про непогашення СТОВ "Імені Мічуріна" у строк до 15.12.2017 тіла кредиту в сумі 47 870 000,00 грн, нарахованих відсотків в сумі 1 712 682,21 грн, нарахованій винагороді за використання кредиту 1 610 681,58 грн.

20 грудня 2017 року ПрАТ "СК "Інгосстрах" складено страховий акт №1589 Б/К, відповідно до якого встановлено, порушення позичальником умов кредитного договору, оскільки не повернув страхувальнику кредит у сумі 47 870 000,00 грн та нараховані відсотки за кредитом в сумі 3 323 363,79 грн відповідно до умов кредитного договору в строк до 15.12.2017 внаслідок неплатоспроможності позичальника.

Пунктом 7 страхового акту №1589 Б/К встановлено, що згідно з наданими страхувальником документами, умовами договору розмір загальної виплати суми страхового відшкодування складає сумі 51 193 363,79 грн.

Таким чином, згідно з умовами Договору розмір страхового відшкодування яке підлягає виплаті страхувальнику, складає 51 193 363,79 грн.

ПрАТ "СК "Інгосстрах" здійснено виплату страхового відшкодування АТ "Акцент-Банк" на суму 51 193 363,79 грн.

Так, додаткові вимоги ПрАТ "СК "Інгосстрах" до СТОВ "Імені Мічуріна" у сумі 451 007 240,97 грн ґрунтуються на неналежному виконанні Боржником зобов`язань за Угодою про добровільне погашення заборгованості від 25.12.2017, в частині повернення тіла заборгованості, внаслідок чого ПрАТ "СК "Інгосстрах" було нараховано інфляційні збитки та 360 процентів річних у розмірі:

- 7 442 508,08 грн - інфляційні збитки;

- 443 564 732,89 грн - 360 відсотків річних.

Як вже зазначалось вище, відповідно до умов Угоди про добровільне погашення заборгованості від 25.12.2017, у СТОВ "Імені Мічуріна" існувала заборгованість перед ТОВ "СК "Інгосстрах" у розмірі 51 193 363,79 грн.

25 грудня 2017 року між СТОВ "Імені Мічуріна" (боржник) та ПрАТ "СК "Інгосстрах" (кредитор) було укладено Угоду про добровільне погашення заборгованості, умовами якої передбачено, що боржник гарантує повернення коштів протягом 6 місяців з моменту укладання Угоди та приймає на себе зобов`язання у випадку несвоєчасного повернення грошових коштів, сплатити кредитору інфляційні збитки та 360 процентів річних нарахованих на суму заборгованості.

Позивач зазначив, що з фінансового аналізу СТОВ "Імені Мічуріна" за 2017 рік вбачається, що боржник підписуючи Угоду про добровільне погашення заборгованості, заздалегідь розумів, що він не зможе повернути ПрАТ "СК "Інгосстрах" кошти у розмірі 51 193 363,79 грн, у строк передбачений Угодою, проте свідомо взяв на себе додаткові зобов`язання виплачувати кредитору 360% відсотків річних нарахованих на суму заборгованості.

Позивач звернув увагу, що у вищевказаній Угоді про добровільне погашення заборгованості від 25.12.2017, відсутні будь-які посилання на угоди (договори), на підставі яких утворилася відповідна заборгованість у розмірі 51 193 363,79 грн, у зв`язку з чим, боржник визнає цю заборгованість, що, в свою чергу, не дозволяє ідентифікувати, що саме ця заборгованість є страховим платежем, який був сплачений ПрАТ "СК "Інгосстрах" за Договором страхування кредитів № 16/07/28-03 К від 28.07.2016, як про це зазначає ПрАТ "СК "Інгосстрах" у заяві з грошовими вимогами до Боржника.

