ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"06" лютого 2024 р. м. Київ Справа № 911/31/24

За позовом Державної служби України з безпеки на транспорті

до Приватне акціонерне товариство "МХП"

про стягнення 8 444, 39 грн

Суддя В.М. Антонова

Без виклику сторін

УСТАНОВИВ

Державна служба України з безпеки на транспорті (далі - позивач) звернулась до Господарського суду Київської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "МХП" (далі - відповідач) про стягнення 8 444, 39 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що всупереч вимогам Закону України "Про дорожній рух", Закону України "Про автомобільний транспорт", Закону України "Про автомобільні дороги", відповідач здійснював 01.04.2021 перевезення вантажу з перевищенням встановлених нормативних вагових параметрів без відповідного дозволу, в зв`язку з чим позивачем нарахована відповідачу плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових/великогабаритних транспортних засобів у розмірі 8 444, 39 грн, яка на думку позивача не сплачена відповідачем, оскільки останнім всупереч п.311 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. №879 не повідомлено позивача по таку оплату.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 08.01.2024 залишено позовну заяву без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали.

15.01.2024 від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 18.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в справі № 911/31/24 та розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

31.01.2024 від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких останній зазначає, що відповідач здійснив оплату за проїзд у розмірі 8 537, 55 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 24962-0081 від 11.06.2021, проте всупереч п.311 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. №879 не повідомив позивача про здійснення оплати, позивач зазначає, що відповідач повідомив його про здійснення оплати лише після відкриття провадження в даній справі, а саме 15.01.2024. У зв`язку із зазначеним посилається на ст. 231 ГПК України та просить повернути (стягнути) сплачений ним судовий збір за подання даного позову.

05.02.2023 від відповідача надійшов відзив, у якому останній заперечує щодо задоволення позовних вимог та зазначає, що ним здійснено оплату за проїзд у розмірі 8 537, 55 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 24962-0081 від 11.06.2021, про що повідомлено позивача за електронною адресою ще 15.06.2021. Крім цього, 12.01.2024 відповідач повідомив позивача про здійснення оплати за проїзд за електронною адресою , на підтвердження чого надає роздруківку скріншота екрана, також зазначає, що 15.01.2024 відповідачем на адресу позивача направлено лист за вих. №12/01-24 від 12.01.2024 із вказаною платіжною інструкцією, на підтвердження чого надає опис вкладення цінного листа, яке не містить номера поштового відправлення, та список згрупованих відправлень, у якому значиться поштове відправлення № 888.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження в даній справі, виходячи з наступного.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження в справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Відсутність предмета спору означає відсутність спірного матеріального правовідношення між сторонами.

Предметом даного позову є стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових/великогабаритних транспортних засобів у розмірі 8 444, 39 грн, яка нарахована в зв`язку з порушенням порядку проїзду великовагових/великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування.

Позивач зазначає, що відповідачем здійснено оплату за проїзд, що підтверджується платіжною інструкцією № 24962-0081 від 11.06.2021, проте всупереч п.311 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. №879 (далі - порядок) відповідачем не повідомлено позивача про здійснення оплати, а здійснено таке повідомлення лише після відкриття провадження в даній справі.

Згідно із п.26порядку (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету.

Відповідно до п.311 порядку (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Також позивачем у листі за вих. № 39581/3.1/24-21 від 26.05.2021 із розрахунком плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових/великогабаритних транспортного засобу зазначено про необхідність оплати штрафу на рахунок Головного управління Державної Казначейської Служби України у Запорізькій області та про необхідність повідомлення про здійснення оплати за проїзд територіальний орган Укртрансбезпеки за електронною адресою .

Відповідач у відзиві визнає факт отримання даного лиса та зазначає, що на його виконання відповідачем здійснена плата за проїзд на рахунок Головного управління Державної Казначейської Служби України у Запорізькій області, що підтверджується платіжною інструкцією № від 11.06.2021, про що 15.06.2021 повідомлено територіальний орган Укртрансбезпеки за електронною адресою .

Суд не бере до уваги посилання відповідача щодо повідомлення територіального органу Укртрансбезпеки про здійснення оплати за проїзд у розмірі 8 537, 55 грн саме 15.06.2021 за електронною адресою , оскільки матеріали справи не містять доказів такого повідомлення та відповідачем, у порядку, передбаченому ГПК України, суду таких доказів не надано.

Щодо посилання відповідача на повідомлення позивача про здійснення оплати за проїзд за електронною адресою 12.01.2024, суд зазначає таке.

Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Суд може розглядати електронне листування між особами у месенджері (як і будь-яке інше листування) як доказ у справі лише в тому випадку, якщо воно дає можливість суду встановити авторів цього листування та його зміст. Відповідні висновки щодо належності та допустимості таких доказів, а також обсяг обставин, які можливо встановити за їх допомогою, суд робить у кожному конкретному випадку із врахуванням всіх обставин справи за своїм внутрішнім переконанням. Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 у справі № 916/3027/21.

