РІШЕННЯ

Іменем України

01 лютого 2024 року м. Чернігів справа № 927/1582/23

Господарський суд Чернігівської області у складі судді А.С. Сидоренка, за участю секретаря судового засідання Солончевої О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження матеріали позовної заяви
за позовом Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» (код 22815333) 14000, м. Чернігів, вул. Гонча, 40 ()
до Комунального підприємства «Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» (код 32009905) 16600, м. Ніжин Чернігівської області, вул. Козача, 5 ()
про стягнення 1 562 561 грн 55 коп.

за участі представників сторін:

від позивача: Тарабанько О.М. - адвокат, дов. від 06.12.2023 № 43.1/10087/01-14

від відповідача: не з`явився

В судовому засіданні 01.02.2024, на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ВСТАНОВИВ:

21 листопада 2023 року до Господарського суду Чернігівської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» до Комунального підприємства «Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» про стягнення 1 278 802,24 грн заборгованості по оплаті послуг з розподілу електричної енергії та 11 459,30 грн заборгованості по оплаті послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії, наданих у вересні - жовтні 2023 року згідно Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 23 від 03.01.2023 (з урахуванням додатку 10 до нього - Договору про надання послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії № 23-РЕ від 03.01.2023), до умов якого відповідач приєднався, підписавши відповідну заяву-приєднання, 53 307,83 грн нарахованого на суму боргу індексу інфляції, 17 864,80 грн трьох процентів річних з простроченої суми та 201 127,38 грн пені.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань по оплаті наданих послуг.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 27.11.2023 постановлено:

прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі;

здійснювати розгляд позовної заяви за правилами загального позовного провадження;

призначити розгляд позовної заяви в підготовчому засіданні на 26 грудня 2023 року;

встановити процесуальний строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали;

викликати для участі в судовому засіданні представника Комунального підприємства «Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» в якості відповідача. Повідомити відповідача, що його неявка не перешкоджає проведенню судового засідання та розгляду справи.

Ухвала суду від 27.11.2023 була направлена відповідачу до його електронного кабінету в підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» та згідно довідки про доставку електронного листа, роздрукованої з комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», доставлена до електронного кабінету 30.11.2023 17:33.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є, зокрема день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Враховуючи вищенаведені положення ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду від 27.11.2023 є такою, що отримана відповідачем 01.12.2023.

Відповідач процесуальним правом на участь в призначеному на 26.12.2023 підготовчому засіданні не скористався.

11.12.2023 через систему «Електронний суд» до Господарського суду Чернігівської області надійшов відзив від 11.12.2023 на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що відповідач не заперечує проти існування заборгованості по оплаті послуг з розподілу електричної енергії в сумі 1 278 802,24 грн; щодо заборгованості по оплаті послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії в сумі 11 459,30 грн - повідомляє про її погашення згідно платіжних інструкцій від 07.12.2023 № 16085 на суму 5 866,24 грн та № 16086 на суму 5 593,06 грн.

Існування заборгованості по оплаті наданих послуг відповідач обумовлює тяжким фінансовим становищем в якому він перебуває і яке викликане економічною необґрунтованістю тарифів на послуги з водопостачання та водовідведення, в яких втрати перевищили доходи і що призвело до збитковості діяльності підприємства, зменшенню обігових коштів. Однак відповідач намагається проводити розрахунки з кредиторами при надходженні грошових коштів.

Одночасно відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 53 307,83 грн нарахованого на суму боргу індексу інфляції, 17 864,80 грн трьох процентів річних з простроченої суми та 201 127,38 грн пені; у випадку якщо суд дійде висновку про наявність підстав для задоволення позову в даній частині - відповідач просить звернути увагу на помилковість проведених позивачем нарахувань, оскільки в їх основу покладено основний борг в сумі 19 250 920,40 грн, однак за наслідком проведеної сторонами звірки розрахунків розмір основного боргу дорівнює 1 925 092,40 грн; як наслідок - за підрахунком відповідача розмір відповідних нарахувань становить: нарахований на суму боргу індекс інфляції - 34 949,40 грн, три проценти річних з простроченої суми - 6 472,47 грн, пеня - 79 609,25 грн.

При цьому, суд звернув увагу на те, що дана заява по суті справи від імені відповідача підписана Луєнко Анною Володимирівною на підставі довіреності у порядку передоручення від 24.10.2023, тобто особою, неуповноваженою від імені юридичної особи вчиняти відповідну дію.

25.12.2023 до Господарського суду Чернігівської області позивачем подано заяву від 25.12.2023 № 255, якою останній повідомив про погашення відповідачем заборгованості по оплаті послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії в сумі 11 459,30 грн, на підтвердження чого надана належним чином засвідчена копія виписки по особовому рахунку за період 07.12.2023-07.12.2023.

