РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.02.2024Справа № 910/14323/23

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовом Головного центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України (02099, місто Київ, вулиця Ялтинська, будинок 11)
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна інвестиційна компанія "Новобуд" (04060, місто Київ, вулиця Ризька, будинок 73-Г, офіс 7 )
простягнення 44 502 грн 35 коп.
Представники сторін: не з`явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

11.09.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Головного центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна інвестиційна компанія "Новобуд" про стягнення 44 502 грн 35 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами договору підряду від 31.05.2022 № 04-22 на роботи по об`єкту "Реконструкція теплових мереж ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1), (інв. № НОМЕР_2)" було завищено вартості витрат за договором, а також порушено строки виконання робіт, у зв`язку з чим позивачем заявлено вимоги про стягнення 24 015 грн 48 коп. завищених витрат та 20 486 грн 87 коп. пені.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.09.2023 відкрито провадження у справі № 910/14323/23, розгляд справи постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження , підготовче провадження призначено на 23.10.2023.

20.11.2023 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до умов якого відповідач заперечує проти заявлених позовних вимог та просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову.

Щодо викладеного у відзиві клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна інвестиційна компанія "Новобуд" про поновлення строку на його подання, то суд зазначає наступне.

Пунктом 3 резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 12.09.2023 у справі № 910/14323/23 встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельна інвестиційна компанія "Новобуд" строк на подання відзив - протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за № 589, копія ухвали Господарського суду міста Києва від 12.09.2023 у справі № 910/14323/23 була отримана відповідачем 19.09.2023.

Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна інвестиційна компанія "Новобуд" мало право подати до суду відзив на позовну заяву у строк до 04.10.2023 включно.

Натомість відзив був направлений позивачем засобами поштового зв`язку лише 16.11.2023, тобто із пропуском встановленого судом строку на 42 календарні дні.

За приписами частин 1 та 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

У своєму відзиві на позов позивач просить суд поновити пропущений ним строк на подання відзиву, мотивуючи своє клопотання тим, що в штатному розкладі Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна інвестиційна компанія "Новобуд" відсутня посада юрисконсульта, а в період з 02.10.2023 по 15.11.2023 директор Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна інвестиційна компанія "Новобуд" перебував у відряджені в іншому регіоні.

Розглянувши клопотання про поновлення строку на подання відзиву та оцінивши зазначені заявником причини на предмет їх поважності та з урахуванням дати отримання ухвали суду та початку дати початку відрядження, суд дійшов висновку, що вони не є поважними.

Статтею 118 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Окрім того, суд зазначає, що законом №3200-ХІ, що введений в дію 18.10.2023 внесено зміни в частину 6 статті 6 Господарського процесуального кодексу України відповідно до якої встановлено, що адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Згідно з частиною 4 статті 170 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Суд повертає письмову заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду також у разі, якщо її подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.

Судом встановлено, що станом на 20.11.2023 (дата вхідної реєстрації відзиву) Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна інвестиційна компанія "Новобуд" не мало зареєстрованого Електронного кабінету в підсистемі Електронний суд ЄСІТС.

Оскільки судом визнано неповажними причини пропуску строку на подання відзиву, суд відмовляє у поновленні такого строку та, враховуючи відсутність зареєструваного електронного кабінету у відповідача, суд залишає відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна інвестиційна компанія "Новобуд" з долученими до нього документами без розгляду.

27.11.2023 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про залишення заяви без розгляду.

04.12.2023 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про зміну підстави позову (в частині стягнення суми завищених витрат).

Частиною 3 статті 46 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Згідно з статтею 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд зазначає, що провадження у справі № 910/14323/23 відкрито 12.09.2023, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами, з огляду на, що розгляд справи по суті розпочався 12.10.2023, а відтак позивач був вправі змінити підстави позову не пізніше ніж 09.10.2023.

За приписами статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, оскільки заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна інвестиційна компанія "Новобуд" подана з порушенням положень статей 46 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд залишає її без розгляду.

