ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року

м. Київ

cправа № 911/854/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Міщенка І. С. - головуючого, Берднік І. С., Зуєва В. А.,

за участю секретаря судового засідання - Кравченко О. В.

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Арсенал-Київ"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.10.2023 (головуючий - Козир Т. П., судді - Коробенко Г. П., Кравчук Г. А.) і рішення Господарського суду Київської області від 07.10.2022 (суддя Саванчук С. О.) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Арсенал-Київ"

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Лендінвест 3000", 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Агролендінвест"

про зобов`язання вчинити дії

(за участю представника відповідачів 1, 2 - Крохмальова Я.Е.)

Вступ

1. Сторонами цього спору є Товариство з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Арсенал-Київ" (далі -ТОВ «ФК «Арсенал-Київ», позивач) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Лендінвест 3000» (далі - ТОВ «Лендінвест 3000», відповідач-1), Товариство з обмеженою відповідальністю «Агролендінвест» (далі - ТОВ «Агролендінвест», відповдач-2).

2. Позивач у 2015 році уклав з відповідачами сім договорів оренди семи земельних ділянок зі строком дії до 2021 року. У 2019 році відповідачі повідомили позивача про намір розірвати договори оренди у зв`язку з несплатою орендної плати протягом більше трьох місяців підряд.

3. Позивач стверджує, що протягом строку оренди здійснив поліпшення орендованих земельних ділянок на загальну суму понад 1,5 млн грн. Згоду на здійснення поліпшень відповідачі надали шляхом укладення з позивачем ще в 2015 році додаткових угод до договорів оренди. У зв`язку з чим просить зарахувати вартість здійснених поліпшень в рахунок орендних платежів.

4. Відповідачі стверджують, що згоди на поліпшення не надавали та додаткові угоди з позивачем не укладали.

5. Суди обох інстанцій в позові відмовили. Встановили обставину підроблення підпису директора та печаток відповідача на додаткових угодах. У зв`язку з чим констатували відсутність у позивача права на відшкодування вартості поліпшень орендованого майна, оскільки такі поліпшення були здійснені без згоди орендодавців.

6. Верховний Суд за наслідками касаційного перегляду має дати відповідь на питання, чи отримав позивач згоду відповідачів на поліпшення орендованого майна, відшкодування вартості яких він вимагає. Відповідь на це питання негативна, Верховний Суд погоджується з мотивами судів попередніх інстанцій, обґрунтування чого будуть наведені нижче.

Історія справи

Обставини справи, встановлені судами

7. ТОВ «ФК «Арсенал-Київ» (орендар) уклало з ТОВ «Лендінвест 3000» та ТОВ «Агролендінвест» (орендодавці) сім договорів оренди земельних ділянок: від 10.06.2015 за номерами від 01/24/06 до 06/24/06 (з ТОВ «Лендінвест 3000»), від 01.07.2015 за номером 07/24/06 (з ТОВ «Агролендінвест» ) зі строком дії до 10.06.2021 (далі - Договори оренди). Земельні ділянки розташовані у с. Щасливе Київської області; цільове призначення шести земельних ділянок - для розташування і обслуговування об`єктів нерухомості (господарських будівель і дворів), сьомої земельної ділянки - для ведення підсобного сільського господарства. Усі Договори оренди містять ідентичні умови.

8. За твердженнями позивача через місяць - 15.07.2015 сторони уклали сім додаткових угод за №1 до всіх Договорів оренди (далі - Додаткові угоди), ідентичні за змістом, за умовами яких, зокрема: (1) позивач звільняється від сплати орендної плати за період з 01.10.2017 по 20.06.2020; (2) здійснені орендарем витрати на поліпшення орендованих земельних ділянок, які неможливо відокремити без заподіяння шкоди цим ділянкам, підлягають відшкодуванню орендодавцями орендарю протягом дії Договорів оренди та до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договорами оренди, на підставі підтверджуючих документів; (3) у разі порушення орендодавцем пункту 2.4 Договорів оренди (щодо відмови від права дострокового розірвання договорів) орендодавці сплачують орендарю штраф у розмірі 100 000 доларів США та відшкодовують усі витрати на поліпшення, які неможливо відокремити та збитки пов`язані з достроковим припиненням договору.

9. 03.01.2019 відповідачі повідомили позивача, що розривають Договори оренди у зв`язку з несплатою орендної плати більше трьох місяців підряд.

10. У відповідь на ці повідомлення позивач зазначив, що за умовами Договорів оренди відповідачі гарантували, що достроково не розриватимуть Договори оренди в односторонньому порядку.