До початку підготовчого засідання 26.12.2023 позивачем до Господарського суду Чернігівської області подана заява від 26.12.2023 № 258 з повідомленням про погашення відповідачем заборгованості по оплаті послуг з розподілу електричної енергії за вересень 2023 року в сумі 600 538,58 грн, на підтвердження чого надана належним чином засвідчена копія виписки по особовому рахунку за період 09.12.2023-09.12.2023 та за період 25.12.2023-25.12.2023; як наслідок - непогашеною лишається заборгованість по оплаті послуг з розподілу електричної енергії за жовтень 2023 року та відповідні нарахування.

26 грудня 2023 року господарський суд постановив протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 16 січня 2024 року; одночасно постановлено:

повідомити відповідача про призначення судового засідання, а також про те, що його неявка не перешкоджає проведенню судового засідання та розгляду позовної заяви;

встановити процесуальні строки: для подання позивачем відповіді на відзив - до 05.01.2024 включно; для подання відповідачем заперечення - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив;

зобов`язати відповідача надати суду документи, що підтверджують повноваження Луєнко Анни Володимирівни представляти інтереси Комунального підприємства «Ніжинське управління водопровідно - каналізаційного господарства» (в порядку самопредставництва юридичної особи або як адвоката).

Ухвала суду від 26.12.2023 була направлена відповідачу до його електронного кабінету в підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» та згідно довідки про доставку електронного листа, роздрукованої з комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», доставлена до електронного кабінету 26.12.2023 18:52.

Враховуючи вищенаведені положення ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду від 26.12.2023 є такою, що отримана відповідачем 27.12.2023.

Відповідач процесуальним правом на участь в призначеному на 16.01.2024 підготовчому засіданні не скористався.

28.12.2023 позивачем до Господарського суду Чернігівської області подана заява від 28.12.2023 № 259 про закриття провадження у справі в частині стягнення заборгованості по оплаті послуг з розподілу електричної енергії та заборгованості по оплаті послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії, наданих у вересні-жовтні 2023 року, в загальній сумі 1 290 261,54 грн.

Подання даної заяви обумовлено добровільним погашенням відповідачем основного боргу, що підтверджується виписками по особовому рахунку; як наслідок - предмет спору в даній частині відсутній; при цьому, позивач просить повернути йому з Державного бюджету України відповідну суму сплаченого ним судового збору.

Таким чином, позивач вказує, що в межах даної справи стягненню з відповідача підлягають 53 307,83 грн нарахованого на суму боргу індексу інфляції, 17 864,80 грн трьох процентів річних з простроченої суми та 201 127,38 грн пені.

02.01.2024 через систему «Електронний суд» до Господарського суду Чернігівської області надійшло клопотання від 02.01.2024 відповідача, яким останній повідомив про повне погашення ним основної заборгованості, на підтвердження чого надані платіжні інструкції, а тому просить вирішити питання закриття провадження у даній справі.

В частині стягнення з підприємства здійснених позивачем нарахувань відповідач просить відмовити в задоволенні даних вимог; у разі ж відсутності підстав для відмови - зменшити їх розмір з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву.

Дане клопотання від імені відповідача підписано Луєнко Анною Володимирівною, яка на підтвердження наявності повноважень діяти від імені юридичної особи надала довіреність у порядку передоручення від 27.12.2023.

Частиною третьою статті 56 ГПК України визначено, що юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Згідно із частиною першою статті 58 ГПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (частиною другою статті16 ГПК України).

Положенням частини четвертої статті 56 ГПК України розмежовано такі юридичні категорії, як самопредставництво і представництво.

За загальним правилом самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

Аналіз наведених вище законодавчих положень дає підстави для висновку, що визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (або суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності). Викладене відповідає висновкам Верховного Суду, наведеним у постанові від 17.06.2020 у справі №922/2246/19.

Аналіз частини третьої статті 56 ГПК України дає підстави для висновку, що визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності). Така ж правова позиція викладена у низці постанов Верховного Суду, зокрема, у постанові Верховного Суду від 23.11.2020 у справі № 908/592/19.

Згідно з пунктом 1 частини першої та частин третьої, четвертої статті 60 ГПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи; довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами; повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Статтею 1312 Конституції України передбачено, що обов`язковою вимогою для здійснення представництва іншої особи у суді є те, що таке представництво може здійснювати виключно адвокат (за винятком випадків, встановлених законом).

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні регулюються Законом «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Частиною першою статті 26 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» закріплено перелік документів, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Частиною третьою статті 26 вказаного Закону встановлено, що повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не встановлює, що в довіреності, виданій на ім`я фізичної особи - адвоката, обов`язково зазначається про те, що такий представник є саме адвокатом. Такі вимоги також відсутні в ГПК та ЦК, яким врегульовано питання представництва за довіреністю. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 12.10.2018 у справі №908/1101/17.