Позивач зазначив, що станом на кінець 2017 року у СТОВ "Імені Мічуріна" були наявні грошові зобов`язання строк виконання яких настав:

- перед АТ КБ "ПриватБанк" у розмірі 235 781 378,40 грн;

- перед ТОВ "Дніпровський елеватор" у розмірі 53 946 672,77 грн;

- перед ТОВ "Агроцентр-Плюс" у розмірі 258 485,61 грн;

- ТОВ "Племінний завод імені Посмітного" у розмірі 2 303 767,04 грн.

Таким чином, на кінець 2017 року сума зобов`язань у СТОВ "Імені Мічуріна" за невиконаними зобов`язаннями складала - 292 290 303,82 грн.

Обставини виникнення заборгованості СТОВ "Імені Мічуріна" перед вищевказаними юридичними особами, були дослідженні та встановлені судом в рамках розгляду грошових вимог у справі про банкрутство 904/6729/20.

Загалом, в межах справи №904/6729/20 до СТОВ "Імені Мічуріна", як боржника пред`явлено кредиторські вимоги на загальну суму більше ніж 1 500 000 00,00 грн.

АТ КБ "ПриватБанк" вважає, що розмір кредиторських вимог до СТОВ "Імені Мічуріна" свідчить про накопичення боржником фінансових зобов`язань без наміру їх погашення, формування протягом тривалого часу стійкої фінансової неплатоспроможності та штучного збільшення зобов`язань, зокрема перед ПрАТ "СК "Інгосстрах".

Так, серед інших кредиторських вимог, ПрАТ "СК "Інгосстрах" звернулось до суду із заявою з конкурсними вимогами до СТОВ "Імені Мічуріна" у розмірі 451 007 240,97 грн, з яких: 443 564 732,89 грн - 360 % річних, 7 442 508,08 грн - інфляційні втрати.

На думку Позивача заявлені кредиторські вимоги ПрАТ "СК "Інгосстрах" в частині стягнення 360% річних на підставі пункту 5 Угоди про добровільне страхування від 25.12.2017, у розмірі 443 564 732,89 грн є такими, що:

- очевидно неспівмірні із заборгованістю, яку Відповідачі зафіксували в Угоді про добровільне погашення заборгованості та майже, ніж в десять разів її перевищують.

- не виконують компенсаторну функцію, яка передбачена ст. 625 ЦК України, натомість мають явно каральний характер та за своєю суттю є фінансовою санкцією. Розмір процентів, який дорівнює 360 % річних, в 120 разів перевищує розмір процентів, який передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України.

- ціллю нарахування ПрАТ "СК "Інгосстрах" процентів на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України у збільшеному розмірі та їх включення до складу кредиторських вимог є недобросовісна спроба обійти законодавчі обмеження ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства, встановлені до визначення "грошового зобов`язання", які не передбачають включення до складу грошового зобов`язання неустойки чи інших фінансових санкцій.

- нараховані проценти на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України є несправедливими щодо інших кредиторів у справі про банкрутство, оскільки їх визнання та задоволення унеможливлює виконання боржником зобов`язань перед іншими кредиторами, має на меті порушення балансу інтересів кредиторів, внаслідок штучного збільшення розміру конкурсних кредиторських вимог ПрАТ "СК "Інгосстрах".

Як вже зазначалось вище, умовами Угоди про добровільне погашення заборгованості передбачено, що боржник зобов`язується погасити заборгованість впродовж 6 місяців з моменту укладання Угоди (до 25.06.2018), у випадку порушення вказаного зобов`язання, боржник сплачує кредитору 360 процентів річних нарахованих на суму заборгованості.

В свою чергу з Фінансового аналізу СТОВ "Імені Мічуріна" вбачається, що дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги станом на кінець року складала 13 000 - 14 000, що на думку позивача підтверджує відсутність у СТОВ "Імені Мічуріна" доходів в майбутньому, за рахунок яких воно планувало здійснити погашення заборгованості перед ПрАТ "СК "Інгосстрах" у розмірі 1 193 363,79 грн, а отже вбачається, що боржник свідомо взяв на себе зобов`язання сплатити ПрАТ "СК "Інгосстрах" 360 процентів річних нарахованих на суму заборгованості, заздалегідь розуміючи, що виконані вони не будуть, ані в частині повернення суми заборгованості ані в частині сплати нарахованих 360 процентів річних.

