ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року

м. Київ

cправа № 916/2786/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Жукова С.В. - головуючого, Картере В.І., Огороднік К.М.,

за участі секретаря: Ксензової Г.Є.,

за участі представників судового засідання відповідно протоколу судового засідання від 31.01.2024

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Софа ЛТД»

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 13.07.2023

та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 31.10.2023

у справі №916/2786/23

за заявою Головного управління ДПС в Одеській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Софа ЛТД»

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

1. Головне управління ДПС в Одеській області звернулось до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Софа ЛТД», посилаючись на неспроможність боржника виконати грошові зобов`язання перед кредитором.

2. Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.07.2023 заяву ГУ ДПС в Одеській області про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «Софа ЛТД» прийнято до розгляду.

3. Боржником надано до господарського суду відзив на заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство, відповідно якого просить відмовити у відкритті.

3.1. За змістом відзиву боржника судом встановлено, що наявність заборгованості ТОВ „Софа ЛТД перед ГУ ДПС в Одеській області боржником не спростовано, доказів погашення заборгованості до суду не надано, боржник заперечує лише щодо способу погашення боргу, обораного ініціюючим кредитором.

4. 23.08.2022р. на електронну адресу суду розпорядником майна арбітражним керуючим Глеваським В.В. надіслано письмове повідомлення (вх.№05-08/4419/22) про результати розгляду грошових вимог та визнання грошових вимог заявника ОСОБА_1 у сумі 2400грн. 00коп. із віднесенням їх до четвертої черги задоволення.

Короткий зміст та мотиви рішень судів першої та апеляційної інстанцій

5. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.07.2023, яку залишено без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 31.10.2023, серед іншого, відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Софа ЛТД»; визнано грошові вимоги Головного управління ДПС в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Софа ЛТД» в сумі 16 475 940,33 грн.; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном. Розпорядником майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Софа ЛТД» призначено арбітражного керуючого Дарієнка Віктора Дмитровича.

5.1. Судові рішення мотивовані тим, що доказами на підтвердження безспірності грошових вимог ініціюючого кредитора - органу доходів і зборів є: рішення суду про стягнення грошових коштів у рахунок погашення податкового боргу, що набрало законної сили; інкасові доручення для примусового стягнення коштів у дохід бюджету в рахунок погашення податкового боргу.

Крім того суди встановили, що до заяви про відкриття провадження справи про банкрутство додано витяги з відповідних реєстрів щодо відсутності рухомого та нерухомого майна боржника, відповідне листування з боржником з якого вбачається, що податковий орган вживав заходи для реалізації положень п. 95.22 ст.95 ПК України.

Суди також з`ясували, що контролюючим органом були здійснені заходи щодо стягнення коштів з рахунків платника, проте інкасові доручення були повернуті банком без виконання у зв`язку з відсутністю коштів на рахунках.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

6. До Верховного Суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Софа ЛТД», підписана його представником-адвокатом Яловим Олексієм Олексійовичем, у якій заявлено вимогу скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 13.07.2023 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 31.10.2023 у справі №916/2786/23, та ухвалити нове рішення, яким у відкритті провадження у справі про банкрутство ТОВ «Софа ЛТД» відмовити.

6.1. На виконання вимог пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) скаржник посилається на пункт 1 частини 2 статті 287 ГПК України та зазначає, що суди попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях неправильно застосували статті 87, 95 Податкового кодексу України, статті 34, 39 Кодексу України з процедур банкрутства, не врахували правові висновки щодо застосування цих норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 30.09.2021 у справі № 910/410/21, від 31.05.2022 у справі №917/1234/21 та не врахували, що:

-Невжиття контролюючим органом сукупності передбачених ПК України заходів щодо стягнення (погашення) податкового боргу до ініціювання цим органом провадження у справі про банкрутство боржника може свідчити про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження, серед іншого шляхом заявлення контролюючим органом вимог про стягнення коштів з рахунків платника податків (абзац 1 п. 95.3 ст. 95 ПК України), надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі (абзаци 2, 3 пункту 95.3 ст. 95 ПК України), стягнення з дебіторів платника податку, що має податковий борг, сум дебіторської заборгованості (абзаци 2, 3 пункту 95.3 ст. 95 ПК України).