Тобто, у зазначеному аспекті важливим є, щоб особа, яка здійснює представництво за довіреністю, мала статус адвоката та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.01.2024 у справі 910/12070/22.

За змістом ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вже було вказано вище, на підтвердження повноважень Луєнко А.В. на представництво інтересів Комунального підприємства «Ніжинське управління водопровідно - каналізаційного господарства» до відзиву від 11.12.2023 на позовну заяву та клопотання від 02.01.2024 додано довіреність у порядку передоручення від 24.10.2023 та від 27.12.2023.

Однак з огляду на вищенаведені висновки Верховного Суду, такі довіреності не є належним доказом повноважень Луєнко А.В. на представництво інтересів відповідача в порядку самопредставництва юридичної особи відповідно до ч. 3 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, відповідач не виконав вимоги суду щодо надання документів на підтвердження повноважень Луєнко Анни Володимирівни представляти інтереси підприємства (в порядку самопредставництва юридичної особи або як адвоката).

З урахуванням вказаного вище, відзив від 11.12.2023 на позовну заяву та клопотання від 02.01.2024 залишаються судом без розгляду як такі, що від імені юридичної особи підписані неуповноваженою на те особою.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 16.01.2024 постановлено:

продовжити строк підготовчого провадження на тридцять днів;

закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 01 лютого 2024 року;

викликати для участі в судовому засіданні представника Комунального підприємства «Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» в якості відповідача. Повідомити відповідача, що його неявка не перешкоджає проведенню судового засідання та розгляду справи.

Ухвала суду від 16.01.2024 була направлена відповідачу до його електронного кабінету в підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» та згідно довідки про доставку електронного листа, роздрукованої з комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», доставлена до електронного кабінету 17.01.2024 11:15.

Враховуючи вищенаведені положення ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду від 16.01.2024 є такою, що отримана відповідачем 17.01.2024.

Відповідач процесуальним правом на участь в призначеному на 01.02.2024 судовому засіданні не скористався.

23.01.2024 через систему «Електронний суд» до Господарського суду Чернігівської області надійшло клопотання від 23.01.2024 відповідача, яким останній повідомив про повне погашення ним заборгованості по оплаті послуг з розподілу електричної енергії, що виникла у вересні-жовтні 2023 року, на підтвердження чого надані копії платіжних інструкцій на відповідну суму (1 278 802,24 грн).; на думку відповідача, у зв`язку зі сплатою ним основного боргу предмет спору відсутній, а тому підлягає вирішенню питання закриття провадження у справі.

Додатково відповідач зазначив, що виникнення заборгованості по оплаті наданих послуг обумовлено тяжким фінансовим становищем, в якому він перебуває і яке викликане економічною необґрунтованістю тарифів на послуги з водопостачання та водовідведення, в яких втрати перевищили доходи і що призвело до збитковості діяльності підприємства, зменшенню обігових коштів.

Одночасно відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 53 307,83 грн нарахованого на суму боргу індексу інфляції, 17 864,80 грн трьох процентів річних з простроченої суми та 201 127,38 грн пені; у випадку якщо суд дійде висновку про наявність підстав для задоволення позову в даній частині - відповідач просить звернути увагу на помилковість проведених позивачем нарахувань, оскільки в їх основу покладено основний борг в сумі 19 250 920,40 грн, однак за наслідком проведеної сторонами звірки розрахунків розмір основного боргу дорівнює 1 925 092,40 грн; як наслідок - за підрахунком відповідача розмір відповідних нарахувань становить: нарахований на суму боргу індекс інфляції - 34 949,40 грн, три проценти річних з простроченої суми - 6 472,47 грн, пеня - 79 609,25 грн.

Також 23.01.2024 через систему «Електронний суд» до Господарського суду Чернігівської області надійшли аналогічні за змістом додаткові пояснення у справі від 23.01.2024 та клопотання від 23.01.2024.

Від імені відповідача вказані вище клопотання та додаткові пояснення підписані повноважною особою - керівником Кошовим В.І.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважного представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд ВСТАНОВИВ:

на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 13.11.2018 № 1434 позивачу видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності, а саме на території Чернігівської області та м. Славутич Київської області в межах розташування системи розподілу електричної енергії, що перебуває у власності або господарському віданні (щодо державного або комунального майна) товариства, та електричних мереж інших власників, які приєднані до мереж ліцензіата (з якими укладені відповідні договори згідно із законодавством).

Комунальне підприємство «Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» зареєстроване 24.05.2002, про що у Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесені відомості за № 0000065.

Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності з ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 173-175 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище визначені Законом України «Про ринок електричної енергії».

Учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладається, зокрема договір про надання послуг з розподілу (п. 7 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії»).

Постановою від 14.03.2018 № 312 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг затверджено Правила роздрібного ринку електричної енергії (надалі - Правила), якими передбачається, що вони регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами.

