СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
29 січня 2024 року м. Харків Справа № 905/168/23
Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Крестьянінов О.О., суддя Шевель О.В.
за участю секретаря судового засідання Дзюби А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Краматорський металопрокатний завод" про прийняття додаткового рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу за результатами розгляду апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" в особі Краматорського управління по газопостачанню та газифікації (вх.№2688Д) на рішення Господарського суду Донецької області від 15.06.2023 у справі №905/168/23, ухвалене суддею Демідовою П.В. у приміщенні Господарського суду Донецької області (повний текст складено та підписано 23.06.2023)
за позовом Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз", м.Краматорськ Донецької області, в особі Краматорського управління по газопостачанню та газифікації, м.Краматорськ Донецької області,
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Краматорський металопрокатний завод", м.Краматорськ Донецької області,
про стягнення заборгованості в розмірі 1482049,84 грн
Рішенням Господарського суду Донецької області від 15.06.2023 у справі №905/168/23 відмовлено у задоволенні позовної заяви Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" в особі Краматорського управління по газопостачанню та газифікації до Товариства з обмеженою відповідальністю "Краматорський металопрокатний завод" про стягнення заборгованості в розмірі 1482049,84 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" в особі Краматорського управління по газопостачанню та газифікації звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило рішення Господарського суду Донецької області від 15.06.2023 у справі № 905/168/23 скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким позовну заяву Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" в особі Краматорського управління по газопостачанню та газифікації до Товариства з обмеженою відповідальністю "Краматорський металопрокатний завод" про стягнення заборгованості в розмірі 1482049,84 грн задовольнити у повному обсязі.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 06.09.2023 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Терещенко О. І., суддя Тихий П.В., суддя Гребенюк Н.В.), з урахуванням ухвали суду від 12.09.2023 про виправлення описки, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" в особі Краматорського управління по газопостачанню та газифікації задоволено. Рішення Господарського суду Донецької області від 15.06.2023 у справі №905/168/23 скасовано повністю. Ухвалено нове рішення. Позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Краматорський металопрокатний завод" на користь Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" в особі Краматорського управління по газопостачанню та газифікації заборгованість в розмірі 1482049,84 грн, з яких: 1148392,39грн - основний борг, 200161,18грн - пеня, 19251,47грн - 3% річних, 113704,80грн - інфляційні втрати. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Краматорський металопрокатний завод" на користь Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" в особі Краматорського управління по газопостачанню та газифікації 55576,88 грн судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Постановою Верховного Суду від 15.11.2023 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Краматорський металопрокатний завод" задоволено частково; постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.09.2023 у справі №905/168/23 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

08.12.2023 матеріали даної справи надійшли на розгляд до Східного апеляційного господарського суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.12.2023, для розгляду зазначеної апеляційної скарги визначено колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Шевель О.В., суддя Крестьянінов О.О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.12.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" в особі Краматорського управління по газопостачанню та газифікації (вх.№2688Д) на рішення Господарського суду Донецької області від 15.06.2023 року у справі №905/168/23; повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться 16 січня 2024 року об 11:30 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 104, доведено до відома учасників справи, що явка їх представників в судове засідання не є обов`язковою; встановлено учасникам справи строк до 05.01.2024 для подання відзиву на апеляційну скаргу з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 15.11.2023 у даній справі, для подання заяв, клопотань, тощо - до 11.01.2024.

05.01.2024 до суду апеляційної інстанції через систему "Електронний суд" від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Краматорський металопрокатний завод" адвоката Піщенкова Костянтина Костянтиновича надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. № 242), в якому відповідач просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення Господарського суду Донецької області від 15.06.2023 у справі № 905/168/23 - залишити без змін. Крім того, у відзиві на апеляційну скаргу повідомлено про те, що під час подання відзиву на позов до суду першої інстанції відповідач повідомив, що у зв`язку з розглядом даного спору відповідач планує понести наступні витрати, зокрема, витрати на правову допомогу за супровід справи в суді апеляційної інстанції 20000,00 грн; докази на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення, у разі ухвалення такого рішення на користь відповідача.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 16.01.2024 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" в особі Краматорського управління по газопостачанню та газифікації залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Донецької області від 15.06.2023 у справі №905/168/23 залишено без змін.