Узагальнений зміст позовних вимог та підстав позову

11. ТОВ «ФК «Арсенал-Київ» звернулось до суду з позовом до ТОВ «Лендінвест 3000» та ТОВ «Агролендінвест» про зобов`язання відповідачів 1 та 2 зарахувати витрати на поліпшення, здійснені позивачем у розмірі 1 544 623,38 грн (6-ти земельних ділянок відповідача-1) та 77 880,17 грн (земельної ділянки відповідача-2) відповідно, в рахунок орендних платежів на користування земельними ділянками згідно з Договорами оренди.

12. Позов мотивований тим, що поліпшення орендованих земельних ділянок на загальну суму 1 622 503,55 грн (збудований цілісний майновий комплекс) були здійснені позивачем за згодою відповідачів, надану ними в Додаткових угодах, у зв`язку з чим позивач має право на зарахування вартості поліпшень в рахунок орендної плати.

Узагальнений зміст та обґрунтування оскаржуваного рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

13. Рішенням Господарського суду Київської області від 07.10.2022, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.10.2023, у позові відмовлено.

14. Суди попередніх інстанцій констатували не доведення позивачем факту надання відповідачами згоди на поліпшення орендованого майна, тому з огляду на положення частини 3 статті 778 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) у відповідачів не виник обов`язок з відшкодування позивачу таких витрат. При цьому суди відхилили посилання позивача на те, що згода на поліпшення була надана відповідачами в Додаткових угодах, оскільки висновки проведених у справі судових експертиз підтверджують підроблення підпису директора та печаток відповідачів на цих угодах, тобто Додаткові угоди відповідачі не укладали.

Касаційна скарга

15. Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини 2 статті 287 ГПК України, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи касаційної скарги

16. Суди попередніх інстанцій неправильно застосували частину 3 статті 778 ЦК України, без урахування висновку Верховного Суду в постанові від 12.08.2020 у справі № 906/674/17, відповідно до якого суд повинен встановити, чи надав наймодавець згоду на поліпшення майна, переданого в оренду та у якій формі така згода була надана. Також суди не врахували висновки Верховного Суду в постановах від 24.02.2021 у справі № 905/435/19, від 14.11.2018 у справі № 910/4923/14, від 20.02.2020 у справі №916/685/17 щодо застосування статті 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", відповідно до яких орендар має право на компенсацію не вартості поліпшень, а на компенсацію йому різниці між вартістю поліпшеного майна і вартістю цього майна на час його передачі в оренду. Так, суди повинні були встановити початкову вартість орендованого майна на момент його прийняття позивачем та його вартість на момент розірвання Договорів оренди, проте цього не здійснили.

17. Суди попередніх інстанцій не дослідили долучені до матеріалів справи докази: копії висновку про вартість нерухомого майна від 31.08.2022, витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 07.12.2022 щодо кримінального провадження №0000480 про вчинення кримінального правопорушення службовими особами відповідачів, які підтверджують позицію позивача.

Позиція відповідачів у відзиві на касаційну скаргу

18. Доводи касаційної скарги зводяться до вимог про переоцінку доказів та заперечень установлених судами фактичних обставин, що виходить за межі перегляду справи судом касаційної інстанції. Натомість суди попередніх інстанцій достеменно встановили відсутність згоди відповідачів на поліпшення орендованого майна, а отже їх висновки про відмову в позові є законними та обґрунтованими, а касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Заява з процесуальних питань

19. Позивачем 07.02.2024 до Верховного Суду подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю забезпечення явки представника в судове засідання. Зазначене клопотання відхилено судом як безпідставне, оскільки наведені підстави не підпадають під випадки, встановлені частиною 2 статті 202 ГПК України; усі учасники справи були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання; явка сторін у судове засідання обов`язковою не визнавалась.

Позиція Верховного Суду

Відповідь на ключове питання спору, оцінка аргументів сторін та судів попередніх інстанцій у цьому контексті

20. Відповідно до частини 1 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

21. Позивач наявність у нього права на відшкодування поліпшень орендованих земельних ділянок обґрунтовував тим, що згода орендодавців на такі поліпшення зафіксована у тексті Додаткових угод.

22. Однак суди попередніх інстанцій встановили, що Додаткові угоди підроблені, а отже відповідачі їх не укладали та, відповідно, згоди на поліпшення орендованого майна не надавали. У зв`язку з чим відповідачі не мають обов`язку з відшкодування позивачу вартості таких поліпшень.

23. Верховний Суд погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій та зазначає про таке.

24. Відповідно до частини 3 статті 773 ЦК України наймач має право змінювати стан речі, переданої йому у найм, лише за згодою наймодавця.

25. Наслідки поліпшення наймачем речі, переданої у найм, визначені у статті 778 ЦК України, якою, зокрема передбачено, що: (1) наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця; (2) якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю; (3) якщо наймач без згоди наймодавця зробив поліпшення, які не можна відокремити без шкоди для речі, він не має права на відшкодування їх вартості.