04.01.2023 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на заяву про зміну предмету позову.

08.01.2024 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив.

Інших доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, а також заяв та клопотань процесуального характеру, окрім наявних в матеріалах справи, сторонами суду не надано.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

31.05.2022 між Головним центром капітального будівництва та реконструкції Державної прикордонної служби України (замовник за договором, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна інвестиційна компанія "Новобуд" (підрядник за договором, відповідач у справі) укладено договір підряду № 04-22 (далі - договір) відповідно до умов якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується, згідно із затвердженою проєктно-кошторисною документацією, у відповідності до вимог ДСТУ, ДБН, технічних умов та умов цього договору виконати роботи по об`єкту: "Реконструкція теплових мереж ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1)" та за участі замовника передати об`єкт у встановлений замовником термін експлуатуючій організацією.

Відповідно до пункту 2.1. договору в редакції додаткової угоди № 01-22 від 18.11.2022, роботи, які є предметом цього договору повинні бути виконані підрядником в період з дня підписання цього договору до 10.12.2022, відповідно до Графіку виконання робіт (додаток 2). Об`єкт повинен бути переданий експлуатуючій організації не пізніше 25.12.2022.

В силу пункту 2.2. договору, строки виконання робіт можуть бути змінені за рішенням замовника з внесенням (за необхідністю) відповідних змін у Договір шляхом укладання відповідної додаткової угоди, у разі: виникнення обставин непереборної сили; затримки фінансування замовника; виникнення інших (обґрунтованих та документально підтверджених) обставин, що можуть вплинути на строки виконання робіт.

Згідно пункту 2.3., 2.4. договору, дата передачі об`єкта експлуатуючій організації є датою закінчення виконання робіт підрядником. Роботи мають бути виконані підрядником в строки визначені договором, якісно та відповідати вимогам законодавства України, ДСТУ, ДБН, Настановам, технічним умовам проєктно-кошторисній документації та договору.

Пунктом 3.2 договору в редакції додаткової угоди № 01-22 від 18.11.2022, сторонами визначено, що договірна ціна робіт по об`єкту є динамічною і становить 6 481 098 грн 73 коп. з урахуванням ПДВ 20 % - 1 080 183 грн 12 коп.

Уточнення договірної ціни має бути обґрунтованим та оформляються сторонами шляхом укладання додаткової угоди до договору, яка стає його невід`ємною частиною (пункт 3.4 договору).

Відповідно до пункту 3.5. договору, розрахунки за якісно (відповідно до вимог законодавства України, ДСТУ, ДБН, Настанов, технічних умов та Договору) виконані роботи здійснюється на підставі підписаних сторонами актів приймання виконаних будівельних робіт (за формою КБ-2в) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (за формою КБ-3) відповідно до Настанови з визначенням вартості будівництва, протягом 30 робочих днів з дати підписання сторонами форми КБ-3.

Пунктом 4.8. договору сторони узгодили, що договір вважається виконаним, якщо підрядник виконав всі, передбачені договором, роботи у строк, визначений Графіком виконання робіт (додаток 2) та якщо замовником встановлено, що такі роботи повністю відповідають вимогам чинного законодавства України, ДСТУ, ДБН, Настановам, технічним умовам та договору.

Згідно підпункту 5.2.3. пункту 5.2. договору, замовник зобов`язаний, сплатити підряднику за якісно (відповідно до вимог законодавства, ДСТУ, ДБН, Настанов, технічних умов та договору) та в строк виконані роботи, встановлену договірною ціною (додаток 1) вартість таких робіт (в порядку встановленому договором). А підрядник в силу підпункту 5.3.3. договору має право, одержувати оплату за якісно (відповідно до вимог законодавства, ДСТУ, ДБН, Настанов, технічних умов та договору) та в строк виконані обсяги робіт у розмірах та в строки, передбачені цим договором.