АТ КБ "ПриватБанк" зазначило, що метою укладання між боржником СТОВ "Імені Мічуріна" та ПрАТ "СК "Інгосстрах" оскаржуваної Угоди (в частині), було формування штучної кредиторської заборгованості "про людське око" (для створення юридичних підстав, видимості).

На думку Позивача, заборгованість у розмірі 443 564 732,89 грн (360 процентів річних) використана для утворення кредиторської заборгованості СТОВ "Імені Мічуріна", для використання у справі про банкрутство прав, що надаються конкурсному кредитору Кодексом України з процедур банкрутства, використано цивільно-правовий інструментарій (законодавство) для фраудаторної мети.

Позивач вважає, що невиконання зобов`язання СТОВ "Імені Мічуріна" перед ПрАТ "СК "Інгосстрах" і штучне нарахування 360 процентів річних на суму заборгованості мало на меті наступні цілі:

- визнання цих вимог судом у справі про банкрутство як конкурсних вимог кредиторів;

- отримання права вирішального голосу у зборах кредиторів та у комітеті кредиторів;

- використання вирішального права голосу з метою завдати шкоди цивільним правам

реального кредитора АТ КБ "ПриватБанк".

Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати пункт 5 Угоди про добровільне погашення заборгованості від 25.12.2017, укладений між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Інгосстрах" та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Імені Мічуріна", в частині посилання в ньому на розмір процентів річних, недійсним.

В матеріалах справи містяться відзиви відповідачів-1,2, в яких товариства заперечують проти задоволення позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк", вважають їх недоведеними та необґрунтованими.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази у їх сукупності, господарський суд прийшов до наступних висновків.

Пунктом 8 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно яких відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником.

Згідно з частиною першою статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства (далі- КУзПБ), спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України (далі ГПК України), з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Статтею 1 КУзПБ визначено матеріально-правовий статус кредитора у справі про банкрутство, який є і учасником, і стороною у справі про банкрутство, що обумовлений та визначається наявністю вимог щодо грошових зобов`язань до боржника. Кредитор у зв`язку з наявністю цих вимог є заінтересованою особою стосовно боржника у розумінні положень статей 3,13,15,16, 202, 203,215 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) з правом на судовий захист шляхом звернення до суду з позовом про визнання недійсним правочину, вчиненого боржником, хоча кредитор і не є стороною цього правочину.

Визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство спрямоване на досягнення однієї з основних цілей процедури неплатоспроможності якомога справедливе задоволення вимог кредиторів.

Кредитор (кредитори) та арбітражний керуючий є тими зацікавленими особами у справі про банкрутство, які мають право звертатися з позовами про захист майнових прав та інтересів з підстав, передбачених ЦК України, КУзПБ та інших законів у межах справи про банкрутство, і таке звернення є належним способом захисту, що гарантує можливість відновлення порушених прав кредиторів та боржника. Будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання з погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок чого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитись під сумнів у частині його добросовісності і набуває ознак фраудатороного правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам. Фраудаторним може виявитися будь-який правочин, що здійснюється між учасниками господарських правовідносин, який укладений на шкоду кредиторам. Такий правочин може бути визнаний недійсним в порядку позовного провадження у межах справи про банкрутство.

З матеріалів справи вбачається, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (позивач) не є стороною Угоди про добровільне погашення заборгованості від 25.12.2017 укладеної між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ІНГОССТРАХ" та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "ІМЕНІ МІЧУРІНА".

Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним як способу захисту є усталеним у судовій практиці, що підтверджується висновками, які містяться у постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі №6-78цс13, від 11.05.2016 у справі №6-806цс 16, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.11.2019 у справі №910/8357/18, від 17.06.2020 у справі №910/12712/19, від 20.01.2021 у справі №910/8992/19 (910/20867/17), від 16.03.2021 у справі №910/3356/20, від 18.03.2021 у справі №916/325/20, від 19.02.2021 у справі №904/2979/20 тощо.

Отже правом оспорювати правочин ГПК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як «заінтересовані особи».

Тобто стороння особа, якщо вона має заінтересованість та доведе це, управі пред`являти позов про визнання недійсним правочину, укладеного іншими сторонами.

Для вирішення питання про визнання недійсним правочину, оспорюваного заінтересованою особою, правове значення мас встановлення впливу наслідків вчинення такого правочину на права та законні інтереси цієї особи. У такому випадку важливим є врахування того, що таке звернення заінтересованої особи до суду з і клоном про визнання недійсним договору є направленим на усунення несприятливих наслідків для цієї особи (недопущення їх виникнення у майбутньому), пов`язаних з вчиненням такого правочину (див. висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.11.2019 у справі №910/8357/18, постанові Великої палати Верховного Сулу від 29.06.2021 у справі №910/23097/17).

Велика Палата Верховного Суду також неодноразово звертала увагу, то закон не передбачає вимог щодо обсягу, повноти чи слушності доводів позовної заяви, але приписує щонайменше сформулювати суть (зміст) порушення, яким чином воно негативно позначилось на правах особи, яка звертається з позовом, яким чином може бути відновлене порушене право, (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №640/7310/19, від 27 жовтня 2021 року у справі № 9901/337/21).

У справі, що розглядається з вимогами про визнання недійсним пункту 5 Угоди про добровільне погашення заборгованості від 25.12.2017 звернулося АТ КБ «ПРИВАТБАНК», як кредитор у справі про банкрутство, який не є стороною цього правочину.

Обґрунтовуючи свою заінтересованість АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначає, що пункт 5 Угоди про добровільне погашення заборгованості від 25.12.2017 укладений в результаті недобросовісних дій боржника СТОВ "ІМЕНІ МІЧУРІНА" на шкоду кредиторам задля нарощування штучної заборгованості кредитора ПрАТ "СК "ІНГОССТРАХ" з метою отримання права вирішального голосу у зборах (комітеті) кредиторів та використання вирішального права голосу з метою завдати шкоди цивільним правам кредитора АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Судом встановлено, що під час розгляду справи №904/6730/20(904/3816/23) керівництво ПрАТ «СК «Інгосстрах» ухвалило рішення про часткове прощення боргу СТОВ «ІМЕНІ МІЧУРІНА» за Угодою про добровільне погашення заборгованості від 25.12.2017, в частині заборгованості зі сплати інфляційних втрат у розмірі 7 442 508,08 грн та річних у розмірі 443 564 732,89 грн, а всього - 451 007 240,97 грн, які визнані ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2021 по справі №904/6729/20 (4 черга задоволення вимог кредиторів), про що було повідомлено боржника СТОВ «ІМЕНІ МІЧУРІНА» відповідним листом від 27 листопада 2023 року.

Цим листом від 27.11.2023 р. ПрАТ «СК «Інгосстрах» повідомив, що зобов`язання СТОВ «ІМЕНІ М1ЧУРІНА» перед ПрАТ «СК «Інгосстрах» зі сплати інфляційних втрат та річних відповідно до пункту 5 Угоди про добровільне погашення заборгованості від 25.12.2017 у розмірі 451 007 240,97 грн (інфляційні втрати 7 442 508,08 грн + річні 443 564 732,89 грн), які визнанні ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2021 по справі №904/6729/20 вважаються прощеними з моменту отримання цього листа, а розмір залишку заборгованості за Угодою про добровільне погашення заборгованості від 25.12.2017 складає - 45 264 483,79 грн в тому числі судові витрати у розмірі 70 560,00 грн.