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

7. Розпорядником майна ТОВ «Софа ЛТД» подано відзив на касаційну скаргу з проханням залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Провадження у Верховному Суді

8. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №916/2786/23 визначено колегію суддів у складі: Жукова С.В. - головуючого, Картере В.І., Огородніка К.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.11.2023.

9. Ухвалою Верховного Суду від 04.12.2023, зокрема, відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "СОФА ЛТД", яка подана на ухвалу Господарського суду Одеської області від 13.07.2023 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 31.10.2023 у справі №916/2786/23 та призначено до розгляду касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Софа ЛТД» у справі №916/2786/23 на 17 січня 2024 року о 12:40 год. у відкритому судовому засіданні у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, в залі судових засідань №330.

10. Ухвалою Верховного Суду від 17.01.2023 року, серед іншого, оголошено перерву в судовому засіданні у справі №916/2786/23 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Софа ЛТД» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 13.07.2023 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 31.10.2023 до 31 січня 2024 року о 12:40 год. у приміщенні суду за адресою: м. Київ, вул. О.Копиленка, 6, зал № 330.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

11. Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та заперечення проти них, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувані судові рішення попередніх судових інстанцій слід залишити без змін, виходячи з такого.

12. Відповідно статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

13. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

14. Згідно із ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

15. Відповідно до частин другої та третьої статті 8 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) право на звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство мають боржник, кредитор. Провадження у справі про банкрутство відкривається господарським судом за заявою боржника також у разі загрози його неплатоспроможності.

16. Статтею 1 КУзПБ визначено, що неплатоспроможність - це неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом.

17. Вимоги до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство встановлені приписами статті 34 КУзПБ.

18. Водночас, законодавцем (абзац 6 частини другої статті 34 КУзПБ) встановлені особливі вимоги до заяви контролюючого органу, а також умови ініціювання контролюючим органом справи про банкрутство з огляду на його повноваження, як органу стягнення податкового боргу чи недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Так, до заяви кредитора - контролюючого органу, уповноваженого відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, іншого органу, який відповідно до закону здійснює контроль за справлянням інших обов`язкових платежів на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, додаються докази вжиття заходів щодо стягнення (погашення) податкового боргу або іншої заборгованості у встановленому законодавством порядку.

19. Відповідно до п. 41.1 статті 41 ПК України контролюючими органами є, зокрема, податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

20. Пунктом 41.4 статті 41 ПК України визначено, що органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень.

21. Передбачений законодавством широкий арсенал відповідних заходів надає органу доходів і зборів, наряду з заставними кредиторами, пріоритет в отриманні задоволення своїх грошових вимог перед іншими кредиторами боржника.

22. Спеціальний порядок стягнення податкового боргу платників податків регулюється, зокрема, статтями 87, 95-99 ПК України.

23. Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами (п. 87.2 статті 87 ПК України)

24. Відповідно до п. 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

25. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини (абзац 1 п. 95.3 статті 95 ПК України).

26. Водночас спеціальним законодавством щодо справляння податків і зборів, окрім стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, передбачено й інші заходи погашення податкового боргу за рахунок майна боржника (на підставі відповідного судового рішення), а саме: продаж майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі; стягнення готівкових коштів; стягнення дебіторської заборгованості платника податків.

27. У разі відмови платника податків, що має податковий борг, від укладення з контролюючим органом договору щодо переведення права вимоги дебіторської заборгованості такий контролюючий орган звертається до суду щодо зобов`язання платника податків укласти зазначений договір (абзац 4 пункту 87.5 статті 87 ПК України).

28. Так, згідно з п. 95.22. статті 95 ПК України контролюючий орган звертається до суду щодо стягнення з дебіторів платника податку, що має податковий борг, сум дебіторської заборгованості, строк погашення якої настав та право вимоги якої переведено на контролюючі органи, у рахунок погашення податкового боргу такого платника податків.

29. Тільки вжиття всіх передбачених податковим законодавством заходів у сукупності, якщо вони не призвели до погашення податкового боргу, може бути передумовою для ініціювання органом доходів і зборів справи про банкрутство боржника на загальних підставах.