За приписами статті 11 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ вважається одержаним адресатом з часу надходження авторові повідомлення в електронній формі від адресата про одержання цього електронного документа автора, якщо інше не передбачено законодавством або попередньою домовленістю між суб`єктами електронного документообігу. Якщо попередньою домовленістю між суб`єктами електронного документообігу не визначено порядок підтвердження факту одержання електронного документа, таке підтвердження може бути здійснено в будь-якому порядку автоматизованим чи іншим способом в електронній формі або у формі документа на папері. Зазначене підтвердження повинно містити дані про факт і час одержання електронного документа та про відправника цього підтвердження. У разі ненадходження до автора підтвердження про факт одержання цього електронного документа вважається, що електронний документ не одержано адресатом.

Так, будь-якого підтвердження, як це визначено статтею 11 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», отримання адресатом електронного листа з повідомленням про оплату саме 12.01.2024 відповідачем суду не надано.

Крім того із роздруківки скріншота електронної пошти, яку долучено відповідачем до відзиву, як підтвердження направлення електронного листа про здійснення оплати саме 12.01.2024, неможливо встановити який саме файл знаходиться у вкладенні до цього електронного листа, також відповідачем не надано доказів підписання листа ЕЦП.

Враховуючи викладене вище, суд критично оцінує посилання відповідача про повідомлення позивача про здійснення оплати саме 12.01.2023.

Суд зазначає, що позивач звернувся з даним позовом до суду 29.12.2023, що підтверджується поштовим відправленням № 866.

У додаткових поясненнях позивач посилається на те, що на момент звернення до суду територіальний орган Укртрансбезпеки не був повідомлений про здійснення відповідачем оплати за проїзд, відповідач повідомив позивача по здійснення такої оплати лише 15.01.2024.

Суд звертає увагу, що плата за проїзд у даному випадку спрямовувалась до державного бюджету та здійснювалась на рахунок Головного управління Державної Казначейської Служби України у Запорізькій області, а тому суд приходить до висновку, що позивач не міг самостійно відслідкувати здійснення відповідачем такої оплати.

Крім цього, пунктом 311 порядку (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) на перевізника покладено обов`язок здійснити повідомлення територіального органу Укртрансбезпеки про здійснення оплати.

Отже, відповідач всупереч вимогам п.311 порядку (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не повідомив територіальний орган Укртрансбезпеки про здійснення оплати за проїзд на рахунок Головного управління Державної Казначейської Служби України у Запорізькій області, а здійснив таке повідомлення про оплату лише після звернення позивача із даним позовом до суду.

З огляду на наведене вище, оскільки на момент розгляду даної справи предмет спору припинив своє існування, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі згідно із п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України.

Суд звертає увагу позивача на наслідки закриття провадження в справі, вказані в ч.3 ст.231 Господарського процесуального кодексу України, зокрема у випадках закриття провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Позивач просить суд повернути (стягнути) сплачений судовий збір за подання даної позовної заяви відповідно до платіжної інструкції № 4389 від 24.11.2023 в розмірі 2 684, 00 грн.

За приписами ч.4 ст.231 Господарського процесуального кодексу України про закриття провадження в справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Позивачем сплачено 2 684, 00 грн судового збору за подання даного позову, що підтверджується платіжною інструкцією № 4389 від 24.11.2023, який зарахований до спеціального фонду державного бюджету України, що підтверджується випискою наявною в матеріалах справи.

Згідно ч.3 ст.130 Господарського процесуального кодексу України в разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Отже, оскільки відповідачем всупереч вимогам п.311 порядку (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не повідомлено про здійснення оплати за проїзд, а здійснено таке повідомлення лише після пред`явлення позову позивачем до суду, то відповідно до ст.130 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.130, 231, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження в справі № 911/31/24 за позовом Державної служби України з безпеки на транспорті до Приватного акціонерного товариства "МХП" про стягнення 8 444, 39 грн.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "МХП" (08800, Київська обл., Обухівський р-н, місто Миронівка, вулиця Елеваторна, будинок 1, ідентифікаційний код 25412361) на користь Державної служби України з безпеки на транспорті (03150, місто Київ, вулиця Антоновича, будинок 51, ідентифікаційний код 39816845) 2 684 (дві тисячі шістот вісімдесят чотири) грн 00 коп. судового збору

3) Ухвала набирає законної сили 06.02.2024 та відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження" є виконавчим документом зі строком пред`явлення до виконання до 06.02.2027.

4) Стягувачем за даною ухвалою є Державна служба України з безпеки на транспорті (03150, місто Київ, вулиця Антоновича, будинок 51, ідентифікаційний код 39816845).

5) Боржником за даною ухвалою є Приватне акціонерне товариство "МХП" (08800, Київська обл., Обухівський р-н, місто Миронівка, вулиця Елеваторна, будинок 1, ідентифікаційний код 25412361)

6) Ухвала набирає законної сили 06.02.2023 та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя В.М. Антонова