Також, ПрАТ «СК «Інгосстрах» повідомив, що з моменту отримання СТОВ «ІМЕНІ МІЧУРІНА» цього листа не має та не матиме на далі до боржника жодних матеріальних претензій пов`язаних з виконанням чи припиненням зобов`язань за Угодою про добровільне погашення заборгованості від 25.12.2017 в частині сплати інфляційних втрат та річних у розмірі 451 007 240,97 грн.

Лист ПрАТ «СК «Інгосстрах» від 27.11.2023 про часткове прощення боргу у розмірі 451 007 240,97 грн, який виник на підставі пункту 5 Угоди про добровільне погашення заборгованості від 25.12.2017 отримано ліквідатором СТОВ «ІМЕНІ МІЧУРІНА» арбітражним керуючим Чичвою О.С. 28 листопада 2023 року.

Таким чином, борг СТОВ «ІМЕНІ МІЧУРІНА» за Угодою про добровільне погашення заборгованості від 25.12.2017 в частині інфляційних втрат та річних (п. 5 Угоди) у розмірі 451 007 240,97 грн, який визнаний ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2021 по справі №904/6729/20, є прощеним ПрАТ «СК «Інгосстрах» з 28 листопада 2023 року.

Крім того, суд звертає увагу позивача на наступне.

Під час розгляду заяви ПрАТ «СК «Інгосстрах» з додатковими грошовими вимогами до боржника представник АТ КБ " ПриватБанк" заперечував проти визнання грошових вимог в сумі 443 564 732,89 грн - відсотки річних, просив суд застосувати висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18.

Суд критично оцінив заперечення представника АТ КБ ПриватБанк щодо визнання грошових вимог в частині нарахованих відсотків і річних в іншому розмірі, ніж встановлено ст.625 Цивільного кодексу України та необхідністю застосування висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18, виходячи з того, що представником Банку не обґрунтовано підстави для зменшення відсотків, не проаналізовано ступінь виконання боржником основного зобов`язання, не досліджено майновий стан сторін зобов`язання, а також враховуючи такі підстави.

По-перше, частиною першою статті 45 КУзПБ передбачено, що конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Отже, законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог, а предметом спору в даному випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог кредитором-заявником. Запроваджений законодавцем підвищений стандарт доказування у справах про банкрутство для кредиторів приводить у випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог до прийняття рішення судом про відмову у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів. Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (стаття 76 ГПК України), допустимості (стаття 77 ГПК України), достовірності (стаття 78 ГПК України) та вірогідності (стаття 79 ГПК України).

Таким чином, за своєю правовою природою такий предмет спору щодо розміру грошових вимог до боржника не є тотожним спору про право, який розглядається у позовному провадженні.

Особливістю провадження у справах про банкрутство є те, що в межах цього провадження суди розглядають багато різних спорів, щодо яких законодавцем визначено окремі процедури та особливості їх розгляду в межах єдиної процедури банкрутства. Одним з різновидів таких спорів є розгляд спірних вимог конкурсного кредитора, який оспорюється боржником або іншим кредитором боржника. Відтак, при розгляді спірних вимог кредиторів суди повинні керуватися спеціальними нормами законодавства про банкрутство, які визначають обов`язки конкретного кредитора щодо доказування розміру кредиторських вимог, визначають обсяг доказування, предмет доказування спірних кредиторських вимог, право суду відмовити у визнанні спірних вимог внаслідок неподання заявником документів, що їх підтверджують.

До того ж, як неодноразово вказував Верховний Суд, обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює правосуддя у справах про банкрутство (висновок про застосування норм права, котрий викладений у постанові Верховного Суду від 07.06.2018 у справі № 904/4592/15, від 21.05.2018 у справі № 904/10198/15 ).

До того ж, слід звернути увагу, що в справі №902/417/18, що перебувала на розгляді Великої Палати Верховного суду, мали місце інші обставини, ніж в заявлених грошових вимогах, а саме: встановлені обставини щодо сплати відповідачем в повному обсязі суми основної заборгованості (частково до, частково після відкриття провадження у справи), тобто врахований передбачений ст. 233 Господарського кодексу України ступінь виконання зобов`язання боржником.

