УХВАЛА

30 січня 2024 року

м. Київ

cправа № 902/1207/22

провадження № 12-80гс23

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Пількова К. М.,

суддів Банаська О. О., Булейко О. Л., Власова Ю. Л., Гриціва М. І., Єленіної Ж. М., Желєзного І. В., Кишакевича Л. Ю., Короля В. В., Кравченка С. І., Кривенди О. В., Мазура М. В., Мартєва С. Ю., Погрібного С. О., Ступак О. В., Ткача І. В., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Усенко Є. А., Шевцової Н. В.

перевіривши наявність підстав для розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи

за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Монополіум Фінанс» (далі - Товариство)

на постановуПівнічно-західного апеляційного господарського суду від 27.09.2023 (головуючий Василишин А. Р., судді Бучинська Г. Б., Філіпова Т. Л.)

за позовомТовариства

до Вапнярської селищної ради Тульчинського району Вінницької області (далі - Рада),

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача,- Комунальне виробничо-експлуатаційне підприємство «Вапнярка Водоканал» та Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області,

про визнання незаконними і скасування рішень та реєстраційних дій, поновлення запису,

УСТАНОВИЛА:

1. У листопаді 2022 Товариство звернулося до Господарського суду Вінницької області з позовом до Ради, в якому просило:

- визнати незаконними та скасувати два рішення 19 сесії VIII скликання Ради від 22.11.2021 № 988 «Про припинення дії договору оренди землі у зв`язку з закінченням строку його дії» та № 989 «Про надання згоди на поділ земельної ділянки та розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки»;

- визнати незаконними та скасувати чотири рішення 29 сесії VIII скликання Ради від 19.07.2022 № 1572 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності для будівництва та обслуговування будівель торгівлі», № 1577 «Про надання дозволу на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із зміною цільового призначення з метою подальшої передачі в постійне користування КВЕП «Вапнярка Водоканал», № 1589 «Про надання в оренду земельної ділянки з кадастром номером :02:002:0208 Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Монополіум Фінанс»» та № 1590 «Про надання в оренду земельної ділянки з кадастром номером :02:002:0209 Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Монополіум Фінанс»»;

- визнати незаконним та скасувати рішення 32 сесії VIII скликання Ради від 25.10.2022 № 1647 «Про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки КВЕП «Вапнярка водоканал», зі зміною цільового призначення»;

- скасувати реєстрацію усіх речових прав та їх обтяжень у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (далі - Реєстр) на новостворені земельні ділянки з кадастровими номерами :02:002:0208, :02:002:0209, :02:002:0210 (далі - Земельні ділянки-2, 3, 4 відповідно), що виникли внаслідок скасування та поділу земельної ділянки з кадастровим :02:002:0011 площею 3,7110 га, яка розташована на території Ради за адресою Вінницька область, Тульчинський район, смт Вапнярка, вул. Незалежності, 231 (далі - Земельна ділянка-1);

- скасувати державну реєстрацію Земельних ділянок-2, 3, 4, які виникли внаслідок скасування та поділу Земельної ділянки-1 в Державному земельному кадастрі;

- поновити запис в Поземельній книзі шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про Земельну ділянку-1.

2. Позов мотивовано тим, що 17.11.2020 між сторонами у справі укладено договір оренди (далі - Договір), за умовами якого Рада на рік передала користування Товариства Земельну ділянку-1 для обслуговування належного йому майнового комплексу. 24.05.2021 на підставі Договору Товариство зареєструвало за собою право оренди Земельної ділянки-1. Однак 22.11.2021 до закінчення строку дії Договору Рада ухвалила рішення № 988, яким припинила дію цього правочину, а в подальшому вчинила ряд рішень та дій, що призвели до поділу Земельної ділянки-1 на Земельні ділянки-2, 3, 4. На думку Товариства, такі рішення та дії Ради спрямовані на односторонню відмову від виконання умов Договору, строк дії якого не закінчився, а також на протиправне заволодіння складовими частинами майнового комплексу, що належить Товариству на праві власності.

3. Рішенням Господарського суду Вінницької області від 05.06.2023 (суддя Яремчук Ю. О.) позов задоволено.

