ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2024м. ХарківСправа №922/4026/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

за участю секретаря судового засідання Хруслової А.К.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Військової частинч 3078 Національної гвардії України
до Фізичної особи-підприємця Кравцова Євгенія Олександровича
про стягнення коштів

за участю представників:

позивача - не з`явивс;

відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 Національної Гвардії України звернулася до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до ФОП Кравцова Є.О., в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача пеню в розмірі 279.945,70грн та штраф у розмірі 284.808,98 грн, а також судові витрати.

Фактичними підставами позову є порушення відповідачем строків поставки товару за договором від 17.10.2022 №670/В33-2022.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 17.10.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі №922/4026/23, вирішено розгляд справи здійснювати в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 15.11.2023 здійснено перехід до розгляду справи №922/4026/23 за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі; розпочато підготовче провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09.01.2024 закрито підготовче провадження у справі №922/4026/23 та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.01.2024 у справі №922/4026/23 відкладено розгляд справи по суті на 06.02.2024 об 11:20 год.

Правом на участь представників у судовому засіданні по суті 06.02.2024 сторони не скористалися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися відповідно до положень ГПК України.

Суд зазначає, що ухвали господарського суду в даній справі, які надсилалися за місцезнаходженням відповідача, повернулися на адресу суду без вручення з відміткою відділення поштового зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою". Також суд здійснив повідомлення відповідача про розгляд справи телефонограмою за номером телефону, який зазначений в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, про що свідчить відповідна телефонограма.

Суд звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (див. висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 25.04.2018 у справі №800/547/17).

При цьому, виходячи зі змісту статей 120, 242 ГПК, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною (наявність такої адреси в ЄДР прирівнюється до повідомлення такої адреси стороною), і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (аналогічний висновок наведений у постанові Верховного Суду від 30.03.2023 у справі №910/2654/22).

Враховуючи факт направлення судом ухвали про відкриття провадження у справі на дійсну адресу відповідача та повернення такої ухвали з відміткою поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою", а також повідомлення відповідача про розгляд справи телефонограмою, суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідача у даній справі.

Положеннями частини другої статті 14 ГПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини третя статті 13 ГПК України).

Відповідно до частини дев`ятої статті 165, частини другої статті 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач відзиву на позов не подав, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розгляну за наявними матеріалами справи.

Перевіривши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд встановив наступне.

Між Військовою частиною НОМЕР_1 Національної Гвардії України (замовник) та ФОП Кравцовим Є.О. (постачальник) був укладений Договір від 17.10.2022 №670/В33-2022 (далі Договір). Згідно з його умовами постачальник зобов`язався поставити замовникові якісні товари, зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток №1), а замовник - прийняти та оплатити товари.

Ціна Договору складає 11.224.000,00 грн (пункт 4.1. Договору).

Положеннями пункту 6.1. Розділу 6 Договору передбачено, що дата та місце поставки товару зазначається у письмовій заявці замовника, яка вручається під особистий підпис постачальнику. У заявці зазначається найменування товару, місце поставки товару, кількість товару та інша необхідна інформація для поставки товару.

Підпунктом 7.3.1. пункту 7.3. Договору передбачено, що постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки та на умовах, передбачених цим Договором.

Положеннями пункту 12.5. Договору передбачені випадки його дострокового розірвання як за згодою сторін, так і в односторонньому порядку з ініціативи замовника.

Між сторонами була підписана Специфікація від 17.10.2022 №1 до Договору, в якій погоджено найменування товару, його кількість та ціна.

Позивачем були складені заявки від 26.10.2022, від 11.11.2022 до Договору в яких зазначені найменування товару, місце постачання, кількість товару та дата поставки товару. Вказані заявки були отримані відповідачем, про що свідчить відповідний підпис на них.

Відповідачем був поставлений позивачеві обумовлений Договором товар, про що свідчать наявні в матеріалах справи видаткові накладні від 22.12.2022 №01-4114 на суму 69.308,20 грн (кількість товару 998,00 кг) та від 23.12.2022 №02-4114 на суму 277.794,00 грн (кількість товару 3.960,00 кг).

21.12.2022 позивач засобами поштового зв`язку надіслав відповідачеві Повідомлення про односторонню відмову від договорів, в якому повідомив відповідача про відмову від Договору з 17.12.2022.

За порушення відповідачем строків поставки товару за Договором позивачем здійснено нарахування пені та штрафу в розмірі 279.945,70грн та в розмірі 284.808,98 грн відповідно, що стало підставою для звернення з даним позовом до господарського суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Відповідно до частини першої статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 663 ЦК України встановлено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно із статтями 530, 610-612 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

Як свідчать матеріали справи, відповідач взяті на себе зобов`язання з поставки товару виконав не в повному обсязі та з порушенням встановленого Договором строку. Замість 14.11.2022 (м. Львів, вул. Стрийська, 146) товар був поставлений позивачеві партіями 22.12.2022 та 23.12.2022 та не в повному обсязі, що підтверджується видатковими накладними від 22.12.2022 №01-4114 на суму 69.308,20 грн та від 23.12.2022 №02-4114 на суму 277.794,00 грн.

За іншими місцями на підставі заявок від 26.10.2022, від 11.11.2022 в матеріалах справи відсутні докази поставки товару.