По-друге, має місце непослідовна позиція представника АТ КБ ПриватБанк в запереченнях щодо визнання грошових вимог в частині нарахованих відсотків в річних в підвищенному розмірі інших кредиторів.

Заперечення представника АТ КБ ПриватБанк були висловлені щодо не всіх вимог кредиторів, які містять нарахування відсотків річних в іншому розмірі, ніж встановлено ст. 625 Цивільного кодексу України.

По-третє, статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, частиною першою цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

У частині другій зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І Загальні положення про зобов`язання книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Зазначена норма передбачає, що проценти та індекс інфляції, що стягуються у разі порушення стороною грошового зобов`язання, має компенсаційний, а не штрафний характер.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів. Тобто такі проценти є гарантією для кредитора у вигляді настання певних правових наслідків для боржника через неналежне виконання ним взятих за договором зобов`язань.

Отже, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Приписи статті 625 ЦК України про три проценти річних, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються в разі, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто в разі якщо в договорі не зазначено розміру процентів, цивільно-правова відповідальність за порушення грошового зобов`язання настає на підставі вимог закону, а саме статті 625 ЦК України. Якщо в договорі позики чи кредитному договорі встановлено збільшення розміру процентів у зв`язку з простроченням сплати боргу, розмір ставки, на яку збільшена плата за користування позикою (кредиту), слід вважати іншим розміром процентів, встановленим договором відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Таким чином, стаття 625 ЦК України надає можливість кредитору боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, встановити інший, ніж три проценти річних, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами.

Отже, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили іншого розміру процентів річних.

Судом встановлено, що у відповідності до п. 5 Угоди, у разі прострочки Боржником виконання грошових зобов`язань, на вимогу Кредитора за цією Угодою, Боржник зобов`язаний сплатити на користь Кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. При простроченні Боржником виконання грошового зобов`язання перед Кредитором на строк більше 10 (десяти) календарних днів, розмір процентів, встановлений ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України застосовується в розмірі 360 процентів річних.

Указані виплати процентів річних, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, не є процентами за користування чужими грошима в розумінні статті 536 цього Кодексу, а є гарантією належного виконання грошового зобов`язання.

Підвищені проценти за статтею 625 ЦК України встановлені й узгоджені самими сторонами.

Зазначені проценти входять до складу основного боргу. Чинне цивільне законодавство не передбачає можливості суду зменшувати основний борг. Тому не може бути зменшено і розмір процентів, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.

З урахуванням наведених норм матеріального права можна зробити висновок, що обумовлені сторонами в пункті 5 угоди проценти річних не можуть бути зменшені за аналогією неустойки (пені) на підставі частини третьої статті 551 ЦК України, також не може бути відмовлено в їх стягненні тільки з тих підстав, що їх розмір або загальний розмір заборгованості є неспівмірним до суми основного боргу, оскільки їх стягнення не залежить від задоволення вимог про стягнення основного боргу, який до дня ухвалення судового рішення може бути виплачено.

При цьому необхідно керуватися тими мотивами, що сторони в договорі є рівними. У даному випадку обидві сторони є юридичними особами з однаковим правовим статусом. Між сторонами не існує правовідносин підпорядкування чи управління.

Також суд виходить з визнання боржником в повному обсязі нарахованих кредитором відсотків річних. Не доведено, що боржник є слабшою стороною. Крім того, не доведено зловживання кредитора при визначенні процентів за статтею 625 ЦК України під час укладення договору про надання поворотної фінансової допомоги.