18.01.2024, тобто в межах п`ятиденного строку з дня ухвалення постанови, відповідач через систему "Електронний суд" подав заяву про винесення додаткового рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу (вх.№ 942), в якій просить стягнути з Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" в особі Краматорського управління по газопостачанню та газифікації на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Краматорський металопрокатний завод" витрати на професійну правничу допомогу адвоката в Східному апеляційному господарському суді в сумі 40000,00 грн. До вказаної заяви додано для долучення до матеріалів справи докази щодо обсягу наданих адвокатом послуг та їх вартості.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.01.2024 прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Краматорський металопрокатний завод" про прийняття додаткового рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу; повідомлено учасників справи, що розгляд заяви відбудеться 29 січня 2024 року о 10:00 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 104, доведено до відома учасників справи, що явка їх представників в судове засідання не є обов`язковою; запропоновано позивачу надати суду письмові пояснення або заперечення з приводу вимог, викладених у заяві Товариства з обмеженою відповідальністю "Краматорський металопрокатний завод".

22.01.2024 до Східного апеляційного господарського суду через систему "Електронний суд" від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Краматорський металопрокатний завод" адвоката Піщенкова Костянтина Костянтиновича надійшло клопотання про проведення судового засіданні в режимі відеоконференції (вх. № 1083), в якому заявник просив призначити судове засідання 29.01.2024 о 10:00 годині в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, яке задоволено ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.01.2024.

25.01.2024 до апеляційного господарського суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшли заперечення на заяву відповідача про винесення додаткового рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу (вх. № 1319), в яких просить відмовити у задоволенні заяви відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу з позивача у сумі 40000,00 грн. Вказані заперечення обґрунтовані тим, що судом першої інстанції за наслідком розгляду клопотання відповідача про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу було відмовлено, оскільки спір виник внаслідок неправильних дій сторони (відповідача) та залишив судові витрати за останнім в силу ч. 9 ст. 129 ГПК України. При цьому, рішення Господарського суду Донецької області від 15.06.2023 (по суті позовних вимог) постановою Східного апеляційного господарського суду від 16.01.2024 залишено без змін, а додаткове рішення суду від 27.06.2023 про відмову у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу відповідачем не оскаржувалося. Окрім того, позивач вказує на те, що у відзиві на апеляційну скаргу, який було подано за наслідком повернення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, представник відповідача посилався на всі та ж самі обставини, які вже було викладено у поданому до суду першій інстанції відзиві, поданій до Касаційного господарського суду Верховного Суду касаційній скарзі; обставини та обґрунтування відповідача не лягли в основу прийнятого місцевим господарським судом рішення від 15.06.2023 у даній справі, яке залишено без змін постановою суду апеляційної інстанції від 16.01.2024, а тому вважає, що надання послуг, передбачених пунктами 1 - 7 акту-звіту, не пов`язані із розглядом даної справи, не були необхідними з огляду на прийняте судом рішення та мотивами, якими суд керувався при прийнятті такого рішення.

Також зазначає, що 4000 грн за 1 годину роботи адвоката, яку було узгоджено між сторонами з 03.01.2024 є явне завищеною, та є неспівмірною з обсягом та складністю справи, у тому числі з урахуванням повернення справи на стадію апеляційного перегляду з Верховного Суду, обізнаності відповідача з її матеріалами та наявності сформованої позиції по справі.

Судове засідання Східного апеляційного господарського суду від 29.01.2024 розпочалось в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку за участі представника відповідача, який просив задовольнити заяву про винесення додаткового рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу та стягнути з Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" в особі Краматорського управління по газопостачанню та газифікації на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Краматорський металопрокатний завод" витрати на професійну правничу допомогу адвоката в Східному апеляційному господарському суді в сумі 40000,00 грн.

Представник позивача у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. 4 ст. 244 ГПК України).