30. Подібний за змістом висновок щодо застосування частини сьомої статті 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" викладений у постановах Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 924/687/18, від 04.12.2018 у справі № 920/1141/16, від 26.12.2018 у справі № 908/2229/17, від 20.02.2020 у справі № 910/19276/16 та не втратив своєї актуальності із введенням в дію з 21.10.2019 КУзПБ, оскільки зазначена норма містила аналогічну абзацу 6 частини другої статті 34 КУзПБ вимогу щодо подання контролюючим органом доказів вжиття заходів до отримання відповідної заборгованості у встановленому законодавством порядку.

31. Таку ж правову позицію, на яку посилається скаржник у касаційній скарзі, висловлено Верховним Судом у постановах від 30.09.2021 у справі № 910/410/21, від 31.05.2022 у справі №917/1234/21 та підстав для відступу від такої позиції колегія суддів не вбачає.

32. Відсутність або неповнота таких доказів досліджується господарським судом станом на час ініціювання контролюючим органом провадження у справі про банкрутство та відповідно до частини третьої статті 37 КУзПБ можуть бути підставою для залишення заяви про відкриття провадження у справі без руху з підстав, передбачених статтею 174 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням вимог КУзПБ.

33. Разом з тим, суд відхиляє доводи касаційної скарги про невжиття всіх передбачених податковим законодавством заходів у сукупності, які б мали призвести до погашення податкового боргу та погоджується із висновками попередніх інстанцій з огляду на таке.

34. Предметом спору у цій справі є наявність або відсутність правових підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Софа ЛТД».

35. Стосовно вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення (погашення) податкового боргу Головного управління ДПС в Одеській області, судами встановлено таке.

35.1. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року по справі № 420/4283/19 за адміністративним позовом Головного управління ДФС в Одеській області до ТОВ «Софа ЛТД» про стягнення податкового боргу адміністративний позов Головного управління ДФС в Одеській області задоволено:

1. Стягнуто з усіх відкритих рахунків в банках ТОВ «Софа ЛТД» (, вул Чорноморського Козацтва 141, м. Одеса, 65013) заборгованість по податку на додану вартість з ввезених на територію України товарів у розмірі 12 093 230,80 грн. (дванадцять мільйонів дев`яносто три тисячі двісті тридцять гривень вісімдесят копійок), на бюджетний рахунок - 5009, банк отримувача Казначейство України (ЕАГІ), МФО 899998, код 38016923, отримувач коштів УК у м. Одесі/Суворовський р-н/14060100;

2. Стягнуто з ТОВ «Софа ЛТД» заборгованість по податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 10 202 604,00 грн.(десять мільйонів двісті дві тисячі шістсот чотири гривні), на бюджетний рахунок - 5009, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код 38016923, отримувач коштів УК у м.Одесі/Суворовський р-н/11021000;

3. Стягнуто з ТОВ «Софа ЛТД» заборгованість по акцизному податку на пальне у розмірі 42 515 183,02 грн. (сорок два мільйони п`ятсот п`ятнадцять гривень сто вісімдесят три гривні дві копійки) на бюджетний рахунок 5009, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код 38016923, отримувач коштів УК у м.Одесі/Суворовськийр-н/14021900;

4. Стягнуто з ТОВ «Софа ЛТД» заборгованість по штрафним санкціям за порушення законодавства про патентування у розмірі 2 380,00 грн. (дві тисячі триста вісімдесят гривень)., на бюджетний рахунок 5009, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код 38016923, отримувач коштів УК у м. Одесі/Суворовський р-н/21080900.

35.2. Згідно інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень 21.11.2019 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року по справі № 420/4283/19 набрало законної сили.

35.3. На виконання цього рішення суду контролюючий орган звернувся з платіжними інструкціями (інкасовими дорученнями) на примусове списання (стягнення) до банків, обслуговуючих боржника, щодо списання з розрахункових рахунків боржника суми податкової заборгованості, а саме: АТ «Укргазбанк», АТ «Акцент-Банк», АТ «Айбокс Банк», АТ «Південний», АТ АКБ «Конкорд», АТ «Перший інвестиційний Банк», АТ КБ «Приватбанк», Філія Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк».

