ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.02.2024 Справа №905/1585/23

Господарський суд Донецької області у складі судді Фурсової С.М. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Добропільської міської ради (85004, Донецька область, місто Добропілля, вулиця Першотравнева, будинок №83; )

до Фізичної особи-підприємця Моргуна Олександра Миколайовича ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 )

про стягнення 179 601,58 гривень, -

без виклику представників сторін

В С Т А Н О В И В

Добропільська міська рада звернулась до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Моргуна Олександра Миколайовича про стягнення 179 601,58 гривень, з яких 57 522,59 гривень основна заборгованість, 57 522,59 гривень штраф, 44 875,05 гривень пеня, 3 204,97 гривень 3% річних, 16 476,38 гривень інфляційні втрати.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору оренди №119 від 03.01.2020 в частині повної і своєчасної оплати орендних платежів. На підставі викладеного позивачем нараховані штраф згідно п.3.8. договору, пеню згідно п.3.7. договору, а також 3% та інфляційні втрати згідно ст. 625 Цивільного кодексу України.

Статтею 12 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного).

За приписами частини першої пункту 3 статті 12 господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Для цілей цього Кодексу визначено поняття малозначних справ, а саме - це справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними.

Відповідно до ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Розглянувши матеріали позовної заяви, господарський суд дійшов висновку, що справа не є складною, а ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 08.12.2023 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також, даною ухвалою встановлено сторонам строк на подання заяв по суті спору та доказів.

Примірник ухвали Господарського суду Донецької області від 08.12.2023 направлявся відповідачу засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації, проте поштове відправлення повернулось на адресу суду 24.01.2024 з приміткою "за закінченням терміну зберігання".

Також, ухвала суду від 08.12.2023 про відкриття провадження у справі була направлена сторонам на відомі електронні адреси.

Про хід розгляду справи відповідач міг дізнатись з офіційного веб-порталу Судової влади України «Єдиний державний реєстр судових рішень»://reyestr.court.gov.ua/. Названий веб-портал згідно з Законом України «Про доступ до судових рішень» є відкритим для безоплатного цілодобового користування.

Від позивача 27.12.2023 отримано додаткові пояснення у справі з долученими до них виписками про надходження коштів від відповідача у спірний період.

Суд зазначає, що станом на дату винесення цього рішення у встановлений строк відповідачем не надано відзиву на позовну заяву.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України).

З огляду на те, що під час розгляду справи судом було створено учасникам справи необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених статтями 42, 46 Господарського процесуального кодексу України, зважаючи на належне повідомлення учасників справи про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд -

В С Т А Н О В И В

03.01.2020 між Добропільською міською радою (далі - Орендодавець, позивач) та фізичною особою-підприємцем Моргун Олександр Миколайович (далі - Орендар, відповідач) був укладений договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад міст та селищ та знаходиться в управлінні Добропільської міської ради № 119 , відповідно до якого Орендодавцем передано Орендарю в строкове платне користування вбудоване нежитлове підвальне приміщення площею 254,6 кв.м., розміщене за адресою: Донецька область, Покровський район, м. Добропілля, вул. Першотравнева, буд. 105.

До договору були внесені зміни Додатковою угодою від 10.06.2020 щодо зменшення площі нежитлового приміщення на 0,5 кв. м, за результатами проведеної технічної інвентаризації площа становить 254,1 кв.м.

Додатковою угодою від 23.06.2020 договір доповнено пунктом 5.15., згідно якого орендар самостійно зобов`язаний укладати договори на розподіл (передачу електричної енергії та постачання електричної енергії). Виконувати всі зобов`язання згідно усіх договорів».

Додатковою угодою від 08.07.2020 пункт 1.1. договору доповнено словами «приміщення №1».

Згідно п. 3.1. Договору орендна плата за перший місяць оренди - січень 2020 року становить 9373,61 грн.

Відповідно до п. 3.3 Договору орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Орендна плата орендарем перераховується до міського бюджету щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за який здійснюється платіж (п. 3.6 Договору).

Пунктом 3.7. договору передбачено відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі орендну плату у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення, враховуючи день оплати.

