ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2024 р. Справа№ 911/2176/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Руденко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

без виклику представників сторін

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Центренерго" на рішення Господарського суду Київської області від 30.03.2023 (повний текст 02.05.2023) у справі №911/2176/22 (суддя Смірнов О.Г.)

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІДЙОМСПЕЦТЕХНІКА"

до Публічного акціонерного товариства "Центренерго"

про стягнення 796645,98 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПІДЙОМСПЕЦТЕХНІКА" звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою за вих. №0068 від 19.10.2022 до Публічного акціонерного товариства "Центренерго" про стягнення основного боргу в сумі 591152,40 грн., неустойки в сумі 82285,68 грн., інфляційного збільшення в сумі 108492,34 грн., трьох процентів річних в сумі 14715,56 грн. за Договором від 21.07.2021 №13/22, що разом складають 796645,98 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором поставки від 21.07.2021 №13/22, внаслідок чого виникла заборгованість за поставлений товар у сумі 591152,40 грн, за прострочення сплати якої позивачем додатково нараховані договірна неустойка в сумі 82285,68 грн., інфляційне збільшення в сумі 108492,34 грн., 3 % річних в сумі 14715,56 грн.

Рішенням Господарського суду Київської області від 30.03.2023 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІДЙОМСПЕЦТЕХНІКА" до Публічного акціонерного товариства "Центренерго" задоволено частково; стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Центренерго" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІДЙОМСПЕЦТЕХНІКА" заборгованість у розмірі 591152, 40 грн., пеню у розмірі 3351,61 грн., три проценти річних у розмірі 14697,80 грн., інфляційні втрати у розмірі 108492, 34 грн. та судовий збір у розмірі 10765,41 грн; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено суду факт порушення з боку відповідача своїх зобов`язань за Договором щодо не здійснення оплати за поставленену продукцію, а також доведено порушення відповідачем строку оплати продукції, встановленого умовами Додатку №1 до Договору, а наявність заборгованості в розмірі 591152, 40 грн. підтверджується підписаними Сторонами видатковими накладними, товарно-транспортними накладними та Актами приймання-передачі Продукції.

Судом здійснено перерахунок пені, з урахуванням шестимісячного строку для її нарахування від моменту прострочення у виконанні зобов`язання відповідачем за Актом приймання-передачі продукції від 21.12.2021, розмір якої складає 33515, 61 грн., 3 % річних розмір яких складає 14697,80 грн. та інфляційних втрат розмір яких складає 108492, 34 грн. Крім того, судом зменшено розмір заявленої до стягнення пені на 90%, нарахованої судом пені до 3351,61грн.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Публічне акціонерне товариство "Центренерго" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині стягнення пені, 3 % річних, інфляційних втрат та витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

Апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийняте за неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та недоведеності обставин, які суд визнав встановленими, з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим висновки суду не відповідають обставинам справи.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт вказував, що при винесенні оскаржуваного рішення, судом не враховано дію обставин непереборної сили/форс мажорні обставини (введення бойових дій), що є підставою для відмови у задоволенні позову в оскаржуваній частині.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.05.2023 для розгляду апеляційної скарги визначено колегію суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Пономаренко Є.Ю., Барсук М.А.

На підставі службової записки головуючої судді Кропивної Л.В. розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/2136/23 від 16.06.2023 призначено повторний автоматизований розподіл справи, у зв`язку із перебуванням судді Барсук М.А., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) у відпустці.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.06.2023 для апеляційного розгляду справи № 911/2176/22 визначено колегію суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Руденко М.А., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.06.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Центренерго" на рішення Господарського суду Київської області від 30.03.2023 у справі №911/2176/22 у порядку спрощеного провадження без виклику представників сторін.

18.07.2023 на адресу Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІДЙОМСПЕЦТЕХНІКА" надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. 09.1-13/16570/23).

ТОВ "ПІДЙОМСПЕЦТЕХНІКА" заперечує проти задоволення апеляційної скарги з огляду на те, що відповідач допустив прострочення оплати отриманої від позивача продукції, починаючи з 29.11.2021 по 17.01.2021, тобто до моменту введенння воєного стану. Отже, арументи апелянта про звільнення його від відповідальності за порушення грошового зобов`язання з огляду на наявність форс-мажорних обставин є неспроможними.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апелянта, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при вирішенні спору, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції, 21.07.2021 між Публічним акціонерним товариством "Центренерго" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПІДЙОМСПЕЦТЕХНІКА" було укладено Договір, відповідно до п. 1.1. якого Постачильник зобов`язується поставити Покупцю Товари (Продукцію) зідно умов Договору.

Згідно з п.п. 1.2., 1.3. Договору Покупець (апелянт) зобов`язується прийняти та оплатити Продукцію, шо поставляється відповідно до умов Договору. Найменування (номенклатура, асортимент), кількість, строки поставки та інші характеристики Продукції зазначені в Додатку №1 до Договору.

Покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлену Продукцію (п. 7.1.1. Договору).

Згідно з п. п. 9.1., 9.6. Договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим Договором. У випадку несвоєчасної оплати Продукції Покупець сплачує. Постачальникові неустойку у вигляді пені в розмірі однієї облікової ставки Національного банку України віл ціни неоплаченої Продукції.

Пунктами 10.1., 10.2., 10.3. Договору Сторони передбачили, що вони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання Договору та виникли поза волею Сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна тощо). Сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим Договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 5 днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу Сторону у письмовій формі. Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються торгово-промисловою палатою України або іншим компетентним органом.

Спір у справі виник у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання з оплати отриманого ним у власність товару, внаслідок чого сума боргу перед позивачем становила 591152, 40 грн.

За доводами апелянта, який посилається на умови договору, військові дії є обставиною, яка не залежить від покупця, проте звільняє його від цивільно-правової відповідальності. Однак з такими твердженнями погодитися не можна.

Відповідно до ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання.

Частинами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов`язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Також частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платник грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 625 Цивільного кодексу України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таких висновків у подібних правовідносинах Велика Палата Верховного Суду дійшла у постанові від 07.07.2020 у справі № 296/10217/15-ц, у постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16.

Враховуючи, що позивачем поставлено товар, який відповідач у визначений договором строк не оплатив, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач, як боржник, який не виконав грошове зобов`язання, має сплатити пені передбачені п. 9.6 Договору, та в порядку ч.2 ст. 625 ЦК України інфляційні втрати та 3 проценти річних.

Перевіривши здійснений судом першої інстанції перерахунок пені, 3 % річних та інфляційних втрат, колегія суддів зазначає, що він арифметично вірний.

Відносно аргументів апелянта в частині безпідставного стягнення пені, 3% річних та інфляційних, з огляду на форс-мажорні обставини - військову агресію Російської Федерації та введення в Україні військового стану, колегія суддів зазначає таке.

Аргументи апелянта в частині його звільнення від відповідальності за порушення грошового зобов`язання в порядку ст. 617 ЦК України та ст. 218 ГК України є неспроможними, з огляду на таке.

За загальним правилом обов`язковою передумовою для покладення відповідальності за порушення зобов`язання є вина особи, яка його порушила (частина 1 статті 614 ЦК України), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Більше того, вина боржника у порушенні презюмується та не підлягає доведенню кредитором.

Так, норма частини другої статті 218 ГК України передбачає, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку, або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до п 3.2. Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили ), затвердженого Рішенням Президії ТПП України від 18. 12. 2014 р. № 44(50), у редакції на час виникнення спірних правовідносин, не вважаються форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) фінансова та економічна криза, дефолт, зростання офіційного та комерційного курсів іноземної валюти до національної валюти, недодержання/порушення своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів тощо.

Наведені апелянтом доводи, такі як : введення на території України воєнного стану, не можуть бути підставою для звільнення його від відповідальності за прострочення у виконанні грошового зобов`язань, тим більше коли строк виконання зобов`язання виник до моменту введення на території України воєнного стану, а тому відхиляються за неспроможністю.

Відповідачем не доведено настання неможливості виконання ним своїх грошових зобов`язань за договором. При цьому відсутність у відповідача коштів не звільняє боржника у грошовому зобов`язанні від відповідальності в розумінні ч. 2 ст. 617 ЦК та ч. 2 ст. 218 ГК.

Викладені в апеляційній скарзі доводи фактично свідчать про незгоду апелянта з висновками суду, проте по суті їх не спростовують; підстав для скасування чи зміни рішення не містять, а тому визнаються судом апеляційної інстанції неспроможними.

Аргументи апелянта в частині неправомірності часткового задоволення судом першої інстанції клопотання позивача про долучення доказів на підтвердження розміру судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 911/2176/22 є неспроможними, оскільки прохальна частина апеляційної скарги не містить вимоги, щодо оскарження додаткового рішення Господарського суду Київської області від 20.04.2023 у справі №911/2176/22.

Висновок суду

Судова колегія вважає, що місцевий господарський суд з достатньою повнотою дослідив усі обставини справи, дав належну оцінку представленим доказам, висновки суду не суперечать матеріалам справи, обставини, які мають значення по справі, судом установлені вірно. Порушень норм матеріального та процесуального права не установлено.

Відповідно до ст. 276 ГПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин справи апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення - слід залишити без змін.

Розподіл судових витрат

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну Публічного акціонерного товариства "Центренерго" на рішення Господарського суду Київської області від 30.03.2023 у справі №911/2176/22 - залишити без задоволення.

2. Господарського суду Київської області від 30.03.2023 у справі №911/2176/22 - залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду Київської області від 30.03.2023 у справі №911/2176/22

4. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Публічне акціонерне товариство "Центренерго"

5. Матеріали справи №911/2176/22 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України

Повний текст складено 06.02.2024 р.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді М.А. Руденко

Є.Ю. Пономаренко