Оскільки судом апеляційної інстанції вжито заходи для належного повідомлення учасників справи про час та місце розгляду справи, виходячи з того, що участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені частиною першою статтею 42 Господарського процесуального кодексу України) є правом, а не обов`язком сторін, враховуючи подання позивачем заперечень щодо заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу та строки ухвалення додаткового рішення, які встановлені ч. 3 ст.244 ГПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути подану відповідачем заяву за відсутністю представника позивача.

Вирішуючи питання відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції в межах вказаної справи, колегія суддів зазначає таке.

Статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Водночас, відповідно до статті 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Статтею 16 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

У частині третій статті 123 ГПК України унормовано, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами першою-другою статті 126 ГПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Однак, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).

У цій справі судом апеляційної інстанції було встановлено, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу відповідачем долучено до матеріалів справи: копію договору про надання правової допомоги від 09.01.2023 №22-01/23, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Краматорський металопрокатний завод" (довіритель) та адвокатом Піщенковим Костянтином Костянтиновичем (повірений, адвокат); ордер від 20.07.2023 серії АЕ №1217057 на надання правничої (правової) допомоги ТОВ "Краматорський металопрокатний завод" на підставі договору про надання правової допомоги від 09.01.2023 №22-01/23; копію додаткової угоди від 09.01.2023 №1 до договору від 09.01.2023 №22-01/23; копію додаткової угоди від 03.01.2024 №2 до договору від 09.01.2023 №22-01/23; копію акт-звіту виконаних робіт від 16.01.2024 до договору від 09.01.2023 №22-01/23.

Досліджуючи надані відповідачем докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.

09.01.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Краматорський металопрокатний завод" (довіритель) та адвокатом Піщенковим Костянтином Костянтиновичем (повірений, адвокат) укладено договір №22-01/23 про надання правової допомоги, відповідно до п.1.1.1 якого довіритель доручає, а повірений приймає на себе зобов`язання представляти інтереси довірителя, зокрема та не виключно, в місцевих загальних судах, місцевих господарських судах, місцевих адміністративних судах, апеляційних судах областей, апеляційних господарських судах, апеляційних адміністративних судах, Верховному суді України, міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України, а також третейських судах України, незалежно від їх компетенції (т.1, а.с.133-135).

Пунктом 1.2 договору визначено, що для виконання обов`язків, передбачених п.1.1 цього договору повіреному надається право власноруч завіряти копії документів, належних ТОВ "КМПЗ", заявляти від імені довірителя претензії, отримувати документи, а також укладати та підписувати їх від імені довірителя. Такими документами є, зокрема та не виключно: претензії, позовні заяви, скарги, клопотання, заперечення, заяви, пояснення, листи, протоколи, інші документи, що мають відношення до цього договору. Повіреному надаються всі права, пов`язані з вказаними документами, в тому числі та не виключно, з правом подачі, відкликання, зміни, уточнення зазначених видів документів та інших прав, належних довірителю.

Згідно з п.п.3.1, 3.2 договору, сторони погодили погодинну тарифікацію послуг повіреного згідно ставок, вказаних в підписаній сторонами додатковій угоді до даного договору. Повірений надає довірителю акт наданих послуг, в якому вказується найменування, обсяг таких послуг та витрачений повіреним час на надання послуг, не пізніше 10 календарних днів після надання обумовлених цим договором послуг. Акт має містити такі відомості: назва конкретної дії, вчиненої для виконання справи, зокрема, але не виключно: участь у судовому засіданні, складання документу, аналіз документів, формування правової позиції, підготовка документу та додатків для подання від імені довірителя у відповідний орган та інше (п.3.2.1); дата вчинення конкретної дії (п.3.2.2); кількість часу, витраченого повіреним на вказану (ні) дію(ї) (п.3.2.3); загальна вартість кожної окремої дії з врахуванням витраченого часу на її виконання (п.3.2.4); загальна сума гонорару повіреного за наданий обсяг послуг щодо конкретної справи (п.3.2.5); транспортні витрати (п.3.2.6).

Відповідно до п.3.3 договору довіритель протягом трьох днів із моменту отримання акту наданих послуг зобов`язаний підписати його в паперовій формі або кваліфікованим електронним підписом, та протягом 15 робочих днів після підписання такого акту сплатити повіреному за весь обсяг наданих довірителю послуг та направити повіреному примірник акту наданих послуг із своїм власноручним підписом або файл із накладенням кваліфікованого електронного підпису.

Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (п.4.1 договору).

Додатковою угодою №1 від 09.01.2023 до договору №22-01/23 від 09.01.2023 сторони погодили, що гонорар повіреного, відповідно до розділу 3 договору, визначається, в розмірі 1000,00 гривень за одну годину роботи (т.1, а.с.136).

Додатковою угодою №2 від 03.01.2024 до договору №22-01/23 від 09.01.2023 сторони погодили, що гонорар повіреного, відповідно до розділу 3 договору, визначається, в розмірі 4000,00 гривень за одну годину роботи, починаючи з 03 січня 2024 року.

На виконання умов договору сторонами підписано акт-звіт виконаних робіт від 16.01.2024 до договору №22-01/23 від 09.01.2023 про надання правової допомоги, відповідно до якого адвокат надав, а повірений прийняв в повному обсязі без будь-яких заперечень, послуги щодо правової допомоги та правового супроводу клієнта в якості відповідача в господарській справі №905/168/23 під час нового розгляду апеляційної скарги ПРАТ ГТГ "Донецькоблгаз" в особі Краматорського УГГ, в наступному обсязі та за визначеною вартістю: 1) написання та подання клопотання про відеоконференцію судового засідання - 14.12.2023, 1 година, вартість 1000,00 грн; 2) аналіз постанови Касаційного господарського суду Верховного Суду від 15.11.2023 - 18.12.2023, 4 години, вартість 4000,00 грн; 3) підготовка та написання відзиву на апеляційну скаргу з урахуванням постанови Касаційного господарського суду Верховного Суду від 15.11.2023 - 29.12.2023, 3 години, вартість 3000,00 грн; 4) підготовка, написання та подача до суду відзиву на апеляційну скаргу з урахуванням постанови Касаційного господарського суду Верховного Суду від 15.11.2023 05.01.2024, 3 години, вартість 12000,00 грн; 5) ознайомлення з додатковими поясненнями ПРАТ ГТГ "Донецькоблгаз" в особі Краматорського УГГ від 11.01.2024 12.01.2024, 2 години, вартість 8000,00 грн; 6) ознайомлення з додатковими поясненнями ПРАТ ГТГ "Донецькоблгаз" в особі Краматорського УГГ від 11.01.2024 - 12.01.2024, 1 година, вартість 4000,00 грн; 7) участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, з урахуванням часу очікування судового засідання 16.01.2024, 2 години, вартість 8000,00 грн. Загальна вартість наданих послуг в Східному апеляційному господарському суді в справі №905/168/23 відповідно до умов договору №22-01/23 від 09.01.2023 про надання правової допомоги, склала 40000,00 грн, довіритель по обсягу, якості та строкам надання послуг претензій не має, цей акт є невід ємною частиною договору №22-01/23 від 09.01.2023 про надання правової допомоги

Вказані обставини свідчать про документальне підтвердження надання адвокатом відповідачу правової допомоги в межах господарської справи №905/168/23 в суді апеляційної інстанції.

Водночас за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України).

За змістом положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

Відтак, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята-шоста статті 126 ГПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123-130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" та частини 4 статті 11 ГПК України.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).

Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, зважаючи на приписи частини 4 статті 129 ГПК України, суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 126 ГПК України (а саме співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи, не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення, керуючись критеріями, що визначені частинами 5- 7, 9 статті 129 ГПК України (а саме пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно із попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Така позиція випливає з правових висновків, які послідовно викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2022 у справі № 922/1964/21, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19, від 18.03.2021 № 910/15621/19.

Наведене зазначено у постанові Верховного Суду від 14.12.2023 у справі № 916/1629/22.

Вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому згідно з статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.

Дослідивши надані заявником докази та наведене у заяві обґрунтування, враховуючи заперечення позивача, колегія суддів дійшла висновку, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката не в повній мірі відповідає наведеним вище критеріям.

