ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"05" лютого 2024 р. Справа № 914/2444/23

Суддя Західного апеляційного господарського суду Бонк Т.Б.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Львівської міської ради б/н від 23.01.2024 (вх. суду від 30.01.2024 №01-05/317/24)

на рішення Господарського суду Львівської області від 12.12.2023, повний текст рішення складено 19.12.2023, (суддя Козак І.Б., м. Львів)

у справі №914/2444/23

за позовом: Львівської міської ради, м. Львів,

до відповідача: Приватного підприємства «ЮР-ГРУП», м. Львів,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛЕВЕР СТОРС», м. Луцьк,

про: усунення перешкод у розпорядженні земельною ділянкою

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 12.12.2023 у справі №914/2444/23 відмовлено у задоволенні позову.

З підстав, викладених в апеляційній скарзі, позивач оскаржив рішення суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі скаржник просить поновити йому строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, просить визнати причини пропуску строку поважними. Стверджує, що представник Львівської міської ради Кулик А.Я. який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, перебував у незапланованій відпустці у зв`язку з хворобою батька та необхідністю догляду за ним, а строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Львівської області від 12.12.2023 сплив під час такої відпустки.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (частина 2 вказаної статті).

Оскільки повний текст оскаржуваного рішення складено судом 19.12.2023, з урахуванням ч. 1 ст. 256 ГПК України останнім днем для подання апеляційної скарги було 08.01.2024, тоді як Львівська міська рада з апеляційною скаргою до суду звернулася 30.01.2024, однак документ сформований в системі "Електронний суд" 23.01.2024, тобто з пропуском строку на оскарження рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 256 ГПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала не були вручені у день його (її проголошення) або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу (ч. 3 ст. 256 ГПК України).

Доводи апелянта про те, що представник Львівської міської ради Кулик А.Я. який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції та перебував у незапланованій відпустці у зв`язку з хворобою батька та необхідністю догляду за ним, а строк на апеляційне оскарження рішення сплив під час такої відпустки, суддя-доповідач не вважає поважними причинами пропуску строку на оскарження рішення. Оскільки, судом встановлено, що згідно рішення Господарського суду Львівської області від 12.12.2023 у справі №914/2444/23, яке оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 21.12.2023 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/115744713) в судовому засіданні від скаржника (Львівської міської ради) був присутній інший представник Гнатушок М.

Також, суд зазначає, що згідно до відповіді №441740 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, яка сформована засобами підсистеми ЄСІТС Електронний суд та підписана кваліфікованою електронною печаткою, Львівську міську раду уповноважені представляти і інші особи, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, тощо.

Таким чином, обставини, наведені скаржником в підтвердження поважності пропуску строку на апеляційне оскарження рішення стосуються виконання представниками своїх професійних обов`язків та зводяться до внутрішньої організації роботи Львівської міської ради, тобто мають суб`єктивний характер і не свідчать про об`єктивну неможливість вчинити відповідну процесуальну дію в межах встановлених законом строків.

Судом, в силу вимог ч. 4 ст. 236 ГПК України, також враховано правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 03.11.2022 в справі № 560/15534/21 та від 28.11.2022 в справі №560/10645/21 за змістом яких неналежна організація процесу із оскарження судового рішення з боку відповідальних осіб, виникнення організаційних складнощів у суб`єкта господарювання для своєчасного подання апеляційної скарги є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

Враховуючи вищенаведене, суд визнає неповажними підстави для поновлення пропущеного процесуального строку, зазначені скаржником в апеляційній скарзі.

Згідно з ч.4 ст.11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за свою природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 року у справі Пелевін проти України).

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Верховний Суд у постанові від 09.10.2019 року у справі №7/74 зазначає, що суд може відновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було би несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства.

Для поновлення процесуального строку суд має встановити відповідні обставини, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого визначення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Сам лише факт подання стороною клопотання про відновлення строку не зобов`язує суд автоматично відновити цей строк, оскільки клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги, з огляду на положення статті 256 Господарського процесуального кодексу України, повинно містити обґрунтування поважності пропуску цього строку.

Поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку.

Відновлення пропущеного процесуального строку є правом господарського суду, яким суд користується виходячи із поважності причин пропуску строку скаржником і лише сам факт подання скаржником клопотання про поновлення строку не кореспондується з автоматичним обов`язком суду відновити цей строк.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 260 ГПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає залишенню без руху із встановленням скаржнику строку для надання заяви, в якій вказати інші підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення, ніж ті, що вказані в клопотанні на поновлення строку подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.174, 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В:

1. Апеляційну скаргу Львівської міської ради б/н від 23.01.2024 (вх. суду від 30.01.2024 №01-05/317/24) - залишити без руху.

2. Скаржнику у 10 денний строк з дня отримання цієї ухвали подати апеляційному суду:

- вмотивовану заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Львівської області від 12.12.2023 у справі №914/2444/23 в якій вказати інші підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення.

3. Копію цієї ухвали суду надіслати скаржнику для відома та належного виконання.

4. Ухвала оскарженню не підлягає.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Суддя доповідач Т.Б. Бонк