Учасниками роздрібного ринку є: електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, у тому числі оператори малих систем розподілу, споживачі, основні споживачі, субспоживачі, виробники електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації, та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу з метою використання ним електричної енергії на власні потреби.

Ці Правила є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку.

Додатком 3 Правил передбачається, що договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії (надалі - Договір) є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови розподілу (передачі) електричної енергії споживачам (надалі - Споживач) як послуги Оператора системи. Цей Договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання Споживача до умов цього договору згідно з заявою-приєднання, що є додатком 1 до цього Договору. Умови Договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14 березня 2018 року № 312 (далі - ПРРЕЕ), та є однаковими для всіх споживачів.

Пунктами 2.1.5, 2.1.7 Правил визначено, що договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається на основі типового договору, що є додатком 3 до цих Правил та як правило, укладається шляхом приєднання споживача за заявою-приєднанням до розробленого оператором системи договору на умовах складеного оператором системи паспорта точки розподілу/передачі.

Фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії, зокрема повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, у тому числі у формі електронного документа, підписаного з використанням електронної ідентифікації, у разі укладення договору за допомогою інформаційно-комунікаційних систем та/або засобів електронної комунікації, сплата рахунка оператора системи, за відсутності заперечень оператора системи.

Договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 23 від 03.01.2023, до умов якого відповідач приєднався, підписавши відповідну заяву-приєднання (надалі - Договір № 23), визначено, що Договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови розподілу електричної енергії споживачам (надалі - Споживач) (відповідач) як послуги Оператора системи (позивач). Цей Договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору згідно з заявою-приєднання, що є Додатком 1 до цього Договору.

Умови Договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», Правил та є однаковими для всіх споживачів.

Оператор системи надає Споживачу послуги з розподілу електричної енергії параметри (ДК 021:2015 код 65310000-9) якості якої відповідають показникам, визначеним Кодексом системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 309, та Кодексу систем розподілу, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 310, за об`єктом, технічні параметри якого фіксуються в Паспорті точки розподілу за об`єктом споживача, який є Додатком 2 до цього Договору, та в особовому рахунку Споживача, облікових базах даних Оператора системи.

Споживач оплачує за розподіл електричної енергії згідно з умовами глави 5 цього Договору та інші послуги Оператора системи згідно з Додатком 4 «Порядок розрахунків».

Ціною цього Договору є вартість послуг з розподілу електричної енергії на об`єкт (об`єкти) Споживача, зазначені в Паспорті точки (точок) розподілу за об`єктом споживача.

Оплата послуг з розподілу електричної енергії за цим Договором здійснюється на поточний рахунок оператора.

Тариф (ціна) на послугу з розподілу електричної енергії та терміни оплати послуги зазначається в Додатку 4 «Порядок розрахунків».

Оператор системи зобов`язався, зокрема виконувати умови цього договору; здійснювати розподіл електричної енергії Споживачу, із дотримання показників якості електричної енергії, визначених державними стандартами.

Споживач зобов`язався, зокрема виконувати умови цього Договору; у разі здійснення оплати за послугу з розподілу електричної енергії безпосередньо Оператору системи здійснювати таку оплату у терміни передбачені Додатком до цього Договору.

Оператор системи має право, зокрема на отримання від Споживача своєчасної оплати за надання послуги з розподілу електричної енергії у разі, якщо умовами глави 5 цього Договору передбачено, що оплату за послуги з розподілу Споживач здійснює безпосередньо Оператору системи та на отримання своєчасної оплати за надання послуги з розподілу електричної енергії від Постачальника у разі, якщо умовами глави 5 цього Договору передбачено, що оплату за послуги з розподілу Оператору системи здійснює Постачальник.

Цей Договір набирає чинності з 01.01.2023 і діє до 31.12.2023.

У разі якщо жодна із Сторін протягом 10 календарних днів до дати закінчення дії Договору не повідомить іншу Сторону про свій намір його розірвати, цей Договір вважається автоматично продовженим на строк, достатній для проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі на початку наступного року в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної у Додатку № 12 до цього Договору «Порядок визначення вартості надання послуги з розподілу електричної енергії Споживачам, які здійснюють закупівлю за державні кошти», якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку.

Невід`ємною частиною Договору є додатки, зокрема:

№ 1 «Заява-приєднання»,

№ 2 «Паспорт точки розподілу електричної енергії»,

№ 3 «Відомості про розрахункові засоби обліку активної та реактивної електричної енергії (точка встановлення, ти тощо)»,

№ 4 «Порядок розрахунків»,

№ 5 «Порядок участі споживача в графіках обмеження електроспоживання та графіках відключень»,

№ 10 «Договір про надання послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії».

Цей Договір укладено у двох примірниках, які мають однакову юридичну силу, один з них зберігається у Оператора системи, другий - у Споживача.