Так, в наданому заявником акті-звіту виконаних робіт від 16.01.2024 до договору №22-01/23 від 09.01.2023 зазначено, що адвокатом надано такі послуги, як аналіз постанови Касаційного господарського суду Верховного Суду від 15.11.2023 - 18.12.2023, 4 години, вартість 4000,00 грн; підготовка та написання відзиву на апеляційну скаргу з урахуванням постанови Касаційного господарського суду Верховного Суду від 15.11.2023 - 29.12.2023, 3 години, вартість 3000,00 грн; підготовка, написання та подача до суду відзиву на апеляційну скаргу з урахуванням постанови Касаційного господарського суду Верховного Суду від 15.11.2023 05.01.2024, 3 години, вартість 12000,00 грн.

Апеляційний господарський суд враховує як рівень складності цієї справи (у контексті поставленого на вирішення суду питання щодо правомірності нарахування плати за надані послуги з розподілу природного газу), так і те, що адвокат, який складав відзив та брав участь під час розгляду даної справи судом першої, апеляційної та касаційної інстанцій вже був обізнаний з обставинами справи та позицією учасників справи щодо суті поданої позивачем апеляційної скарги, останнім вже надавалась правнича допомога шляхом складання і написання відзиву під час розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанцій, складання і написання касаційної скарги у суді касаційної інстанції.

Крім того, перелічені в акті окремими пунктами види послуг, а саме: аналіз постанови Касаційного господарського суду Верховного Суду від 15.11.2023 та підготовка і написання відзиву на апеляційну скаргу з урахуванням цієї постанови касаційного господарського суду є фактично складовими однієї послуги адвоката - підготовка та написання відзиву на апеляційну скаргу.

До того ж, адвокатом фактично продубльовано такі послуги як підготовка та написання відзиву на апеляційну скаргу з урахуванням постанови Касаційного господарського суду Верховного Суду від 15.11.2023 (пункти 3, 4 акта) із зазначенням різного часу надання таких послуг, як наслідок, із відмінністю їх вартості (чи то на підставі додаткової угоди № 1 чи то додаткової угоди №2); ознайомлення з додатковими поясненнями ПРАТ ГТГ "Донецькоблгаз" в особі Краматорського УГГ від 11.01.2024 (пункти 5, 6 акта).

Стосовно підготовки заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції колегія суддів зазначає, що подана адвокатом 14.12.2023 заява ідентична за своїм змістом заяві, яка подавалася тією ж особою під час розгляду касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Краматорський металопрокатний завод" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.09.2023 у даній справі, у зв`язку з чим видається сумнівним вказана в акті надання послуг тривалість витраченого адвокатом часу на складання такої заяви (1 година).

Щодо зазначення в акті про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції 16.01.2024, з урахуванням часу очікування, витрачений час - 2 години, слід зазначити, що судом апеляційної інстанції було призначено судове засідання у даній справі на 11:30 годину, проте останнє було закрито о 12:46 годині. Враховуючи участь представника відповідача в режимі відеоконференції, то навіть із урахуванням часу очікування є необґрунтованою вказана в акті тривалість витраченого адвокатом часу на таку послугу.

До того ж, у даному випадку має місце наявність обставин істотного перевищення суми, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку (в два рази), а тому відповідач в силу приписів частини шостої статті 129 Господарського процесуального кодексу України повинен довести, що станом на час його подання він не міг передбачити витрат, заявлених до відшкодування згідно заяви. Проте, враховуючи укладення додаткової угоди № 2 від 03.01.2024, якою змінено вартість гонорару за одну годину роботи з 1000,00 грн до 3000,00 грн, до подання відзиву на апеляційну скаргу (05.01.2024), адвокат мав передбачити такі витрати.

З огляду на вищевикладене, оцінивши заявлені витрати на професійну правничу допомогу та подані на їх підтвердження докази, з урахуванням усіх аспектів і складності цієї справи та обсягу наданих адвокатом послуг, колегія суддів дійшла висновку, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу не відповідають вимогам щодо реальності, розумності їх розміру, співмірності, обґрунтованості та пропорційності до предмету спору (критерії, визначені статтею 126 та частиною п`ятою статті 129 ГПК України).