Згідно пункту 6.1. договору, передача виконаних робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом приймання виконаних робіт (за формою № КБ-2в), підписаними уповноваженими представниками сторін та скріпленими печатками сторін.

У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством України (пункт 7.1. договору).

Згідно з пунктом 15.1 договору сторони погодили, що цей договір набирає чинності з дня його підписання сторонами та діє до 30.12.2022, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (крім випадків передбачених законодавством). Строк дії договору може коригуватися шляхом укладання додаткової угоди.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання зобов`язань за договором підряду від 31.05.2022 № 0422 на роботи по об`єкту "Реконструкція теплових мереж ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1), (інв. № НОМЕР_2)" відповідачем виконано, а позивачем прийнято визначені договором роботи на загальну суму 4 773 859 грн 67 коп., що підтверджується підписаними між сторонами актами приймання виконаних будівельних робіт. Вказані роботи були оплачені позивачем відповідно до наявних в матеріалах справи платіжних доручень.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач зазначає, що Державною аудиторською службою України, відповідно до пункту 8.6 Плану проведення заходів державного фінансового контролю на II квартал 2023 року, проводилась ревізія окремих питань фінансово-господарської діяльності Головного центру за період з 01.01.2022 по 31.12.2022, за наслідками якої складено акт № 000800-21/8 від 10.08.2023. В ході проведення вказаної ревізії встановлено порушення відповідачем умов договору підряду від 31.05.2022 № 0422 на роботи по об`єкту "Реконструкція теплових мереж ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ), (інв. № НОМЕР_2)" в частині завищення вартості робіт на суму 24 015 грн 48 коп., видатки на оплату яких позивачем проведено в повному обсязі, чим завдано матеріальної шкоди (збитків) Державному бюджету на вказану суму коштів. Крім того, позивач зазначає, що відповідачем порушено строки виконання робіт за договором, у зв`язку з чим позивачем за період прострочення з 11.12.2022 по 23.12.2022 нараховано пеню в розмірі 20 486 грн 87 коп.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частинами 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині 3 статті 203 Цивільного кодексу України закріплено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За змістом частин 1-3 статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За своєю правовою природою укладений між сторонами правочин є договором підряду.

Відповідно до норм статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до норм статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно частини 1, 2, 3 статті 632 Цивільного кодексу України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

В силу частини 1 статті 843 Цивільного кодексу України, у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Згідно з частиною 1, 2, 3 статті 844 Цивільного кодексу України, ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором. Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін. У разі перевищення твердого кошторису усі пов`язані з цим витрати несе підрядник, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини 2 статті 845 Цивільного кодексу України якщо фактичні витрати підрядника виявилися меншими від тих, які передбачалися при визначенні ціни (кошторису), підрядник має право на оплату роботи за ціною, встановленою договором підряду, якщо замовник не доведе, що отримане підрядником заощадження зумовило погіршення якості роботи.

Статтею 849 Цивільного кодексу України передбачені права замовника під час виконання роботи, а саме: замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника; якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків; якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника; замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Стаття 853 Цивільного кодексу України встановлює обов`язок замовника прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові, в іншому випадку він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Частиною 1 статті 854 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до частини 4 статті 879 Цивільного кодексу України оплата робіт проводиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Відповідно до частини 4 статті 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

З матеріалів справи суд встановив, що Державною аудиторською службою України відповідно до пункту 8.6. Плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби на ІІ квартал 2023 року проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Головного центру капітального будівництва та реконструкції Державної прикордонної служби України за період з 01.01.2022 по 31.12.2022.