4. Рішення суду першої інстанції мотивовано, зокрема, тим, що сторони узгодили, що Договір набирає чинності після його підписання та державної реєстрації (пункт 37 Договору). Таким чином, момент укладення Договору, а отже і початок перебігу строку його дії сторони визначили та пов`язали з моментом державної реєстрації цього правочину. Інших строків чи термінів початку перебігу або закінчення дії Договору його текст не містить. Оскільки 24.05.2021 здійснено державну реєстрацію речового права за Договором, то він дійсний до 25.05.2022. Звідси місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що Рада своїм рішенням № 988 від 22.11.2021 розірвала Договір в односторонньому порядку, що не допускається відповідно до пункту 33 цього правочину, а тому це рішення має бути визнано незаконним та скасовано як і подальші спірні рішення Ради, які є похідними від описаного вище. Також місцевий господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині скасування реєстраційних дій та поновлення інформації щодо Земельної ділянки-1, оскільки рішення Ради, що стали підставою для проведення таких дій, скасовані.

5. Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.09.2023 рішення Господарського суду Вінницької області від 05.06.2023 скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову.

6. Постанова апеляційного суду мотивована, зокрема, тим, що з 01.01.2013 державній реєстрації підлягав не сам договір оренди, а право оренди земельної ділянки. Відтак договір оренди землі є укладеним з моменту досягнення сторонами згоди з усіх його істотних умов та підписання у простій письмовій формі. Апеляційний суд звернув увагу на те, що пунктом 37 Договору передбачено саме державну реєстрацію договору (як того вимагало законодавство, чинне до 01.01.2013), однак на даний час державній реєстрації підлягає саме право оренди земельної ділянки, яка не була обов`язковою на день укладення Договору. Окрім цього, апеляційний суд констатував, що за відомостями Реєстру дата завершення дії Договору - 17.11.2021, а дата початку його дії - 17.11.2020 (том 1, а. с. 91). При цьому у вказаних відомостях не зазначено, що вони внесені в Реєстр на підставі оспорюваних рішень, а з пояснень сторін слідує, що Рада не вчиняла дій щодо реалізації такого рішення. Таким чином, Рада ухвалила рішення № 988 від 22.11.2021 у визначених законом межах і спосіб, а підстави для визнання його незаконним та скасування відсутні. Оскільки вимоги про скасування усіх подальших спірних рішень Ради, проведення реєстрації новостворених земельних ділянок та поновлення запису в Поземельній книзі визначені Товариством як похідні від позовної вимоги про визнання недійсним та скасування рішення № 988 від 22.11.2021, у задоволення якої відмовлено, апеляційний відмовив і у задоволенні вказаних похідних вимог.

7. 24.10.2023 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (далі - КГС ВС) надійшла касаційна скарга Товариства, у якій воно просить скасувати постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.09.2023 та залишити в силі рішення Господарського суду Вінницької області від 05.06.2023, а також здійснити новий розподіл судових витрат.

8. Скаржник посилається, зокрема, на те, що в пункті 37 Договору сторони домовились, що він набирає чинність після підписання та державної реєстрації. Відтак сторони Договору досягли згоди про те, що він буде вважатись укладеним саме за наявності двох факторів: підписання сторонами та державної реєстрації, а тому відсутні підстави вважати, що у сторін Договору виникли права та обов`язки за цим правочином до його реєстрації. Аналіз умов укладеного сторонами Договору, Закону України «Про оренду землі» (далі - Закон) та Земельного кодексу України (далі - ЗК України) свідчить про те, що Договір набрав чинності 24.05.2021 (з дня реєстрації Товариством права оренди на підставі Договору) та діяв один рік після реєстрації Договору до 25.05.2022. Таким чином, Товариство та Рада скористалися принципом свободи договору та врегулювали взаємні відносини на власний розсуд. Момент набрання Договором чинності був визначений за згодою сторін та пов`язаний саме з певним моментом у часі - «опублічненням» цих цивільних відносин у відповідному державному реєстрі. Виходячи з наведеного Договір набрав чинності 24.05.2021, а Товариство мало право користуватися орендованою земельною ділянкою до 25.05.2022. Однак апеляційний суд наведеного не врахував і дійшов неправильного висновку щодо строку дії Договору.