Згідно п. 3.8. Договору у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом на менше ніж три місяці, Орендар також сплачує штраф у розмірі 100% від суми заборгованості.

Договір укладено строком до 30.11.2022 (п.10.1. договору).

Відповідно до наявного в матеріалах справи Акту приймання-передачі від 03.01.2020 Орендодавець передав, а Орендар прийняв індивідуально визначене нерухоме майно, що належить до спільної власності територіальних громад міст та селищ та знаходиться в управлінні Добропільської міської - вбудоване нежитлове підвальне приміщення, розташоване за адресою м. Добропілля, вул. Першотравнева, буд. 105 площею 254,6 кв.м. Стан майна на момент укладення договору потребує ремонту.

Договір вважається діючим на момент звернення позивача до суду з огляду на наявність заяви відповідача від 22.04.2022, якою він просив звільнити його з 01.03.2022 від орендної плати.

На підставі рішення Добропільської міської ради від 23.03.2022 №8/21-2 «Про звільнення від плати за оренду майна, що перебуває в комунальній власності» та заяви фізичної особи-підприємця Моргун О.М. від 22.04.2022 орендаря звільнено від плати за оренду нерухомого майна з 01 березня 2022 року.

Добропільська міська рада звернулась до відповідача з претензією-вимогою №03/257-09/02 від 19.05.2023 з доданими до нього розрахунками суми заборгованості по орендній платі та пені, а також Актом звірки стану розрахунків. Однак зазначена претензія залишилась з боку відповідача без відповіді та задоволення.

Невиконання відповідачем умов договору оренди щодо своєчасного перерахування до міського бюджету орендної плати, за твердженням позивача, нанесли збитки Добропільській міській раді у формі неодержаного прибутку (втрачена вигода), що у свою чергу не дають здійснити заплановані видатки з міського бюджету на соціальні та оборонні заходи, які є першочерговими на період воєнного стану.

.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд керується наступним.

Стаття 11 ЦК України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як зазначено в статті 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

В частині 1 статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Частина 1 статті 759 ЦК України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Приписами частини 1 статті 283 ГК України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Отже, укладаючи та підписуючи договір №119 від 03.01.2020 та додаткові угоди до нього, сторони чітко визначили та погодили всі істотні умови договору, взаємні права та обов`язки кожної із сторін, а також відповідальність сторін у разі порушення умов договору.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем належним чином виконано взяті на себе зобов`язання за договором оренди №119 від 03.01.2020 та передано відповідачу в оренду відповідне майно.

Відповідно до частини 1, 5 статті 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Пунктами 1, 4 статті 285 ГК України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

За змістом частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Із змісту наведеної норми права слідує, що однією із основних умов виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі. При цьому коли одна із сторін за умовами договору взяла на себе певні зобов`язання, то інша сторона вправі очікувати, що такі будуть виконані належним чином у встановлені строки. У разі ж коли сторона порушила умови договору, зобов`язання вважається не виконаним, що є порушенням погодженої між сторонами істотної умови договору.

Верховний Суд у постанові від 01.03.2021 у справі №180/1735/16-ц зазначив, що принцип належного виконання зобов`язання полягає в тому, що виконання має бути проведене, зокрема у належний строк (термін).

Відповідно до частини 2 статті 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до п.4. ст. 17 Закону Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності.

Як вказує позивач, Орендар з квітня 2020 року несвоєчасно здійснював оплату орендної плати, у зв`язка з чим йому систематично нараховувалась пеня та включалась до рахунків на оплату.

Відповідно до розрахунку позивача, заборгованості фізичної особи-підприємця Моргуна Олександра Миколайовича перед Добропільською міською радою за договором оренди від 03.01.2020 № 119 за період: жовтень 2021 року - березень 2022 року борг становить 57 522,59 гривень.