Дійсно, загальне правило розподілу судових витрат передбачено в частині 4 статті 129 ГПК України, відповідно до якої судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Проте, в частинах 5- 7 і 9 статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Так, частиною 9 статті 129 ГПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, частиною 9 статті 129 ГПК України визначено два випадки, за яких суд з власної ініціативи може відступити від загального правила розподілу судових витрат (у розрізі цієї справи - від правила їх пропорційного розподілу): 1) зловживання стороною чи її представником процесуальними правами; 2) виникнення спору внаслідок неправильних дій сторони.

Висновок щодо застування наведеної норми викладено Верховним Судом, зокрема, в таких постановах.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19 зазначила, що процесуальним законом не визначено поняття неправильних дій сторони. При цьому висновок суду про необхідність покладення судових витрат на сторону, внаслідок неправильних дій якої виник спір, повинен бути належним чином обґрунтованим.

Наведена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною (постанова Верховного Суду від 08.04.2021 у справі № 905/716/20).

Суд має застосовувати зазначені положення процесуального закону за наявності одночасно у сукупності таких умов: 1) вирішення судом спору по суті; 2) встановлення судом одного із таких випадків: зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони. Зміст вказаної норми також свідчить про те, що останньою встановлено дискреційне повноваження суду, тобто його право, а не обов`язок здійснити розподіл судових витрат у вищезазначений спосіб. При цьому висновок суду про необхідність покладення судових витрат на сторону, внаслідок неправильних дій якої виник спір, повинен бути належним чином обґрунтованим. (Сожі правові висновки викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.07.2022 у справі № 910/18790/19, від 31.05.2022 у справі № 927/515/21, від 25.11.2021 у справі № 904/5929/19 та додаткових постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.07.2022 у справі № 910/18790/19, від 04.03.2021 у справі № 916/376/19).

У такому застосуванні слід виходити з широкого розуміння даної норми, маючи на увазі, що передбачені нею наслідки можуть наставати і в разі неправомірної бездіяльності винної особи, яка не вжила заходів до поновлення порушених нею прав і законних інтересів іншої особи (зокрема, ухилялася від задоволення її заснованих на законі вимог), що змусило останню звернутися за судовим захистом (вказані висновки наведені у додатковій ухвалі Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 916/1860/21).

Як вже було зазначено вище, рішенням Господарського суду Донецької області від 15.06.2023 у справі №905/168/23 відмовлено у задоволенні позовної заяви Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" в особі Краматорського управління по газопостачанню та газифікації до Товариства з обмеженою відповідальністю "Краматорський металопрокатний завод" про стягнення заборгованості в розмірі 1482049,84 грн.

Обґрунтовуючи підстави для відмови у позові представник відповідача посилався зокрема на те, що, газопостачання припинено, відповідач не здійснює виробничу діяльність та договір, на підставі якого здійснено нарахування послуги розподілу є розірваним.

У рішенні Господарського суду Донецької області від 15.06.2023 у справі №905/168/23 встановлено, що спірний договір розподілу є чинним, а відсутність газопостачання у відповідності до положень 9 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, тобто доводи відповідача, яким обґрунтована вимога у відмові не знайшли свого підтвердження. Проте, суд першої інстанції, виходячи із засад цивільного законодавства, дійшов висновку, що стягнення вартості послуг розподілу в умовах воєнного стану, який призвів до зупинення виробничої діяльності підприємством не відповідає критеріям розумності, справедливості та добросовісності, що стало підставою для відмови у позові.

Тобто, рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову мотивовано тим, що відповідач знаходиться в зоні проведення воєнних дій та позивач обізнаний з фактом невикористання відповідачем природного газу і не споживання його послуг, що виключає підстави для задоволення позову, оскільки задоволення позовних вимог лише на підставі підзаконних норм, які фактично заформалізовані та мають сенс для договірної дисципліни сторін у мирний час, суперечить суті правовідносин сторін.

З цих підстав додатковим рішенням Господарського суду Донецької області від 27.06.2023 у справі №905/168/23 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Краматорський металопрокатний завод" про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.