Якщо рівні сторони при здійсненні господарської діяльності визначили проценти за статтею 625 ЦК України в договорі, то такі проценти можуть бути переглянуті лише і виключно у випадку або зловживання стороною, на користь якої вони сплачуються, своїм привілейованим становищем, або визнання в цій частині умов договору недійсними у разі, якщо чинився протиправний тиск на одну зі сторін, чи в інших, передбачених законом випадках, якщо одна зі сторін діяла незаконно чи недобросовісно, чи штучно створила умови для такого стягнення.

Ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2021 щодо визнання додаткових грошових вимог Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ІНГОССТРАХ" в сумі 4540,00 грн (судовий збір) - 1 черга задоволення вимог кредиторів, 4 616 256,32 грн - інфляційні втрати за період з 26.06.2018 до 15.07.2019, 2 826 251,76 грн інфляційні витрати за період з 26.06.2018 до 15.07.2019, 194 394 526,61 - розмір річних зазначені в угоді за період з 26.06.2018 до 15.07.2019, 249 170 206,28 грн - розмір річних зазначений в угоді за період з 16.07.2019 до 25.01.2021 - 4 черга задоволення вимог кредиторів набрала законної сили з моменту її оголошення - 16.03.2021.

Акціонерним товариством комерційний банк "ПРИВАТБАНК" вказану вище ухвалу оскаржено не було, а отже можна дійти висновку, що кредитор АТ КБ "ПРИВАТБАНК" погодився з вказаною ухвалою і висновками суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Проте, наявність права на пред`явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а є лише однією з необхідних умов реалізації встановленого права. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права (інтересу), але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав (інтересів) має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Тобто, захисту підлягає наявний законний і порушений (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) такого інтересу та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушений інтерес, і чи цей інтерес порушено відповідачем.

Таким чином, захисту підлягають не теоретичні або примарні права, а права практичні та ефективні. При цьому, відсутність порушеного права (інтересу) встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.10.2019 у справі № 910/6642/18 зроблено висновок про стадійність захисту права, зокрема вказано нате, що під час вирішення господарського спору суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес, якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорений відповідачем, якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити.

Враховуючи, що станом на дату розгляду справи заборгованість СТОВ "ІМЕНІ МІЧУРІНА" за пунктом 5 Угоди про добровільне погашення заборгованості від 25.12.2017 в розмірі 451 007 240,97 грн (інфляційні витрати та річні), які визнаний ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2021 по справі №904/6729/20, є прощеним та не враховуються у справі №904/6729/20 про банкрутство СТОВ "ІМЕНІ МІЧУРІНА", а тому права позивача не порушуються.

З урахуванням наведеного, господарський суд вважає, що визнання недійсним пункту 5 Угоди про добровільне погашення заборгованості від 25.12.2017 не матиме жодних наслідків які б впливали на розмір кредиторських вимог заявлених до боржника та відповідно не порушує прав та законних інтересів позивача, як кредитора у справі №904/6729/20.

Судом враховано що встановлена відсутність порушення прав та законних інтересів скаржника є самостійною, достатньою підставою для відмови в позові (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 910/15262/18, від 03.03.2020 у справі № 910/6091/19, від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17).

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, той факт, що оспорюваний правочин не порушує прав і законних інтересів позивача, господарський суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до відповідача-1 Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "ІМЕНІ МІЧУРІНА", відповідача-2 Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ІНГОССТРАХ" про визнання п.5 Угоди про добровільне погашення заборгованості від 25.12.2017 року недійсним.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.5 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Суд також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

З урахуванням наведеного, господарський суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 73, 74, 86, 123, 129, 232, 233,237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) до відповідача-1 Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "ІМЕНІ МІЧУРІНА" (49040, м. Дніпро, пр. Праці, будинок 2Т, кімната 15, ), відповідача-2 Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ІНГОССТРАХ" (49100, м.Дніпро, Узвіз Кодацький, буд. 2, ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) про визнання недійсним пункту 5 Угоди про добровільне погашення заборгованості від 25.12.2017 - відмовити.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядки та строки, встановлені ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення складено та підписано 16.02.2024.

Суддя А.Є. Соловйова