ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2024м. ХарківСправа № 922/4727/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

за участю секретаря судового засідання Хруслової А.К.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕХІВСЬКИЙ КАМЕНЕДРОБИЛЬНИЙ ЗАВОД"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "СУХИЙ ПОРТ"
простягнення коштів

за участю представників:

позивача Коваленко І.Д.

відповідача не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "БКДЗ" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до ТОВ "СУХИЙ ПОРТ", в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму основного боргу - 2.498.300,00 грн; пеню - 1.998.099,05 грн; інфляційні втрати - 855.258,80 грн; 3% річних - 159.157,17 грн та судові витрати.

Фактичними підставами позову є невиконання відповідачем свого грошового зобов`язання за Договором постачання щебеневої продукції від 28.05.2021 №28/05/21 в частині оплати вартості поставленого позивачем товару.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 13.11.2023 у справі №922/4727/23 позовну заяву ТОВ "БКДЗ" залишено без руху.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 22.11.2023 відкрито загальне позовне провадження у справі №922/4727/23.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.12.2023 у справі №922/4727/23 продовжений строк підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.01.2024 закрито підготовче провадження у справі №922/4727/23 та призначено справу до судового розгляду по суті.

Присутній у судовому засіданні по суті 20.02.2024 позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Правом на участь представника в судовому засіданні по суті 20.02.2024 відповідач не скористався, відзиву на позов не надав, про дату, час і місце судового засідання повідомлений відповідно до положень ГПК України. Втім, ухвали суду повернулися від відповідача на адресу господарського суду з відміткою відділення поштового зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою".

Суд звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (див. висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 25.04.2018 у справі №800/547/17).

При цьому, виходячи зі змісту статей 120, 242 ГПК, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною (наявність такої адреси в ЄДР прирівнюється до повідомлення такої адреси стороною), і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (аналогічний висновок наведений у постанові Верховного Суду від 30.03.2023 у справі №910/2654/22).

Враховуючи факт направлення судом ухвали про відкриття провадження у справі на дійсну адресу відповідача та повернення такої ухвали з відміткою поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою", суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідача у даній справі.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розгляну за наявними матеріалами справи.

Заслухавши вступне слово представника позивача, перевіривши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, суд встановив наступне.

Між ТОВ "БКДЗ" (постачальник) та ТОВ "СУХИЙ ПОРТ" (покупець) був укладений Договір постачання щебеневої продукції від 28.05.2021 №28/05/21 (далі Договір). Згідно з його умовами постачальник зобов`язався у визначений строк поставити щебеневу продукцію, а покупець зобов`язався прийняти товар і оплатити за нього певну грошову суму на умовах цього Договору.

Згідно з пунктом 3.2. Договору покупець здійснює оплату кожної партії товару, вказаного у відповідній заявці на поставку, окремо у вигляді 100% попередньої оплати. Покупець на підставі рахунка, виставленого постачальником, здійснює оплату протягом 3 банківських днів з дати виставлення рахунка. Якщо постачальник здійснює постачання товару без 100% передоплати, поставлений товар підлягає оплаті покупцем протягом 10 робочих днів з дати поставки.

Відповідно до підпункту 6.1.4. пункту 6.1. Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною та в порядку, встановленому даним Договору.

Строк дії цього договору встановлений до 28.05.2022 (пункт 11.4. Договору).

Між сторонами були підписані Специфікації №№1, 2, 3 до Договору, в яких погоджено найменування продукції, одиниця виміру та ціна за одиницю.

Як зазначає позивач на виконання умов Договору ним був поставлений відповідачу товар на загальну суму 6.508.300,00 грн, про що свідчать наявні в матеріалах справи копії видаткових накладних ( арк. спр. 34-60).

Відповідач частково оплатив вартість поставленого позивачем товару на суму 4.010.000,00 грн, про що свідчать виписки з банківського рахунку позивача. Залишок заборгованості відповідача за Договором перед позивачем становив 2.498.300,00 грн.