Як вбачається з матеріалів справи, Сторонами були погоджені, зокрема наступні додатки до Договору № 23:

№ 1 - Заява-приєднання до Договору споживача про розподіл електричної енергії за технічними даними Паспорту точки розподілу за об`єктами споживача за відповідними адресами,

№ 2 - Паспорт точок розподілу електричної енергії,

№ 3 - Відомості про розрахункові засоби обліку активної та реактивної електричної енергії,

№ 4 - Порядок розрахунків,

№ 5 - Порядок участі споживача в графіках обмеження електроспоживання та графіках відключень,

№ 10 - Договір про надання послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії № 23-РЕ від 03.01.2023 (надалі - Договір № 23-РЕ),

№ 11 - Відомості про обсяги очікуваного споживання електричної енергії споживачем,

№ 12 - Порядок визначення вартості надання послуг з розподілу електричної енергії Споживачам, які здійснюють закупівлю за державні кошти.

Згідно Додатку № 4 - Порядок розрахунків обсяги спожитої (розподіленої) електричної енергії визначаються за розрахунковий період, який становить 1 (один) календарний місяць.

Для Споживача, що не є побутовим, звітним розрахунковим періодом вважається період з 01 числа календарного місяця по 31 число календарного місяця включно. Назва звітного періоду визначається назвою календарного місяця, у якому закінчився звітний період.

«Акт про використану електричну енергію», рахунки на оплату за розподілену (спожиту) електричну енергію, інших платежів за розрахунковий період, попередження про обмеження/припинення розподілу електричної енергії, Оператор системи може надавати наступним чином:

-на паперових носіях шляхом особистого вручення, що підтверджується підписом одержувача та/або реєстрацією кореспонденції;

-на паперових носіях шляхом направлення засобами поштового зв`язку рекомендованим або цінним листом.

Тариф (ціна) на послуги з розподілу електричної енергії на ринку електричної енергії встановлюється Регулятором відповідно до затвердженої ним методики, та розміщуються на офіційному сайті Оператора системи.

Розрахунки за послуги з розподілу електричної енергії проводяться Споживачем виключно грошовими коштами на поточний рахунок Оператора системи.

Споживач, який згідно п. 5.4 Договору оплачує послуги з розподілу безпосередньо Оператору системи, здійснює на поточний рахунок Оператора системи повну оплату вартості послуги з розподілу електричної енергії, заявленого на наступний розрахунковий період за формою планового платежу.

Датою здійснення оплати є дата на яку оплачена сума коштів зараховується на поточний рахунок Оператора системи.

На виконання умов Договору № 23 позивач у вересні-жовтні 2023 року надав відповідачеві послуги з розподілу електричної енергії на загальну суму 1 278 802,24 грн, що підтверджується Актами про використану електричну енергію від 26.09.2023, від 30.09.2023 та від 31.10.2023, підписаними підприємством як споживачем послуг без жодних претензій та зауважень.

На оплату відповідних послуг у відповідній сумі позивачем були сформовані та вручені відповідачеві рахунки № 851 від 26.09.2023 за вересень 2023 р., № 312 від 30.09.2023 за вересень 2023 р. та № 578 від 31.10.2023 за жовтень 2023 р.

За умовами Договору № 23-РЕ Оператор системи надає послуги із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії до електроустановок споживачів, що експлуатують електромагнітно незбалансовані установки з неефективним співвідношенням активної і реактивної потужності, а Споживач вживає вичерпних технологічних заходів щодо компенсації перетікань реактивної електричної енергії у своїх електричних мережах та/або здійснює оплату Оператору системи за перетікання реактивної електричної енергії згідно з умовами цього Договору та додатками до нього, що є його невід`ємними частинами.

Оператор системи зобов`язався, зокрема виконувати умови цього договору; надавати на території здійснення ліцензованої діяльності послуги із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії до електроустановок споживачів.

Споживач зобов`язався, зокрема виконувати умови цього Договору; здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії згідно з Порядком розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії (Додаток 1 до цього Договору).

Оператор системи має право, зокрема на отримання від Споживача плати за перетікання реактивної електричної енергії, визначеної відповідно до Методики обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі (Методика обчислення плати).

Розрахунковим періодом вважається період з 01 числа розрахункового місяця до такого ж числа наступного місяця. Розрахунок плати за перетікання реактивної електричної енергії здійснюється відповідно до Методики обчислення плати та оформлюється згідно з Порядком розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії.

Цей Договір укладається строком на один рік, набирає чинності з дня його підписання та вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку одна із Сторін не повідомить іншу про відмову від цього договору або його перегляд.

Додатки до цього Договору є його невід`ємними частинами.

Цей Договір укладено у двох примірниках, які мають однакову юридичну силу, один з них зберігається у Оператора системи, другий - у Споживача.

Як вбачається з матеріалів справи, Сторонами був погоджений додаток № 1 до Договору № 23-РЕ - Порядок розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії.