З матеріалів справи слідує, що позивачем виставлялись рахунки на оплату, в яких зазначався розмір орендної плати за відповідний місяць:

Рахунок №1756 від 18.10.2021; орендна плата у жовтні 2021 року - 11 310,60 гривень;

Рахунок №1795 від 15.11.2021; орендна плата у листопаді 2021 року - 11 412,40 гривень;

Рахунок №1795 від 15.12.2021; орендна плата у грудні 2021 року - 11 412,40 гривень;

Рахунок №1893 від 14.01.2022; орендна плата у січні 2022 року - 11 572,72 гривень;

Рахунок №1932 від 14.02.2022; орендна плата у лютому 2022 року - 11 723,17 гривень, а всього на суму 57 431,29 гривень.

Оплати проведені відповідачем у спірний період мають чітке призначення платежу з посиланням на відповідні рахунки, посилань на вказані вище рахунки за жовтень 2021 року - лютий 2022 року не міститься, у зв`язку з чим суд встановив, що вони не оплачувались.

У позовній заяві та додаткових поясненнях Добропільською міською радою вказано, що предметом спору є заборгованість з орендної сплати заявлена до стягнення за період жовтень 2021 року - березень 2022 року.

Включення до заявленої до стягнення суми заборгованості боргових зобов`язань або інших нарахувань за попередні періоди є безпідставним.

Також, у розрахунку позивачем допущено помилку в частині зазначення розміру орендної плати у грудні 2021 року - 11 503,70 гривень, в той час як згідно виставленого самим позивачем рахунку №1795 від 15.12.2021 орендна плата у грудні 2021 року підлягала оплаті в сумі 11 412,40 гривень

Відповідач доказів оплати орендної плати на момент прийняття рішення у справі суду не надав, а тому вказана сума є його боргом та підлягає стягненню на користь позивача у визначеному судом розмірі.

За несвоєчасну оплату відповідачем орендної плати позивачем заявлено до стягнення штраф в розмірі 57 522,59 гривень, пеню в сумі 44 875,05 гривень за період з 16.11.2021 по 24.11.2023, 3 204,97 гривень та 16 476,38 гривень інфляційних втрат за той самий період.

За змістом ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст. 611 зазначеного нормативно-правового акту, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В силу норм ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з частинами 2, 3 вищезазначеної статті штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України).

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 Цивільного кодексу України).

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить приписам статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.04.2019 року по справі № 917/194/18, від 19.09.2019 року по справі № 904/5770/18 та інших, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 року по справі № 910/12876/19.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов`язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відтак, суд зобов`язаний належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок штрафу, пені, 3% річних та інфляційних втрат), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.

Оскільки позивачем допущено помилку при визначенні розміру заборгованості відповідача за спірний період, наведене призвело до невірних розрахунків штрафу, пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Згідно п. 3.8. Договору у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом на менше ніж три місяці, Орендар також сплачує штраф у розмірі 100% від суми заборгованості.

Розмір штрафу у розмірі 100% від суми заборгованості обраховується від суми боргу визначеної судом та становить 57 431,29 гривень.

Щодо нарахування пені.

Пунктом 3.7. договору передбачено відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі орендну плату у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення, враховуючи день оплати.

За умовами частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Однак, пунктом 7 Розділу IX Прикінцевих положень Господарського кодексу України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

На підставі викладеного, позивачем нараховано пеню за весь період існування заборгованості починаючи з 16.11.2021 по 24.11.2023 (момент здійснення розрахунку).

Проте, позивачем не враховано, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року.

Отже, нарахування пені після 30.06.2023 є безпідставним.

За здійсненим господарським судом перерахунком, виконаним за допомогою програми інформаційно-пошукової системи «ЛІГА Закон», за порушення строків оплати, в межах визначеного позивачем строку:

розмір пені становить 35 183,59 гривень, з розрахунку:

1) за зобов`язаннями жовтня 2021 року на суму 11 310,60 гривень за період з 16.11.2021 по 30.06.2023, розмір пені - 7 274,11 гривень;

2) за зобов`язаннями листопада 2021 року на суму 11 412,40 гривень за період з 16.12.2021 по 30.06.2023, розмір пені - 7 178,24 гривень;

3) за зобов`язаннями грудня 2021 року на суму 11 412,40 гривень за період з 16.01.2022 по 30.06.2023, розмір пені - 7 003,77 гривень;

4) за зобов`язаннями січня 2022 року на суму 11 572,72 гривень за період з 16.02.2022 по 30.06.2023, розмір пені - 6 908,76 гривень;

5) за зобов`язаннями лютого 2022 року на суму 11 723,17 гривень за період з 16.03.2022 по 30.06.2023, розмір пені - 6 818,71 гривень.