35.4. Крім того, до заяви про відкриття провадження справи про банкрутство додано витяги з відповідних реєстрів щодо відсутності рухомого та нерухомого майна боржника, додано відповідне листування з боржником з якого вбачається, що податковий орган вживав заходи для реалізації положень п. 95.22 ст.95 ПК України.

36. Скаржник посилається на відсутність доказів вжиття заходів щодо укладення можливого договору про переведення права вимоги та звернення до суду щодо зобов`язання платника податків укласти зазначений договір, хоча кредитором і розпочато цю процедуру шляхом направлення повідомлення про визначення джерелом погашення податкового боргу дебіторської заборгованості платника податків від 30.06.2021.

37. Суд відхиляє ці доводи у якості підстави для спростування висновків судів про законність відкриття провадження у цій справі про банкрутство, з огляду на те, що як вбачається з матеріалів справи та не заперечується самим боржником дебіторська заборгованість складає 4 396 667,3 грн, тоді як станом на дату подання заяви про визнання банкрутом сума заборгованості ТОВ «Софа ЛТД» перед кредитором становить 64 685 832,16 грн, зокрема, 16 475 940,33 грн - основний платіж, решта - пеня та штрафні санкції, що значно перевищує дебіторську заборгованість ТОВ «Софа ЛТД».

38. Суд вважає, що особливі вимоги до заяви контролюючого органу встановлені законодавцем у частині другій статті 34 КУзПБ, а також умови ініціювання контролюючим органом справи про банкрутство з огляду на його повноваження, спрямовані на можливе уникнення ініціювання справи про банкрутство через вжиття всіх передбачених податковим законодавством заходів у сукупності, які б могли призвести до погашення податкового боргу.

39. У разі, якщо передбачені податковим законодавством заходи не призводять до відповідного погашення податкового боргу, право на звернення податкового органу із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство не може бути обмежено.

40. Тож, у цьому випадку, очевидно, що стягнення дебіторської заборгованості не призведе до погашення податкового боргу, з огляду значну різницю між сумою дебіторської заборгованості та сумою заборгованості ТОВ «Софа ЛТД» перед ініціюючим кредитором.

41. З урахуванням наведеного, суди дійшли правильних висновків про те, що контролюючим органом, вжито всіх реально можливих до виконання заходів щодо стягнення боргу, а оскільки такі заходи не призвели до погашення податкового боргу, який підтверджений судовим рішенням, що набрало законної сили та повернутими інкасовими дорученнями, за відсутності рухомого та нерухомого майна у боржника а також за умови значного перевищення суми боргу перед ініціюючим кредитором над дебіторською заборгованістю ТОВ «Софа ЛТД».

42. Враховуючи те, що вищевказана заборгованість не погашена, Головне управління ДПС в Одеській області підставно звернулось з відповідною заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «Софа ЛТД».

43. Отже, суд першої інстанції, висновки якого підтримав апеляційний господарський суд, дійшли правильних висновків про наявність правових підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «Софа ЛТД».

44. Наведені ж у касаційній скарзі доводи не спростовують висновків попередніх судових інстанцій, а фактично зводяться до заперечення обставин, встановлених судами першої та апеляційної інстанції під час розгляду справи, та перегляду вже здійсненої оцінки доказів у справі.

45. Саме лише прагнення скаржника здійснити нову перевірку обставин справи та переоцінку доказів у ній не є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки згідно з імперативними приписами статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції не має права вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, додатково перевіряти докази, відтак скаржником не доведено необхідності скасування оскаржуваних судових рішень.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

46. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України за результатами розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

47. Згідно з статтею 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

48. Ураховуючи наведені положення законодавства та встановлені фактичні обставини, зважаючи на межі перегляду справи судом касаційної інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду вважає, що підстави для зміни чи скасування оскаржуваних судових рішень відсутні, з огляду на наведене у мотивувальній частині цієї постанови, тому у задоволенні касаційної скарги слід відмовити.

Щодо судових витрат

49. З огляду на положення статті 129 ГПК України та залишення касаційної скарги без задоволення, понесені у зв`язку з касаційним переглядом справи судові витрати покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Софа ЛТД» залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Одеської області від 13.07.2023 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 31.10.2023 у справі № 916/2786/23 залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Жуков

Судді В.І. Картере

К.М. Огороднік