За результатами ревізії складено Акт № 000800-21/8 від 10.08.2023, яким встановлено, що для виконання робіт із безканального прокладання трубопроводів загальним обсягом 643м (позиція 5 акта № 1 за жовтень 2022 року; позиція 3 акта № 3 за листопад 2022 року) відповідачем враховані круги відрізні в асортименті на загальну суму 24 015 грн 48 коп., а саме: круги армовані абразивні відрізні, діаметр 125х1,5 в кількості 45 штук на суму 9 580 грн 68 коп. з ПДВ (позиція 21 відомості ресурсів до акту № 1; позиція 17 відомості ресурсів до акта № 3); круги армовані абразивні відрізні, діаметр 230х3,5 в кількості 50 штук на суму 14 4634 грн 80 коп. з ПДВ (позиція 16 відомості ресурсів до акта № 3), що суперечить вимогам пункту 4.1. Настанови з визначення вартості будівництва і призвело до завищених витрат за договором в сумі 24 015 грн 48 коп., видатки на оплату яких позивачем проведено у повному обсязі, чим завдано матеріальної шкоди (збитків) державному бюджету;

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).

Статтею 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" передбачено, що органу державного фінансового контролю надається право, зокрема: проводити на підприємствах, в установах та організаціях зустрічні звірки з метою документального та фактичного підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків для з`ясування їх реальності та повноти відображення в обліку підприємства, установи та організації, що контролюється (пункт 12 частини 1); при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку(пункт 13 частини 1).

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 № 43, Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Згідно з підпунктом 3 пункту 4 Положення Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань реалізує державний фінансовий контроль через здійснення, зокрема, інспектування (ревізії).

Відповідно до підпункту 23 пункту 6 Положення Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право у разі виявлення збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку.

Отже, орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного та місцевих бюджетів, і в разі виявлення порушень законодавства має право пред`явити обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.10.2018 у справі № 917/1064/17 зауважено, що акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу. Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати, оскільки за своїми правовими наслідками акт ревізії у даному випадку фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась. Акт ревізії не може змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені договором та підтверджені відповідними актами виконаних робіт.

Згідно з частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування шкоди.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, згідно з частиною другої цієї статті є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Нормами статті 224 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Для застосування такого виду господарської санкції (правового наслідку порушення зобов`язання), як стягнення збитків, необхідна наявність всіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення: протиправної поведінки; збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника і збитками; вини. При відсутності хоч б одного з цих елементів господарсько-правова відповідальність не настає.

До складу збитків включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (стаття 225 Господарського кодексу України).

За приписами статті 611 Цивільного кодексу України відшкодування збитків є встановленим договором або законом правовим наслідком, що настає у разі порушення зобов`язання.

Частиною 1 статті 623 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Таким чином, позивач повинен довести факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками. При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов`язань для підприємства.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем, що відповідач відповідно до умов договору підряду від 31.05.2022 № 04-22 на роботи по об`єкту "Реконструкція теплових мереж ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ), (інв. № НОМЕР_2)" виконав, а позивач прийняв будівельні роботи на суму 4 773 859 грн 67 коп., що підтверджується підписаними сторонами довідками про вартість виконаних будівельних робіт та актами приймання виконаних будівельних робіт.

При цьому, вищевказані акти приймання будівельних робіт та довідками про вартість виконаних будівельних робіт підписані сторонами без будь-яких зауважень щодо якості виконаних робіт. Більше того, акти приймання виконаних будівельних робіт містять відмітки щодо підтвердження об`ємів виконаних робіт та відповідності цін на матеріальні ресурси та розцінок робіт договірній ціні.

Таким чином, суд не може розцінювати Акт Держаудитслужби № 000800-21/8 від 10.08.2023 як належний та допустимий доказ факту завдання відповідачем збитків державі на суму 24 015 грн 48 коп., у зв`язку із завищенням вартості робіт, оскільки між сторонами існують договірні відносини, які встановлюють обсяг та вартість послуг.

При цьому, кошти, які позивач просить стягнути з відповідача отримано останнім як оплату за виконані роботи за договором, а тому такі кошти набуто за наявності правової підстави - договору підряду від 31.05.2022 № 04-22 і вони не можуть вважатися збитками.