За приписами ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За здійсненим господарським судом перерахунком, виконаним за допомогою програми інформаційно-пошукової системи «ЛІГА Закон», за порушення строків оплати, в межах визначеного позивачем строку:

розмір 3% річних становить 3 199,88 гривень, з розрахунку:

1) за зобов`язаннями жовтня 2021 року на суму 11 310,60 гривень за період з 16.11.2021 по 24.11.2023, розмір 3% річних - 687,00 гривень;

2) за зобов`язаннями листопада 2021 року на суму 11 412,40 гривень за період з 16.12.2021 по 24.11.2023, розмір 3% річних - 665,05 гривень;

3) за зобов`язаннями грудня 2021 року на суму 11 412,40 гривень за період з 16.01.2022 по 24.11.2023, розмір 3% річних - 635,97 гривень;

4) за зобов`язаннями січня 2022 року на суму 11 572,72 гривень за період з 16.02.2022 по 24.11.2023, розмір 3% річних - 615,42 гривень;

5) за зобов`язаннями лютого 2022 року на суму 11 723,17 гривень за період з 16.03.2022 по 24.11.2023, розмір 3% річних - 596,44 гривень;

розмір інфляційних втрат становить 16 818,60 гривень, з розрахунку:

1) за зобов`язаннями жовтня 2021 року на суму 11 310,60 гривень за період з 16.11.2021 по 24.11.2023, розмір інфляційних втрат - 3 722,02 гривень;

2) за зобов`язаннями листопада 2021 року на суму 11 412,40 гривень за період з 16.12.2021 по 24.11.2023, розмір інфляційних втрат - 3 665,06 гривень;

3) за зобов`язаннями грудня 2021 року на суму 11 412,40 гривень за період з 16.01.2022 по 24.11.2023, розмір інфляційних втрат - 3 471,57 гривень;

4) за зобов`язаннями січня 2022 року на суму 11 572,72 гривень за період з 16.02.2022 по 24.11.2023, розмір інфляційних втрат - 3 282,65 гривень;

5) за зобов`язаннями лютого 2022 року на суму 11 723,17 гривень за період з 16.03.2022 по 24.11.2023, розмір інфляційних втрат - 2 677,30 гривень.

З огляду на наведене, позов Добропільської міської ради до фізичної особи-підприємця Моргуна Олександра Миколайовича підлягає задоволенню частково у визначеному судом розмірі.

Згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 12, 13, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 91, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В

Позовні вимоги Добропільської міської ради до Фізичної особи-підприємця Моргуна Олександра Миколайовича про стягнення 179 601,58 гривень, з яких 57 522,59 гривень основна заборгованість, 57 522,59 гривень штраф, 44 875,05 гривень пеня, 3 204,97 гривень 3% річних, 16 476,38 гривень інфляційні втрати - задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Моргуна Олександра Миколайовича ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 ) на користь Добропільської міської ради (85004, Донецька область, місто Добропілля, вулиця Першотравнева, будинок №83; ) 57 431,29 гривень заборгованості, 57 431,29 гривень штрафу, 35 183,59 гривень пені, 3 199,88 гривень 3 % річних, 16 818,60 гривень інфляційних втрат, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 550,97 гривень.

В частині стягнення 91,30 гривень заборгованості, 91,30 гривень штрафу, 9 691,46 гривень пені, 5,09 гривень 3 % річних, 342,22 гривень інфляційних втрат - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено та підписано 06.02.2024.

Позивач: Добропільська міська рада (85004, Донецька область, місто Добропілля, вулиця Першотравнева, будинок №83; )

Відповідач: Фізична особа-підприємець Моргун Олександр Миколайович ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 )

Суддя С.М. Фурсова