На виконання умов Договору № 23-РЕ позивач у вересні-жовтні 2023 року надав відповідачеві послуги із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії на загальну суму 11 459,30 грн, що підтверджується Актами про використану електричну енергію від 30.09.2023 та від 31.10.2023, підписаними підприємством як споживачем послуг без жодних претензій та зауважень.

На оплату відповідних послуг у відповідній сумі позивачем були сформовані та вручені відповідачеві рахунки № 318 від 30.09.2023 за вересень 2023 р. та № 574 від 31.10.2023 за жовтень 2023 р.

Надані позивачем вищезазначені послуги своєчасно відповідачем оплачені не були у зв`язку з чим на день звернення товариства з позовом до суду підприємство мало заборгованість в загальному розмірі 1 290 261,54 грн.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначалося вище, позивач належним чином виконав свої зобов`язання шляхом надання відповідних послуг.

Відповідач зобов`язання щодо своєчасної оплати наданих послуг не виконав, у зв`язку з чим на день звернення позивача з позовом до суду мав заборгованість в загальному розмірі 1 290 261,54 грн.

Натомість після відкриття провадження у справі заборгованість по оплаті наданих позивачем послуг була повністю погашена відповідачем, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями виписок по особовому рахунку за період 07.12.2023-07.12.2023, за період 09.12.2023-09.12.2023, за період 25.12.2023-25.12.2023 та за період 27.12.2023-27.12.2023, платіжних інструкцій № 16187 від 25.12.2023, № 16210 від 27.12.2023, № 16216 від 28.12.2023.

Враховуючи повне погашення відповідачем після відкриття провадження у справі основного боргу в розмірі 1 290 261,54 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, суд доходить висновку про врегулювання між сторонами спору в цій частині та відсутність предмет спору щодо стягнення відповідної суми, а тому провадження у справі в частині стягнення 1 278 802,24 грн заборгованості по оплаті послуг з розподілу електричної енергії та 11 459,30 грн заборгованості по оплаті послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії, наданих у вересні-жовтні 2023 року згідно Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 23 від 03.01.2023 (з урахуванням додатку 10 до нього - Договору про надання послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії № 23-РЕ від 03.01.2023), до умов якого відповідач приєднався, підписавши відповідну заяву-приєднання, підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Додатком № 4 до Договору № 23 «Порядок розрахунків» (п. 10) передбачається, що за внесення платежів, передбачених цим Договором, з порушенням термінів, Споживач сплачує Оператору системи, зокрема три проценти річних від простроченої суми.

Частина 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з того, що відповідач припустився прострочення виконання зобов`язання по оплаті послуг з розподілу електричної енергії, позивач здійснив нарахування на суму боргу індексу інфляції в розмірі 53 307,83 грн, у т.ч.:

1 025,51 грн - за період з 29.09.2023 по 03.10.2023,

872,65 грн - за період з 04.10.2023 по 06.10.2023,

2 717,67 грн - за період з 07.10.2023 по 15.10.2023,

4 348,27 грн - за період з 16.10.2023 по 24.10.2023,

643,52 грн - за період з 25.10.2023 по 26.10.2023,

3 861,15 грн - за період з 27.10.2023 по 07.11.2023,

39 743,84 грн - за період з 08.11.2023 по 15.11.2023, а також 17 829,92 грн трьох процентів річних від простроченої суми, а саме:

522,59 грн - за період з 29.09.2023 по 03.10.2023,

444,69 грн - за період з 04.10.2023 по 06.10.2023,

2 769,79 грн - за період з 07.10.2023 по 24.10.2023,

204,96 грн - за період з 25.10.2023 по 26.10.2023,

1 229,75 грн - за період з 27.10.2023 по 07.11.2023,

12 658,14 грн - за період з 08.11.2023 по 15.11.2023.

Крім того, за неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань по оплаті наданих послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії позивач здійснив нарахування трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 34,88 грн, у т.ч.:

3,67 грн - за період з 29.09.2023 по 06.10.2023,

16,93 грн - за період з 07.10.2023 по 24.10.2023,

6,75 грн - за період з 25.10.2023 по 07.11.2023,

7,53 грн - за період з 08.11.2023 по 15.11.2023.

За змістом частини третьої статті 11 та частини першої статті 13 ЦК України вбачається, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Законодавець у частині першій статті 509 ЦК України визначив зобов`язання як правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, зокрема, сплатити гроші, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Отже, цивільне зобов`язання передбачає наявність обов`язку боржника відносно кредитора, якому кореспондується право кредитора вимагати у боржника виконання відповідного обов`язку. Таке зобов`язання в силу частини третьої статті 11 ЦК України може виникати на підставі акта цивільного законодавства.

Частиною другою статті 4 ЦК України передбачено, що основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України.

Частиною другою статті 625 ЦК України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням унаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

Кредитору, у свою чергу, згідно з частиною другою статті 625 ЦК України належить право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові 07.04.2020 у справі №910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відтак, вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (пункт 43 мотивувальної частини постанови).