Також Скаржник посилається на те, що суд апеляційної інстанції не врахував висновки Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду (далі - КЦС ВС), викладені у постановах від 16.11.2022 у справі № 447/2461/20, від 24.05.2023 у справі № 709/1186/21, від 31.05.2023 у справі № 709/1187/21, від 15.06.2023 у справі № 390/356/21 та від 26.07.2023 у справі № 357/8085/19, які стосуються тлумачення аналогічних пунктів договорів оренди землі про те, що договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Окрім цього, Скаржник вказує, що апеляційний суд неправильно розподілив судові витрати, оскільки присудив до стягнення з Товариства 39 899 грн судового збору. Однак 37 215 грн судового збору з вказаної вище суми Рада сплатила за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Вінницької області від 05.06.2023, а решту 2 684 грн судового збору - за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 20.06.2023 про виправлення описок, у задоволення якої Північно-західний апеляційний господарський суд відмовив постановою від 02.10.2023.

9. Ухвалою від 06.11.2023 колегія суддів КГС ВС відкрила касаційне провадження за скаргою Товариства, а ухвалою від 14.12.2023 на підставі частини третьої статті 302 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передала цю справу разом з касаційною скаргою на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки вважає за необхідне відступити від висновків КЦС ВС, викладених у постановах від 16.11.2022 у справі № 447/2461/20, від 24.05.2023 у справі № 709/1186/21, від 31.05.2023 у справі № 709/1187/21, від 15.06.2023 у справі № 390/356/21 та від 26.07.2023 у справі № 357/8085/19, на які покликалось Товариство у своїй касаційній скарзі.

10. Мотивуючи ухвалу про передання, колегія суддів КГС ВС вказує на те, що за аналогічних умов договорів оренди землі, укладених після 01.01.2013 (пункти 37, 40, 44), а саме, що договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації, КЦС ВС дотримується підходу про те, що за погодженням сторін момент набрання чинності договором оренди землі пов`язаний із його державною реєстрацією (державною реєстрацією права оренди), а отже початок перебігу строку дії договору слід обчислювати з моменту реєстрації речового права оренди.

11. Однак колегія суддів КГС ВС з таким підходом не погоджується, оскільки відповідно до статей 18, 20 Закону (в редакції до 01.01.2013) укладений договір оренди землі підлягав обов`язковій державній реєстрації, з моменту якої набував чинності. Тобто розмежовувався момент укладення договору оренди землі, внаслідок чого договір набував юридичного значення як факт (наявність домовленостей сторін на виникнення між ними прав та обов`язків у майбутньому після державної реєстрації договору), та момент набрання чинності договором в результаті проведення його державної реєстрації, після чого виникали суб`єктивні цивільні права та обов`язки сторін. При цьому Верховний Суд України вказував, що поняття «момент укладення договору» та «момент набрання чинності договором оренди земельної ділянки» різняться змістовим наповненням, а також можуть відрізнятися у часі, про що зазначено у постановах від 19.02.2014 у справі № 0426/14068/2012 та від 13.06.2016 у справі № 570/3056/15-ц.

12. Водночас колегія суддів КГС ВС зазначає, що з 01.01.2013 набрав чинності Закон України від 07.07.2011 № 3613-VІ «Про Державний земельний кадастр», підпунктом «е» підпункту 2 пункту 5 розділу VІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого статтю 126 ЗК України викладено у новій редакції, а саме передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

13. Колегія суддів КГС ВС вказує на те, що поняття «державна реєстрація договору» та «державна реєстрація речового права» є різними, а на час законодавчо закріплених вимог щодо необхідності реєстрації договору оренди землі його чинність пов`язувалась з моментом реєстрації договору, про що свідчила стала практика Верховного Суду України (постанова від 13.06.2016 у справі №570/3056/15-ц) та Верховного Суду (постанова від 15.03.2018 у справі № 136/2211/15-ц).

14. Проте, на переконання колегії суддів КГС ВС, це не означає, що після внесення змін щодо відміни необхідності реєстрації самого договору оренди момент реєстрації прав на оренду став пов`язуватись з моментом набрання чинності договором оренди. Реєстрація прав на оренду землі є офіційним визнанням і підтвердженням факту виникнення прав на землю; саме право оренди виникає з моменту його реєстрації; земля вважається переданою з моменту державної реєстрації права оренди. Однак це не свідчить про те, що сам договір, для якого визначені загальні правила набрання чинності, набирає чинність з моменту реєстрації права (див. постанову КГС ВС від 02.10.2020 у справі № 912/3295/18).