Пунктом 12.6 Договору визначено, що у разі неможливості виконання зобов`язань щодо поставки за даним договором, постачальник зобов`язаний письмово повідомити замовника про обставини, що заважають належному виконанню його обов`язків в строк до 3 (трьох) календарних днів з дати виникнення таких обставин.

Доказів повідомлення позивача про обставини, що заважають належному виконанню відповідачем обов`язку щодо постачання товару в обумовлений Договором строк матеріали справи не містять.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Всупереч вимог статті 13 та статті 74 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень) відповідачем доказів, які б спростовували як факт порушення строків поставки товару за Договором, так і факт непостачання товару до суду не подано.

Враховуючи приписи статті 526 ЦК України та статті 193 ГК України, якими передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись сторонами у встановлених договором або законом порядку і строках, приймаючи до уваги викладені обставини, суд дійшов висновку про доведеність з боку позивача факту порушення відповідачем строків поставки товару за Договором.

Судом встановлено, що внаслідок порушення відповідачем свого обов`язку щодо поставки товару у строки та на умовах, передбачених цим Договором, позивач в односторонньому порядку відмовився від Договору, про що повідомив відповідача листом від 07.12.2022 №78/8/2-2352/1.

Відповідно до статті 615 ЦК України у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Положеннями статті 651 ЦК України визначено підстави для розірвання договору, яке допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом, зокрема, внаслідок істотного порушення умов такого договору другою стороною.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

За загальним правилом зміна та розірвання господарських договорів допускається лише за згодою сторін в порядку, встановленому статтею 188 ГК України. Зміна та розірвання господарських договорів (припинення зобов`язання) саме в односторонньому порядку допускаються виключно з підстав, прямо передбачених відповідним законом або договором.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №916/1684/18.

Положеннями пункту 7.2. Договору передбачено, що замовник має право у випадку порушення постачальником своїх зобов`язань щодо порядку постачання товару, у тому числі його кількості або якості або термінів або строків або маркування або тари або упаковки, замовник в односторонньому порядку має право відмовитись від цього Договору в повному обсязі або частково.

Відповідно до статті 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

У цивільному законодавстві закріплено конструкцію розірвання договору (статті 651 - 654 ЦК України). Вона охоплює собою розірвання договору: за згодою (домовленістю) сторін; за рішенням суду; внаслідок односторонньої відмови від договору. У спеціальних нормах ЦК України досить часто використовується формулювання відмова від договору (наприклад, у статтях 665, 739, 766, 782). Односторонню відмову від договору в тих випадках, коли вона допускається законом або договором, слід кваліфікувати як односторонній правочин, оскільки вона є волевиявленням особи, спеціально спрямованим на припинення цивільних прав та обов`язків (див. постанову Верховного Суду від 08.09.2021 у справі №727/898/19 (провадження № 61-7157св20).

Тлумачення статті 651 ЦК України з урахуванням принципу розумності свідчить, що: сторони в договорі як універсальному регуляторі можуть визначити момент з якого договір вважатиметься розірваним внаслідок вчинення односторонньої відмови від договору.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.05.2023 у справі № 756/420/17.

Суд зазначає, що предметом розгляду даної справи є дослідження питання правомірності нарахування позивачем штрафних санкцій відповідачу за неналежне виконання останнім зобов`язання з поставки товару за Договором.

Згідно з частиною 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом враховано, що матеріали справи не містять заперечень відповідача на лист позивача від 07.12.2022 №78/8/2-2352/1 та не містять доказів оскарження відповідачем такої односторонньої відмови позивача від Договору (одностороннього правочину). Також матеріали справи не містять доказів завчасної поставки товару. Відтак, згідно з наданих до матеріалів справи доказів Договір є розірваним на підставі підпункту 7.2.1 пункту 7.2. Договору.

Встановлення судом факту прострочення відповідачем виконання зобов`язання в частині поставу товару в обумовлений строк, є підставою для застосування до останнього штрафних санкцій, визначених Договором.

Частиною першою статті 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Відповідно до пункту 8.3. Договору за порушення строку поставки товару, зазначеного у письмовій заявці замовника, постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 % вартості товару, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення. За прострочення поставки понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вартості непоставленого товару.

Наведені вище норми права та встановлені судом обставини, а саме факт прострочення виконання відповідачем поставки товару, свідчать про правомірність нарахування відповідачеві пені та штрафу.

При цьому, припинення зобов`язань сторін за договором не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, які мали місце під час дії Договору. Таким чином, в результаті розірвання договору сторона не звільняється від відповідальності, якщо інше не було передбачено сторонами.

Схожа за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.03.2023 у справі №916/1437/22.

Перевіривши правильність здійсненого позивачем розрахунку пені та штрафу, який наведений у позовній заяві, судом встановлено, що такий розрахунок виконаний згідно з нормами чинного законодавства та у відповідності до умов Договору. Доказів протилежного відповідачем не надано.

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи із заявлених позивачем вимог та наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в повному обсязі шляхом стягнення з відповідача пені в розмірі 279.945,70 грн та штрафу в розмірі 284.808,98 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 8.171,32 грн покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 73, 76, 77, 86, 123, 126, 129, 236-238, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Кравцова Євгена Олександровича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) пеню в розмірі 279.945,70 грн, штраф у розмірі 284.808,98 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 8.471,32грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції Східного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено "08" лютого 2024 р.

Суддя Н.С. Добреля