Такі обставини на думку позивача свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту шляхом вжиття наведених у позові способів захисту права.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Відповідно до частини першої статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України передбачено строк (термін) виконання зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню за настанням цієї події.

Судом встановлено настання строків виконання грошових зобов`язань відповідача. Так, положеннями Договору (пункт 3.2.) визначено, що якщо постачальник здійснює постачання товару без 100% передоплати, поставлений товар підлягає оплаті покупцем протягом 10 робочих днів з дати поставки.

Факт поставки товару за Договором на загальну суму 6.508.300,00 грн підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними, які підписані уповноваженими представниками сторін без зауважень. Крім того, в матеріалах справи наявний акт звірки, який підписаний між сторонами та з якого вбачається, що станом на 25.04.2023 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 2498300,00 грн.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Всупереч вимог статті 13 та статті 74 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень) відповідачем доказів, які б спростовували факт наявності заборгованості в розмірі 2.498.300,00 грн, до суду не подано.

Відповідно до частини першої статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи приписи статті 526 ЦК України та статті 193 ГК України, якими передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись сторонами у встановлених договором або законом порядку і строках, приймаючи до уваги викладені обставини, доведеність з боку позивача факту порушення відповідачем умов Договору та діючого законодавства, та оскільки відповідачем не спростовано наявності заборгованості - суд приходить до висновку про наявність у справі достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суму основного боргу в розмірі 2.498.300,00 грн.

В силу частини другої статті 20 ГК України захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання здійснюється, зокрема, шляхом застосування до особи, яка порушила право, штрафних санкцій, а також іншими способами, передбаченими законом.

Крім суми заборгованості позивач просить суд стягнути з відповідача пеню - 1.998.099,05 грн; інфляційні втрати - 855.258,80 грн; 3% річних - 159.157,17 грн.

За приписами частини першої статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини третьої статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пеня за порушення строку виконання зобов`язання встановлена пунктом 9.4. Договору. Згідно з ним у випадку прострочення покупцем строків остаточної оплати товару, визначених умовами цього Договору та додатків до нього, покупець на вимогу постачальника зобов`язаний сплатити на користь останнього пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення, від суми заборгованості за кожен день прострочення, яке сталося з вини покупця.

Також пунктом 9.6. Договору сторони домовились, що строк нарахування штрафних санкцій за Договором не обмежується шістьма місяцями з моменту невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань за Договором, у зв`язку з чим, штрафна санкція підлягає нарахуванню за весь період порушення зобов`язання. Сторони домовилися встановити строк позовної давності для вимог про стягнення неустойки в три роки.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України).

Встановлені вище обставини, а саме наявність прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання свідчить про наявність правових та фактичних підстав для нарахування відповідачеві пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Перевіривши правильність нарахування позивачем пені, 3% річних та інфляційних втрат судом встановлено, що такі розрахунки виконані арифметично правильно, згідно з положеннями Договору та нормами чинного законодавства.

У зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача пені - 1.998.099,05 грн; інфляційних втрат - 855.258,80 грн; 3% річних - 159.157,17 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи із заявлених позивачем вимог та наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 82.662,23 грн покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1, 4, 13, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СУХИЙ ПОРТ" (61024, м. Харків, вул. Чайковська, буд. 5/7/9, кв. 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕХІВСЬКИЙ КАМЕНЕДРОБИЛЬНИЙ ЗАВОД" (11523, Житомирська обл., Коростенський р-н, село Михайлівка, )

- суму основного боргу в розмірі 2.498.300,00 грн;

- пеню в розмірі 1.998.099,05 грн;

- інфляційні збитки в розмірі 855.258,80 грн;

- 3% річних у сумі 159.157,71 грн;

- витрати зі сплати судового збору в розмірі 82.662,23 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції Східного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено "21" лютого 2024 р.

Суддя Н.С. Добреля