15. Окрім цього, колегія суддів КГС ВС звертає увагу на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 18.04.2023 у справі № 357/8277/19, зокрема, про те, що з 01.01.2013 державній реєстрації підлягав не сам договір оренди, а право оренди земельної ділянки. Договір оренди земельної ділянки є укладеним з моменту досягнення сторонами згоди з усіх його істотних умов та його підписання у встановленій простій письмовій формі, якщо інше не узгоджено між сторонами, тобто дотримання сторонами вимог статей 638, 759 та 792 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статті 15 Закону.

Також у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду не вбачала підстав для відступу від висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України від 13.06.2016 у справі № 6-643цс16, у частині того, що договір є укладеним з моменту досягнення сторонами в належній формі згоди з усіх істотних умов договору, а право оренди виникає з моменту його державної реєстрації, однак відступила від висновків Верховного Суду України про те, що виходячи з положень статті 638 ЦК України, статей 125, 126 ЗК України договір оренди землі набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації. При цьому Велика Палата Верховного Суду підкреслила, що вказаний висновок стосується чинності договору оренди землі, укладеного після 01.01.2013, тобто після зміни відповідного законодавчого регулювання.

16. Колегія суддів зауважує, що Велика Палата Верховного Суду у зазначеній вище постанові чітко пов`язала строк права оренди земельної ділянки, укладеного 05.06.2013 (право оренди зареєстровано 11.01.2014), із датою укладення договору оренди, скільки вказала, що у позивача право оренди земельної ділянки закінчується у червні 2023 року. При цьому пункт 37 договору оренди землі у справі № 357/8277/19 був аналогічний тим, які наведені вище, та пов`язують набрання чинності договором оренди з підписанням його сторонами та державною реєстрацією. Такий самий підхід до визначення моменту укладення договору оренди землі викладено і у постанові КЦС ВС від 24.05.2023 у справі № 125/1609/21.

17. На думку колегії суддів КГС ВС, наведена практика Верховного Суду підтверджує наявність двох взаємовиключних підходів до тлумачення та застосування статті 638 ЦК України та статей 125, 126 ЗК України щодо договорів оренди землі, укладених після 01.01.2013, з аналогічними умовами про набрання ними чинності, а саме набрання чинності договором (обчислення строку його дії) з моменту державної реєстрації права оренди в Реєстрі чи з моменту укладення договору.

18. Відповідно до частини третьої статті 302 ГПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати передає справу на розгляд Великої Палати, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду.

19. Згідно із частиною першою статті 301 ГПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження. Частиною третьою цієї ж статті встановлено, що розгляд справ у суді касаційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

20. Відповідно до частини другої статті 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання, якщо їх явка є не обов`язковою. При цьому в частині другій статті 121 цього Кодексу зазначено, що ухвала, якою суд повідомляє про призначення судового засідання, повинна містити, зокрема, вказівку про те, що участь особи не є обов`язковою.

21. Наведені підстави є достатніми для прийняття та призначення цієї справи до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи про те, що їх явка не є обов`язковою.

Керуючись статтями 120, 121, 233-235, 301, частиною третьою статті 302 Господарського процесуального кодексу України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

1. Прийняти до розгляду справу № 902/1207/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Монополіум Фінанс» до Вапнярської селищної ради Тульчинського району Вінницької області про визнання незаконними і скасування рішень та реєстраційних дій, поновлення запису за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Монополіум Фінанс» на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.09.2023.

2. Призначити справу № 902/1207/22 до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження на 06 березня 2024 року о 10 годині 00 хвилин у приміщенні Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. Пилипа Орлика, 8.

3. Повідомити учасників справи № 902/1207/22, що їх явка не є обов`язковою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач К. М. Пільков
Судді:О. О. БанаськоМ. В. Мазур
О. Л. Булейко С. Ю. Мартєв
Ю. Л. ВласовС. О. Погрібний
М. І. ГрицівО. В. Ступак
Ж. М. ЄленінаІ. В. Ткач
І. В. ЖелєзнийО. С. Ткачук
Л. Ю. КишакевичВ. Ю. Уркевич
В. В. КорольЄ. А. Усенко
С. І. КравченкоН. В. Шевцова
О. В. Кривенда