СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

06 лютого 2024 року м. Харків Справа № 922/1429/19

Східний апеляційний господарський суд у складі: суддя Бородіна Л.І.,

розглянувши апеляційну скаргу фізичної особи ОСОБА_1 , м.Харків,

на ухвалу Господарського суду Харківської області від 18.01.2024, постановлену у приміщенні Господарського суду Харківської області у м. Харкові, повний текст якої складений 18.01.2024 (суддя Кухар Н.М.),

у справі № 922/1429/19

за первісним позовом Акціонерного товариства "ПроКредит Банк", м.Київ,

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "МЛК Трейд", м.Харків,

до відповідача-2: фізичної особи ОСОБА_2 , м.Харків,

до відповідача-3: фізичної особи ОСОБА_3 , м.Харків,

до відповідача-4: фізичної особи ОСОБА_1 , м.Харків,

про стягнення 2933473,26 грн,

та за зустрічним позовом фізичної особи ОСОБА_1 , м.Харків,

до відповідача за зустрічним позовом Акціонерного товариства "ПроКредит Банк", м.Київ,

про визнання нікчемним договору,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 18.01.2024 у справі №922/1429/19 повернуто зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 .

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 24.01.2024 засобами поштового зв`язку звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Харківської області від 18.01.2024 у справі № 922/1429/19, в якій просить відстрочити або розстрочити йому сплату судового збору на певний строк, але не довше, ніж до ухвалення судового рішення у справі; скасувати ухвалу суду першої інстанції щодо повернення зустрічної позовної заяви; ухвалити нове рішення, яким прийняти до розгляду зустрічний позов ОСОБА_4 до АТ "ПроКредит Банк".

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.01.2024 витребувано у Господарського суду Харківської області справу №922/1429/19.

05.02.2024 на виконання вимог вищезазначеної ухвали до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №922/1429/19.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, суддя-доповідач дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без руху з огляду на таке.

1. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ГПК розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 7 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за звернення до суду з апеляційною скаргою на ухвалу суду сплаті підлягає судовий збір у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028грн.

Отже, звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Харківської області від 18.01.2024 у справі №922/1429/19 сплаті підлягає судовий збір у розмірі 3028грн.

Разом з тим, до матеріалів апеляційної скарги ОСОБА_1 не додано жодних доказів сплати судового збору.

В той же час ОСОБА_1 в тексті апеляційної скарги заявлено клопотання про відстрочення або розстрочення від сплати судового збору.

Розглянувши клопотання ОСОБА_1 про відстрочення або розстрочення від сплати судового збору, суд зазначає про таке.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Цей перелік умов відстрочення, розстрочення сплати судового збору або звільнення від його сплати є вичерпним.

Верховний Суд у постанові від 12.03.2021 у справі №912/1061/20 вказав, що відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, а також звільнення від його сплати або зменшення його розміру з підстав, передбачених ст.8 Закону "Про судовий збір", є прерогативою суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо). Зазначені норми є диспозитивними і встановлюють не обов`язок, а право суду на власний розсуд звільнити особу від сплати судового збору (відстрочити, розстрочити його сплату або зменшити його розмір). Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі №905/1060/21.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, за наявності виключних випадків, передбачених ст. 8 Закону України "Про судовий збір", суд, у разі підтвердження заявником відповідними доказами існування вказаних обставин, має право відстрочити або розстрочити сплату судового збору, зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

Верховний Суд у постанові від 04.09.2023 у справі № 916/1220/23 зазначив, що особа, яка звертається до суду, має право подати відповідне клопотання, у якому навести обставини щодо її майнового стану, за наявності підстав, з якими закон пов`язує можливість реалізації судом повноважень зменшити тягар судових витрат стосовно сплати судового збору. Такі обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами.

Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Доказами рівня майнового стану можуть бути документи, які підтверджують скрутний майновий стан особи, що, відповідно, унеможливлює сплату нею судових витрат. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини можуть бути підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати (аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 20.02.2020 у справі № 420/1582/19, від 17.09.2020 у справі № 460/3138/19 тощо).