26. Подібне правове регулювання містить і стаття 28 Закону України «Про оренду землі» (у редакції станом на момент укладення Договорів оренди) згідно з частинами 5, 6 якої у разі здійснення орендарем за письмовою згодою орендодавця поліпшення орендованої земельної ділянки за власний рахунок орендодавець зобов`язаний компенсувати витрати на її поліпшення, якщо інше не передбачено договором оренди; здійснені орендарем без згоди орендодавця витрати на поліпшення орендованої земельної ділянки, які неможливо відокремити без заподіяння шкоди цій ділянці, не підлягають відшкодуванню.

27. Отже, як цивільним, так і земельним законодавством закріплено право орендаря на відшкодування вартості лише тих поліпшень орендованого майна (у т.ч. земельної ділянки), які проведені за згодою орендодавця. Відповідно, якщо орендодавець дає згоду на проведення таких поліпшень, він зобов`язується прийняти назад в зміненому стані річ, яка має більш високу вартість, і відшкодувати орендареві понесені ним витрати на невіддільне поліпшення. Близькі за змістом висновки наведені Верховний Судом у постанові від 12.08.2020 у справі № 906/674/17.

28. Однак суди попередніх інстанцій встановили, що відповідачі згоди на поліпшення орендованих земельних ділянок не надавали, оскільки не укладали Додаткових угод, на які посилався позивач в якості підтвердження обставини існування такої згоди.

29. За таких обставин законними та обґрунтованими є висновки судів попередніх інстанцій про те, що в силу імперативних вимог частини 5 статті 778 ЦК України та частини 6 статті 28 Закону України «Про оренду землі» позивач не має права на відшкодування вартості поліпшень земельних ділянок, здійснених без згоди відповідачів.

30. Верховний Суд відхиляє недоречні посилання скаржника на неврахування судами висновків Верховного Суду в наведеній вище постанові від 12.08.2020 у справі № 906/674/17, які не спростовують, а навпаки підтверджують висновки судів попередніх інстанцій про відсутність у позивача права на відшкодування вартості здійснених без згоди відповідачів поліпшень земельних ділянок. Ці висновки Верховного Суду до того ж були враховані судами при прийнятті оскаржуваних судових рішень.

31. Також безпідставними є посилання скаржника на висновки Верховного Суду в постановах від 24.02.2021 у справі № 905/435/19, від 14.11.2018 у справі № 910/4923/14, від 20.02.2020 у справі №916/685/17 щодо застосування статті 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", яка не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, які стосуються оренди земельних ділянок приватної форми власності.

32. Отже, зазначена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, не знайшла своє підтвердження під час здійснення касаційного провадження.

33. Щодо підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 4 частини 2 статті 287 ГПК України, то на обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої вказаною процесуальною нормою, скаржник посилається на неповне дослідження судами зібраних у справі доказів.

34. У розумінні пункту 4 частини 2 статті 287 ГПК України підставою касаційного оскарження є передбачене пунктом 1 частини 3 статті 310 цього Кодексу процесуальне порушення, яке полягає у недослідженні судом зібраних у справі доказів.

35. Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 2 статті 287 цього Кодексу.

36. Таким чином, за змістом пункту 1 частини 3 статті 310 ГПК України достатньою підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є не саме по собі порушення норм процесуального права у виді недослідження судом зібраних у справі доказів, а зазначене процесуальне порушення у сукупності з належним обґрунтуванням скаржником заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 2 статті 287 цього Кодексу.

37. Натомість зміст касаційної скарги переконливо свідчить про те, що доводи позивача зводяться здебільшого до посилань на необхідність переоцінки наявних у справі доказів, але, як зазначено вище, скаржник при цьому належним чином не обґрунтував у своїй касаційній скарзі наявність хоча б однієї з підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 2 статті 287 ГПК України.

38. За таких обставин колегія суддів не бере до уваги доводи скаржника про неповне дослідження судами попередніх інстанцій зібраних у справі доказів за умови непідтвердження підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України.

39. Таким чином, інша зазначена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 4 частини 2 статті 287 ГПК України (щодо недослідження зібраних у справі доказів), також не отримала підтвердження під час касаційного провадження, що виключає скасування оскаржуваних рішення та постанови з цієї підстави.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

40. Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 308 ГПК України). Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (стаття 309 ГПК України).

41. Враховуючи наведені положення закону та висновки, зроблені касаційним судом під час касаційного провадження, колегія суддів вирішила, що касаційна скарга є необґрунтованою і задоволенню не підлягає. Водночас прийняті у справі рішення і постанова відповідають правовим нормам, а тому не можуть бути змінені чи скасовані.

Розподіл судових витрат

42. Судовий збір за подання касаційної скарги у порядку статті 129 ГПК України необхідно покласти на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Арсенал-Київ" залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.10.2023 та рішення Господарського суду Київської області від 07.10.2022 у справі №911/854/19 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Міщенко І.С.

Судді Берднік І.С.

Зуєв В.А.