Цивільним кодексом України, як основним актом цивільного законодавства, не передбачено механізму здійснення розрахунку інфляційних втрат кредитора у зв`язку із простроченням боржника у виконанні грошового зобов`язання.

Водночас, частиною першою статті 8 ЦК України визначено, що якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Частиною п`ятою статті 4 ЦК України передбачено, що інші органи державної влади України у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, можуть видавати нормативно-правові акти, що регулюють цивільні відносини.

Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" визначено індексацію грошових доходів населення як встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону). Статтею 2 цього Закону передбачено як об`єкти індексації грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, що не мають разового характеру, перелік яких визначено у частині першій цієї статті; водночас, частиною другою статті 2 цього Закону законодавець передбачив право Кабінету Міністрів України встановлювати інші об`єкти індексації, поряд з тими, що зазначені у частині першій цієї статті.

З метою реалізації Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" Кабінет Міністрів України постановою №1078 від 17.07.2003 затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок), пунктом 1 якого передбачено, що цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (пункти 1-1, 4 Порядку).

Отже, при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007.

Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови КМУ №1078).

Така правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19.

Статтею 625 ЦК України передбачено право особи отримати компенсацію інфляційних збитків за весь період прострочення. Якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - "дефляція", то це не змінює його правової природи і не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою КМУ №1078 від 17.07.2003.

Водночас, на практиці існують різні підходи до застосування механізму розрахунку інфляційних втрат у порядку частини другої статті 625 ЦК України у разі, якщо прострочення виконання грошового зобов`язання становить неповний місяць.

З огляду на таке, Об`єднана палата Касаційного господарського суду вважає за доцільне роз`яснити, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Зазначений спосіб розрахунку склався як усталена судова практика, його використовують всі бухгалтерські програми розрахунку інфляційних. Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду не вбачає необхідності відступу від такого способу розрахунку інфляційних збитків у порядку статті 625 ЦК України, оскільки він не суперечить зазначеній нормі права та законодавству, яке застосовується при розрахунку інфляційних збитків.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 листопада 2020 року у справі № 910/13071/19.

За змістом ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням наведеної вище позиції Верховного Суду, суд за допомогою Інформаційно-правової системи «Прецедент» здійснив перевірку правильності здійсненого позивачем нарахування індексу інфляції та дійшов висновку про відсутність підстав для вчинення товариством відповідних дій, оскільки визначені ним періоди у неповному місяці менші половини місяця, а тому за такі неповні місяці інфляційна складова боргу не враховується; як наслідок - позовні вимоги в частині стягнення 53 307,83 грн нарахованого на суму боргу індексу інфляції залишаються судом без задоволення.

Щодо здійсненого позивачем нарахування трьох процентів річних з простроченої суми (заборгованість по оплаті послуг з розподілу електричної енергії) суд звертає увагу товариства на допущену ним помилку при визначенні суми основного боргу, покладену в основу розрахунку за період з 08.11.2023 по 15.11.2023: за підрахунком суду, що узгоджується з наявними в матеріалах справи письмовими доказами, сума заборгованості по оплаті відповідних послуг, на яку має відбуватись нарахування за вказаний період, дорівнює 1 925 092,40 грн, натомість товариством вона визначена як 19 250 920,40 грн.

Отже, розмір трьох процентів річних, нарахованих на суму заборгованості по оплаті послуг з розподілу електричної енергії за період з 08.11.2023 по 15.11.2023 становить 1 265,81 грн, загалом 6 437,59 грн.

Розмір трьох процентів річних, нарахованих на суму заборгованості по оплаті послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії, за підрахунком суду становить 34,88 грн та узгоджується із сумою, визначеною позивачем.

Згідно ч. 1 ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Стаття 551 Цивільного кодексу України передбачає, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

За змістом ст. 231 Господарського кодексу України, законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань регулюються Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».

За правилами ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Додатком № 4 до Договору № 23 «Порядок розрахунків» (п. 10) передбачається, що за внесення платежів, передбачених цим Договором, з порушенням термінів, Споживач сплачує Оператору системи, зокрема пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

На підставі умов Договору № 23 (з урахуванням п. 10 Додатку № 4) за неналежне виконання відповідачем зобов`язання по оплаті послуг з розподілу електричної енергії позивач нарахував пеню в загальному розмірі 200 697,86 грн, у т.ч.:

6 967,86 грн - за період з 29.09.2023 по 03.10.2023,

5 929,20 грн - за період з 04.10.2023 по 06.10.2023,

36 930,55 грн - за період з 07.10.2023 по 24.10.2023,

2 732,78 грн - за період з 25.10.2023 по 26.10.2023,

13 117,32 грн - за період з 27.10.2023 по 07.11.2023,

135 020,15 грн - за період з 08.11.2023 по 15.11.2023.

