ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2024 р. м. Київ Справа № 911/3238/23

Суддя О.В. Конюх, при секретарі судового засідання Лівандовському О.О., розглянувши у порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства «Київгаз», м. Київ,

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплогазенергопостач», с. Софіївська Борщагівка Київської області,

про стягнення 278 899,36 грн.,

за участю представників:

від позивача: Деркач Т.Г., адвокат, довіреність від 02.01.2023 №Д-31/23

від відповідача: Сорохтей Л.Ю., в порядку самопредставництва, наказ №7-ос від 30.10.2023, посадова інструкція юрисконсульта від 30.10.2023

СУТЬ СПОРУ:

позивач Акціонерне товариство «Київгаз», м. Київ (далі за текстом АТ «Київгаз»), 24.10.2023 звернувся до Господарського суду Київської області з позовом від 20.10.2023 №106-09/01-1 до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплогпзенергопостач», с. Софіївська Борщагівка Київської області (далі за текстом ТОВ «Теплогазенерго»), в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача

278899,36 грн. основного боргу згідно Акту-розрахунку компенсації вартості обсягу фактично спожитого природного газу за грудень 2022 року та рахунку на оплату №ОГБИ-038344 від 31.12.2022 та покласти на відповідача судові витрати.

Позов обґрунтований тим, що між АТ «Київгаз» та ТОВ «Теплогазенерго» укладено договір розподілу природного газу шляхом підписання відповідачем заяви-приєднання від 01.12.2022 №252460 до умов Типового договору, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2498; відповідачу присвоєно ЕІС-код 56ХQ00018КА3N00J.

Відповідно до договору споживач не має права використовувати природний газ із газорозподільної системи за відсутності у споживача договору постачання природного газу.

Позивач твердить, що з 16.12.2022 по 29.12.2022 відповідач був відсутній у Реєстрі споживачів постачальника природного газу, однак самостійно не припинив споживання та несанкціоновано відібрав природний газ з газорозподільної системи позивача.

Позивач твердить, що фактичний обсяг природного газу, який спожитий відповідачем у спірний період за даними вузлів обліку становить 9236,00 куб.м.; обсяг, який був несанкціоновано відібраний відпоівдачем, Оператор ГТС при забезпеченні заходів балансування за підсумками спірних періодів за процедурою, визначеною Кодексом ГТС, відніс на позивача як неврегульований небаланс.

Відповідно до пункту 4 глави 5 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, якщо за результатами споживання природного газу у період відсутності споживача в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника (несанкціонований відбір природного газу) Оператор ГТС при забезпеченні заходів балансування за підсумками газового місяця за процедурою, визначеною Кодексом ГТС, віднесе такі обсяги (неврегульований небаланс) на Оператора ГРМ, то споживач має компенсувати Оператору ГРМ вартість таких обсягів.

За складеними позивачем Актом-розрахунком від 31.12.2022 та рахунком на оплату від 31.12.2022 сума компенсації складає 368 899,36 грн., позивач твердить, що відповідач сплатив 90 000,00 грн., тож просить суд стягнути з відповідача суму компенсації вартості несанкціоновано відібраного природного газу в сумі 278 899,36 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 26.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №911/3238/23 в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 21.11.2022.

Цією ж ухвалою зобов`язано відповідача подати протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі докази сплати вартості обсягу фактично спожитого природного газу за грудень 2022 року відповідно до рахунку №0ГБИ-038344 від 31.12.2022; докази наявності у відповідача як споживача укладеного із постачальником природного газу договору постачання, який був чинним у період 16.12.2022 29.12.2022.

21.11.2023 від відповідача до суду надійшло клопотання від 21.11.2023, у якому відповідач повідомив суду запитувану контактну інформацію.

У підготовче судове засідання 21.11.2023 з`явились представники позивача та відповідача. Суд оголосив перерву у підготовчому судовому засіданні до 11.12.2023, про що присутні представники обох сторін були повідомлені особисто під розпис.

Відповідач відзив на позов не подав. Представники відповідача в усних поясненнях існування заборгованості у заявленому розмірі визнали.

Разом із тим, відповідно до частини 1 ст. 191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Однак, відповідач відзив на позов не подав, а також не подав письмову заяву про визнання позову у розумінні ст. 191 ГПК України.

Ухвалою від 11.12.2023 суд закрив підготовче судове засідання та призначив справу до судового розгляду по суті на 22.01.2024.

22.01.2024 від відповідача надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, до якого відповідач додав копію платіжної інструкції від 27.12.2023 №219 про сплату частини спірної заборгованості в сумі 45 000,00 грн.

Судове засідання з розгляду справи по суті, призначене на 22.01.2024, не відбулося у зв`язку із оголошенням у місті Києві сигналу "повітряна тривога", тож ухвалою від 22.01.2024 суд призначив судове засідання з розгляду справи по суті на 29.01.2024.

24.01.2024 від відповідача надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, до якого відповідач додав копію платіжної інструкції від 24.01.2024 №230 про сплату частини спірної заборгованості в сумі 59 000,00 грн.