Як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, в обґрунтування свого клопотання про відстрочення або розстрочення від сплати судового збору відповідач-4 зазначає, що у нього скрутний матеріальний стан, тому і просить відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Разом з тим, до матеріалів апеляційної скарги не надано доказів на підтвердження скрутного матеріального становища, не надано доказів щодо розміру отриманих доходів фізичною особою, залишків коштів на рахунках відповідача.

В ухвалі Верховного Суду від 29.11.2021 у справі № 904/5868/18 зазначено, що загальна сума отриманих доходів фізичною особою може бути підтверджена довідкою про доходи фізичної особи за попередній рік, виданою органом Державної податкової служби України, інформацією із Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, довідкою Пенсійного фонду України форми ОК-5 або ОК-7.

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ Kniat v. Poland від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ Jedamski and Jedamska v. Poland від 26 липня 2005 року, пункти 63, 64).

Саме лише посилання на скрутне матеріальне становище заявника апеляційної інстанції без підтвердження відповідними доказами позбавляє суд перевірити обґрунтованість доводів апелянта.

Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (заява № 24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (пункт 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28.05.1985 у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (пункт 57).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" (заява № 28249/95) зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (п. 60).

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин клопотання ОСОБА_1 про відстрочення або розстрочення від сплати судового збору не підлягає задоволенню.

2. Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

Особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копії цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу (ст. 259 ГПК України).

Відповідно до ч. 7 ст. 42 ГПК України якщо цим Кодексом передбачено обов`язок учасника справи щодо надсилання копій документів іншим учасникам справи, такі документи в електронній формі можуть направлятися з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а в разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення. Отже, у відповідності до положень ГПК України обов`язок надсилання копій апеляційної скарги іншим учасникам справи покладається на апелянта.

Таким чином, належними доказами відправлення учаснику справи копії апеляційної скарги та доданих до неї документів є: 1) документи, що підтверджують надіслання копії апеляційної скарги та доданих до неї документів з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, або 2) опис вкладення у поштове відправлення та документи, що підтверджують надання поштових послуг.

До матеріалів апеляційної скарги додано докази надіслання копії апеляційної скарги АТ "ПроКредит Дніпро", ТОВ "МЛК Трейд", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

В якості доказів надіслання копії апеляційної скарги ОСОБА_3 скаржником надано опис вкладення у цінний лист та поштову накладну №472 про надання поштових послуг, з яких вбачається, що копія апеляційної скарги направлена відповідачу-3 на поштову адресу: АДРЕСА_1 .

Проте, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що згідно з листом-відповіддю Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області від 07.03.2023 №6388/1852 на запит Господарського суду Харківської області від 01.03.2023 №004854 адресою місця проживання фізичної особи ОСОБА_3 є: АДРЕСА_2 (а.с.223, т.8).

Проте, доказів надіслання апеляційної скарги фізичній особі ОСОБА_3 за вищезазначеною адресою скаржником не надано.

Не повідомлена сторона у справі належним чином як учасник господарського процесу, позбавлена можливості володіти об`єктивною інформацією стосовно руху господарського процесу.

Отже, відповідачем не виконано вимоги п. 3 ч. 3 ст. 258 ГПК України.

Згідно з частиною 2 статті 260 ГПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, суддя-доповідач дійшов висновку, що апеляційна скарга подана з порушенням пунктів 2 та 3 частини 3 статті 258 ГПК України, а саме: без доказів сплати судового збору та доказів надіслання копії апеляційної скарги іншій стороні у справі.

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без руху на підставі частини 2 статті 260 ГПК України та встановити десятиденний строк з дня вручення ухвали скаржнику для виправлення недоліків апеляційної скарги.

Керуючись статтями 174, 234, 256, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу фізичної особи ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Харківської області від 18.01.2024 у справі №922/1429/19 залишити без руху.

2.Встановити фізичній особі ОСОБА_1 десятиденний строк з дня вручення ухвали скаржнику для виправлення недоліків апеляційної скарги.

3.Наслідки неусунення недоліків, визначених цією ухвалою, у строк, встановлений судом, визначені статтями 260, 261 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею-доповідачем та не підлягає оскарженню.

Інформацію у справі, що розглядається можна отримати за веб-адресою https://eag.court.gov.ua/sud4875/.

Суддя Л.І. Бородіна