З огляду на те, що в основу розрахунку пені за період з 08.11.2023 по 15.11.2023 позивачем помилково покладено суму боргу в розмірі 19 250 920,40 грн, за підрахунком суду розмір відповідного нарахування у вказаний період становить 13 502,02 грн, а загальна сума пені за неналежне виконання відповідачем зобов`язання по оплаті послуг з розподілу електричної енергії дорівнює 79 179,73 грн.

Також позивач здійснив нарахування пені в сумі 429,52 грн за неналежне виконання відповідачем зобов`язання по оплаті послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії, а саме:

48,88 грн - за період з 29.09.2023 по 06.10.2023,

225,69 грн - за період з 07.10.2023 по 24.10.2023,

12,86 грн - за період з 25.10.2023 по 26.10.2023,

61,72 грн - за період з 27.10.2023 по 07.11.2023,

80,37 грн - за період з 08.11.2023 по 15.11.2023.

Однак позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, оскільки в порушення вищезазначених приписів діючого законодавства України сторонами в Договорі № 23-РЕ (п. 5.3.) не узгоджено розмір відсотків, виходячи з якого здійснюється відповідне нарахування неустойки.

Враховуючи наведене вище, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Як вже було вказано вище, відповідач просить зменшити заявлені позивачем до стягнення інфляційні нарахування, проценти річних та пеню.

Дане клопотання відповідач обумовлює тяжким фінансовим становищем, в якому він перебуває і яке викликане економічною необґрунтованістю тарифів на послуги з водопостачання та водовідведення, в яких втрати перевищили доходи і що призвело до збитковості діяльності підприємства, зменшенню обігових коштів.

Розглянувши дане клопотання, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, виходячи з наступного:

статтями 2, 13, 73, 74, 76 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основною засадою (принципом) господарського судочинства є, зокрема змагальність сторін.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема письмовими, речовими і електронними доказами.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Однак в порушення наведених вище приписів Господарського процесуального кодексу України відповідач належними засобами доказування не довів факт існування обставин, на які він посилається як на підставу для зменшення відповідних сум.

За правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання до суду даної позовної заяви позивачем було сплачено 23 438,42 грн судового збору (з розрахунку 1,5% від 1 562 561,55 грн).

В подальшому, як вже зазначалось вище, позивачем подано заяву про закриття провадження у справі в частині стягнення заборгованості по оплаті послуг з розподілу електричної енергії та заборгованості по оплаті послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії, наданих у вересні-жовтні 2023 року, в загальній сумі 1 290 261,54 грн; одночасно позивач просив повернути відповідну суму сплаченого ним судового збору.

Частиною 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір».

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Враховуючи закриття провадження у справі в частині стягнення з відповідача заборгованості по оплаті послуг з розподілу електричної енергії та заборгованості по оплаті послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії, наданих у вересні-жовтні 2023 року, в загальній сумі 1 290 261,54 грн, подання позивачем відповідного клопотання, суд вважає за можливе повернути товариству судовий збір в сумі 19 353,92 грн.

Отже, в даному випадку, зважаючи на часткове задоволення позову, сума судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що покладається на відповідача, становить 1 285,23 грн.

Керуючись ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ст. 173-175, 193, 231 Господарського кодексу України, ст. 11, 202, 205, 526, 530, 546, 549, 551, 625, 626, 629 Цивільного кодексу України, ст. 123, 129, 231, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» до Комунального підприємства «Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» про стягнення 1 562 561 грн 55 коп. задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» (16600, м. Ніжин Чернігівської області, вул. Козача, 5; код 32009905) на користь Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» (14000, м. Чернігів, вул. Гонча, 40; код 22815333) 6 472 грн 47 коп. трьох процентів річних з простроченої суми, 79 179 грн 73 коп. пені та 1 285 грн 23 коп. судового збору.

В решті позову відмовити.

Провадження у справі в частині стягнення з Комунального підприємства «Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» 1 278 802,24 грн заборгованості по оплаті послуг з розподілу електричної енергії та 11 459,30 грн заборгованості по оплаті послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії, наданих у вересні-жовтні 2023 року згідно Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 23 від 03.01.2023 (з урахуванням додатку 10 до нього - Договору про надання послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії № 23-РЕ від 03.01.2023), до умов якого відповідач приєднався, підписавши відповідну заяву-приєднання, закрити.

Повернути Акціонерному товариству «Чернігівобленерго» (14000, м. Чернігів, вул. Гонча, 40; код 22815333) з Державного бюджету України (Отримувач: ГУК у Черніг.обл/тг мЧернігів/22030101, код 37972475, рахунок UA3025739, Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.)) 19 353 грн 92 коп. судового збору, сплаченого платіжною інструкцією № 3410271 від 21.11.2023.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено та підписано 12.02.2024.

Суддя А.С.Сидоренко