В судове засідання 29.01.2024 з`явились представники обох сторін. Суд, після з`ясування наявності клопотань у порядку ст. 207 ГПК України, розпочав розгляд справи, надав слово представникам сторін для виступу по суті справи, дослідив за участю представників письмові докази та призначив судові дебати на 05.02.2024, у зв`язку з чим оголосив перерву у судовому засіданні, про що представники сторін були повідомлені особисто під розпис.

У судовому засіданні 05.02.2024 суд після виходу з нарадчої кімнати оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши позов Акціонерного товариства «Київгаз» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплогазенергопостач», про стягнення 278 899,36 грн., всебічно та повно вивчивши наявні у матеріалах справи докази, господарський суд

УСТАНОВИВ:

Між АТ «Київгаз» (Оператор ГРМ) та ТОВ «Теплоенерго» (споживач) укладено договір розподілу природного газу у спосіб підписання 01.12.2022 заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) на умовах Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2498. Споживачу було надано персональний ЕІС-код як суб`єкта ринку природного газу 56ХQ00018КА3N00J.

Відповідно до пункту 1.4 вказаного Типового договору:

підтверджений обсяг природного газу - об`єм (обсяг) природного газу, виділений постачальником для потреб Споживача, з яким укладено договір постачання природного газу на відповідний розрахунковий період, підтверджений Оператором ГТС (включений до підтвердженої номінації) та доведений Оператору ГРМ у порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою Регулятора від 30 вересня 2015 року N2493;

постачальник - суб`єкт господарювання, з яким Споживач в установленому порядку уклав договір постачання природного газу;

Реєстр споживачів постачальника - це перелік споживачів, які в установленому Кодексом газотранспортної системи порядку закріплені в інформаційній платформі оператора газотранспортної системи за певним постачальником у розрахунковому періоді.

Відповідно до пункту 3.1 договору Споживач має право здійснювати відбір/споживання природного газу з газорозподільної системи за умови включення його до Реєстру споживачів будь-якого постачальника у періоді фактичного відбору/споживання природного газу, що в установленому Кодексом газотранспортної системи порядку підтверджується оператором газотранспортної системи до початку такого періоду.

Наявність підтвердженого обсягу природного газу Споживача (його постачальника) доводиться до відома Оператора ГРМ у встановленому законодавством порядку Оператором ГТС, а до відома Споживача - його постачальником.

За відсутності у Споживача договору постачання природного газу та/або виділених його постачальником підтверджених обсягів для потреб Споживача на відповідний календарний період Споживач не має права використовувати (споживати) природний газ із газорозподільної системи.

Визначення об`єму розподілу та споживання природного газу по Споживачу здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ та Споживачем на підставі даних комерційного вузла обліку (лічильника газу), визначеного в заяві-приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом газорозподільних систем та цим Договором (пункт 5.2).

Відповідно до пункту 2.3 договору при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим Договором, Сторони зобов`язуються керуватися Законом України "Про ринок природного газу" та Кодексом газорозподільних систем.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи роздруківок повідомлень про споживачів у зоні ліцензійної діяльності Оператора ГРМ, які не включені до Реєстру споживачів жодного постачальника/постачальник яких не подав номінацію на точку виходу до ГРМ або така номінація була відхилена оператором ГТС/постачальник яких ініціював припинення їм газопостачання від 16.12.2022 29.12.2022, у вказаний період споживач з ЕІС-кодом 56ХQ00018КА3N00J не був включений до реєстру жодного постачальника, що відповідач не заперечує.

Відповідно до пункту 4 глави 5 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2494 в редакції від 02.08.2022, яка була чинною у спірний період, якщо за результатами споживання природного газу у період відсутності споживача в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника (несанкціонований відбір природного газу) Оператор ГТС при забезпеченні заходів балансування за підсумками газового місяця за процедурою, визначеною Кодексом ГТС, віднесе такі обсяги (неврегульований небаланс) на Оператора ГРМ, тоді споживач має компенсувати Оператору ГРМ вартість таких обсягів, що розраховується за формулою

В = Vф х Ц х К,

де В - вартість природного газу, яка компенсується Оператору ГРМ;

Vф - об`єм (обсяг) природного газу, фактично спожитий споживачем за період відсутності споживача в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника;

Ц - ціна природного газу, використаного Оператором ГРМ для покриття втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ у відповідний період. Оператор ГРМ щомісячно публікує на своєму вебсайті інформацію про таку ціну та період її дії;

К - коефіцієнт компенсації, який визначається на рівні 1,5.

Як вбачається з доданого до матеріалів справи Акту врегулювання цілодобових небалансів за грудень 2022 року, складеного у відповідності до Договору транспортування природного газу від 22.04.2021, ТОВ «Оператор ГТС України» здійснило врегулювання цілодобових небалансів замовника АТ «Київоблгаз» та віднесла вартість небалансів, вказаних в Акті, на замовника.

Відповідно до підписаного обома сторонами споживачем ТОВ «Теплогазенерго» та Оператором ГРМ АТ «Київоблгаз» Акту приймання-передачі послуг з розподілу природного газу газорозподільною системою від 31.12.2022 №0ГБИ-038063, фактичний обсяг спожитого природного газу у спірний період становить 9 236,00 куб.м.