Вказане додаткове рішення мотивоване також тим, що покладення витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги на позивача, в умовах реального спору між сторонами, в умовах невиконання відповідачем вимог законодавства про розірвання договору, недоведеності відповідачем безспірних обставин, які виключали правомірність вимог позивача суперечить правовій природі судових витрат, як таких, що покладаються на відповідну сторону за наявності причинно-наслідкового зв`язку між доведеними стороною обставинами та прийнятим рішенням, що в такому випадку забезпечує їх справедливий розподіл.

За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції від 15.06.2023 постановою Східного апеляційного господарського суду від 16.01.2024 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" в особі Краматорського управління по газопостачанню та газифікації залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Донецької області від 15.06.2023 у справі №905/168/23 залишено без змін.

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції встановив, що відповідачем було ініційовано питання про розірвання договору розподілу природного газу №06-35П від 01.01.2016, однак сторонами не було досягнуто згоди щодо його розірвання, а відповідач своїм правом на звернення до суду з вимогою про розірвання договору в умовах відсутності реакції позивача на пропозицію про таке розірвання не скористався, у зв`язку з чим зазначив, що суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги позицію відповідача щодо факту розірвання договору.

Тобто, відповідачем під час розгляду даної справи не було доведено ні факту розірвання договору (зокрема, вчинення дій спрямованих на його розірвання в судовому порядку за відсутності згоди іншої сторони), ні обставин припинення газопостачання (розподілу природного газу) на об`єкт споживача у порядку, передбаченому Кодексом ГРС (зокрема, шляхом перекриття та опломбування запірних пристроїв або встановлення інвентарної заглушки та її опломбування, що зафіксовано відповідним актом), що виключало б повністю застосування положень 9 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС, якими обґрунтовано позицію позивача.

При цьому відмова в позові у даній справі зумовлена не тим, що позивачем не доведено підстав та обставин позову, оскільки за загальним правилом незалежно від припинення газопостачання послуга розподілу природного газу підлягає оплаті, проте враховуючи місцезнаходження відповідача в зоні проведення воєнних дій та обізнаність позивача з фактом невикористання відповідачем природного газу і не споживання його послуг, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погодився також апеляційний господарський суд під час апеляційного перегляду даної справи, про те, що стягнення вартості послуг розподілу в умовах воєнного стану, який призвів до зупинення виробничої діяльності підприємством не відповідає критеріям розумності, справедливості та добросовісності, що стало підставою для відмови у позові.

При розгляді даної справи з урахуванням конкретних її обставин, апеляційний господарський суд звертається до загальних засад цивільного законодавства, як-то: справедливість, добросовісність та розумність. Суд наголошує на тому, що за загальним правилом ці засади встановлюють певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин та втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів і регулюють конкретні ситуації таким чином, що кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права - захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу (вказані висновки також наведені Верховним Судом у постанові від 22 червня 2023 року у справі № 912/164/20).

Таким чином, за встановлених судом обставин щодо неправомірності дій/бездіяльності відповідача, що фактично призвело до вимушеного звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав, суд апеляційної інстанції вважає справедливим, і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, застосування при розподілі судових витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції положень частини дев`ятої статті 129 ГПК України та наявність підстав для покладення на відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Краматорський металопрокатний завод", судових витрат на професійну правничу допомогу.

При цьому, норма частини 9 статті 129 ГПК України є спеціальною в співвідношенні із загальною нормою частини 4 цієї ж статті, та, як наслідок, підлягає пріоритетному застосуванню до спірних правовідносин. (Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 21.03.2023 у справі № 911/813/21).

Таким чином, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу та залишає вказані витрати за відповідачем.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що подана заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Краматорський металопрокатний завод" про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 40000,00 грн не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 123, 126, 129, 244, 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Краматорський металопрокатний завод" про прийняття додаткового рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу за результатами розгляду апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" в особі Краматорського управління по газопостачанню та газифікації.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст додаткової постанови складено 07.02.2024.

Головуючий суддя В.О. Фоміна

Суддя О.О. Крестьянінов

Суддя О.В. Шевель