Враховуючи надані сторонами докази та обставини справи суд дійшов висновку, що позивач не доведено поданими доказами протиправну поведінку відповідача у вигляді порушення договірного зобов`язання, яке спричинило матеріальні збитки позивачу у розмірі 24 015 грн 48 коп., а відтак відсутній причинно-наслідковий зв`язок між заподіяною шкодою та поведінкою відповідача, у зв`язку з чим вимоги позивача про стягнення з відповідача матеріальної шкоди (збитків) в розмірі 24 015 грн 48 коп. визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача 20 486 грн 87 коп. пені нарахованої за період прострочення, з 11.12.2022 по 23.12.2022, виконання зобов`язання з виконання робіт у строк та обсязі визначених умовами договору, суд зазначає наступне.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та сплата неустойки.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статей 216-217, 230-231 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Пунктом 2.1 договору в редакції додаткової угоди № 01-22 від 18.11.2022 сторони передбачили, що роботи, які є предметом договору повинні бути виконані підрядником в період з дня підписання договору до 10.12.2022.

Відповідно до пункту 3.2 договору в редакції додаткової угоди № 01-22 від 18.11.2022, сторонами визначено, що договірна ціна робіт по об`єкту є динамічною і становить 6 481 098 грн 73 коп. з урахуванням ПДВ 20 % - 1 080 183 грн 12 коп.

Уточнення договірної ціни має бути обґрунтованим та оформляються сторонами шляхом укладання додаткової угоди до договору, яка стає його невід`ємною частиною (пункт 3.4 договору).

В пункті 11 додаткової угоди № 01-22 від 18.11.2022 зазначено, що вона набирає чинності з моменту її підписання сторонами та скріплення печатками.

Згідно з пунктом 16.4 договору всі зміни та доповнення до цього договору є дійсними,якщо вони викладені в письмовій формі, оформлені додатковими угодами (за необхідності) та підписані уповноваженими на це представника і скріплені печатками сторін. Додаткові угоди та додатки до цього договору є його невід`ємними частинами.

Відповідно до ч.2, 3 статті 631 Цивільного кодексу України договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Таким чином, в додатковій угоді № 01-22 від 18.11.2022 сторони узгодили строк виконання (до 10.12.2022) та вартість робіт за договором (6 481 098 грн 73 коп.), проте відповідачем порушено зобов`язання за договором щодо строку та вартості виконаних робіт за договором, а саме судом встановлено, що відповідачем виконано роботи загальною вартістю 4 773 859 грн 67 коп., у зв`язку з чим відбулося прострочення відповідачем виконання своїх зобов`язань по договору.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.2 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 7.4 договору передбачено, що за порушення строків виконання зобов`язання підрядник сплачує пеню в розмірі 0,1 відсотка вартості робіт, з яких допущення прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцять) календарних днів додатково сплачує штраф у розмірі 7 (семи) відсотків вказаної вартості.

Нормами статті 218 Господарського кодексу України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Дії відповідача є порушенням умов контракту, що є підставою для застосування відповідальності (стягнення пені та штрафу) відповідно до частини 2 статті 231 Господарського кодексу України та умов пункту 7.2 контракту.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на вимоги статті 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Тобто визначаючи розмір заборгованості за договором, зокрема, в частині пені суд зобов`язаний належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.

Перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування пені, судом встановлено, що він є арифметично вірним, відповідає положенням чинного законодавства та умовам договору.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені в розмірі 20 486 грн 87 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237- 238, статтею 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна інвестиційна компанія "Новобуд" (04060, місто Київ, вулиці Ризька, будинок 73-Б, офіс 1, ідентифікаційний код: 37855348) на користь Головного центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України (02099, місто Київ, вулиця Ялтинська, будинок 11, ідентифікаційний код: 23322317) пеню у розмірі 20 486 (двадцять тисяч чотириста вісімдесят шість) грн 87 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 235 (одна тисяча двісті тридцять п`ять) грн 59 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Н.Плотницька