Позивач на підставі Звіту ТОВ «Теплогазенерго» про газоспоживання (добові дані) за період з 01.12.2022 по 01.01.2023 склав Акт-розрахунок компенсації вартості обсягу фактично спожитого природного газу за грудень 2022 від 31.12.2022, відповідно до якого визначив, що вартість фактично спожитого природного газу, несанкціоновано відібраного з системи Оператора ГРМ за період 16.12.2022-29.12.2022 в обсязі 7657,59 куб.м. згідно формули розрахунку пункту 4 глави 5 розділу VI Кодексу газорозподільних систем із застосуванням коефіцієнту 1,5 становить 368899,36 грн.

Вказаний Акт-розрахунок, а також сформований рахунок на оплату №0ГБИ-038344 від 31.12.2022 на суму компенсації вартості обсягу фактично спожитого газу за грудень 2022 року на суму 368899,36 грн. був надісланий відповідачу 18.01.2023 із супровідним листом від 17.01.2023 №93/20 цінним листом з описом №641 (копія листа з доказами направлення залучена до матеріалів справи).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач платіжною інструкцією від 01.02.2023 №41 сплатив частину заборгованості в сумі 90 000,00 грн. із призначенням платежу «компенсація вартості обсягу фактично спожитого газу за грудень 2022».

У зв`язку із несплатою спірної вартості позивач 19.05.2023 направив відповідачу вимогу від 19.05.2023 №1562/09-1, у якій просив у семиденний строк сплатити АТ «Київгаз» вартість обсягу фактично спожитого у період грудень 2022 року природного газу в розмірі 278 899,36 грн.

На вказану вимогу відповідач надав відповідь листом від 03.07.2023 №17, у якому зазначив, що заборгованість виникла через неплатежі ОСББ, на опалення якого витрачався газ. ОСББ має намір у найближчі місяці розрахуватися за спожитий газ з ТОВ «Теплогазенергопостач». Відповідач повідомляв, що по мірі оплати заборгованість буде оплачена та просив позивача не звертатися до суду.

Однак, доказів сплати компенсації вартості природного газу згідно рахунку №0ГБИ-038344 від 31.12.2022 до моменту звернення позивача до суду з даним позовом відповідач не подав у тому числі на вимогу пункту 5 ухвали від 26.10.2023 про відкриття провадження у справі, яка набрала законної сили та є обов`язковою для виконання на всій території України.

Відтак, суд встановив, що розмір заборгованості відповідача з компенсації вартості обсягу фактично спожитого газу за грудень 2022 року згідно рахунку №0ГБИ-038344 від 31.12.2022, станом на дату подання позовної заяви до суду становив 278 899,36 грн.

Разом із тим, суд встановив, що після відкриття провадження у справі відповідач сплатив частину заборгованості в сумі 104 000,00 грн., а саме за платіжними інструкціями:

№219 від 27.12.2023 на суму 45 000,00 грн.;

№230 від 24.01.2024 на суму 59 000,00 грн., що позивач не заперечує.

За приписами пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Відповідно до частини 3 статті 232, пункту 1 частини 5 статті 238 ГПК України розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду. У резолютивній частині рішення зазначаються висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог.

Отже, Господарський процесуальний кодекс України не передбачає можливість включення до резолютивної частини рішення висновків з питань, не пов`язаних з вирішенням справи по суті, зокрема щодо закриття провадження щодо частини позовних вимог. Крім того, у частині 4 статті 231 Господарського процесуального кодексу України також передбачено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Враховуючи вище викладене, провадження у справі у частині стягнення 104 000,00 грн. основного боргу належить закрити відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України за відсутністю предмету спору шляхом постановлення відповідної ухвали. Така ж позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №903/181/19. В іншій частині позов АТ «Київгаз» до ТОВ «Теплогазенергопостач» належить задовольнити.

За таких обставин, повно та ґрунтовно дослідивши матеріали справи, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи розрахунки заборгованості, суд задовольняє позов АТ «Київгаз» частково, ухвалює рішення про стягнення з ТОВ «Тепроенегропостач» 174 899,36 грн. основного боргу.

Оскільки спір у справі виник у результаті неправильних дій відповідача, що призвело до необхідності позивачу звертатися до суду та нести додаткові витрати на сплату судового збору, суд, відповідно до свого права, передбаченого ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладає на відповідача відшкодування позивачу судового збору повністю у розмірі 4183,49 грн.

Керуючись статтями 4, 12, 73-92, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства «Київгаз» задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплогазенергопостач» (08133, Київська область, Бучанський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Горького, буд. 5-В, нежитлове приміщення 245, ідентифікаційний код 44730131)

на користь Акціонерного товариства «Київгаз» (01103, м. Київ, вул. Михайла Бойчука, буд. 4Б, ідентифікаційний код 03346331)

174 899,36 грн. (сто сімдесят чотири тисячі вісімсот дев`яносто дев`ять гривень тридцять шість копійок) основного боргу,

4 183,49 грн. (чотири тисячі сто вісімдесят три гривні сорок дев`ять копійок) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 07.02.2024.

Суддя О.В. Конюх