ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2024 р. Справа№ 925/1248/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Тарасенко К.В.

Кравчука Г.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області

на рішення Господарського суду Черкаської області

від 21.02.2023

у справі № 925/1248/22 (суддя Васянович А.В.)

за позовом Черкаського міського центру зайнятості

до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області

за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: 1. Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області

2. ОСОБА_1

про стягнення 82 397 грн 43 коп.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Черкаської області звернувся з позовом Черкаський міський центр зайнятості до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про стягнення з відповідача 82 397 грн. 43 коп., шкоди завданої позивачу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що внаслідок протиправної відмови відповідачем у призначенні пенсії громадянину ОСОБА_1 позивач за період з 08 жовтня 2021 року по 20 червня 2022 року сплатив останньому 82 397 грн. 43 коп. в якості допомоги по безробіттю.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 21.02.2023 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь Черкаського міського центру зайнятості 82 397 грн 43 коп. шкоди та 2 481 грн 00 коп. судового збору.

Судове рішення мотивовано тим, що внаслідок неправомірних дій, спричинених протиправним рішенням відповідача, громадянин ОСОБА_1 своєчасно не отримав пенсійного забезпечення, що, у свою чергу, призвело до безпідставного нарахування та виплати гр. ОСОБА_1 допомоги по безробіттю за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття починаючи з 8 жовтня 2021 року, тому виплачені Центром зайнятості кошти є збитками позивача, які відповідач відповідно до приписів статті 1166 Цивільного кодексу України та статті 107 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" зобов`язаний відшкодувати позивачу.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Головнеуправління Пенсійного фонду України в Черкаській області звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 21.02.2023 у справі №925/1248/22 та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення ухвалене судом з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального права. При цьому скаржник стверджував, що відповідач перебував у спірних правовідносинах з ОСОБА_1 , які регулюються пенсійним законодавством та виконало у повному обсязі, в порядку, встановленому судовим рішенням по справі №580/1092/22, та в межах повноважень, покладені судом зобов`язання щодо ОСОБА_1 , оскільки виплату заборгованості, що утворилась за результатами виконання рішення суду, за період з 08.10.2021 по 31.05.2022, було проведено на рахунок ОСОБА_1 10.06.2022. Також скаржник зазначив, що в діях ОСОБА_1 вбачається умисне невиконання його обов`язків та зловживання ними, тому стягнення неправомірно отриманих державних виплат, повинно здійснюватись з ОСОБА_1 . Крім того, апелянт зазначив, що позивачем не надано доказів того, що такі витрати є збитками чи майновою шкодою в розумінні статей 22, 1166 ЦК України, спричиненою внаслідок протиправних дій чи бездіяності Головного управління.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.03.2023 апеляційну скаргу у справі №925/1248/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Коробенко Г.П., судді: ОСОБА_2., Тищенко О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.03.2023 витребувано матеріали справи з суду першої інстанції та відкладено вирішення питання щодо подальшого руху справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.04.2023 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Господарського суду Черкаської області від 21.03.2023 у справі № 925/1248/22 залишенобез руху, надано скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Відповідачем подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 23.05.2023, у зв`язку з перебуванням судді Тищенко О.В. у відрядженні, призначено повторний автоматизований розподіл справи №925/1248/22.

Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.05.2023, справу №925/1248/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: Коробенко Г.П. (головуючий), судді: Кравчук Г.А., ОСОБА_2.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.05.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Господарського суду Черкаської області від 21.03.2023 у справі № 925/1248/22. Апеляційний перегляд оскаржуваного рішення підлягає здійсненню без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

На адресу суду 05.06.2023 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив доводи викладені в ній та просив апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Черкаської області від 21.02.2023 - без змін.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 07.08.2023, у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_2 у відставку, призначено повторний автоматизований розподіл справи №925/1248/22.

Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.08.2023, справу №925/1248/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: Коробенко Г.П. (головуючий), судді: Тарасенко К.В., Кравчук Г.А.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні чи скасуванню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи слідує та встановлено судом, що 20 вересня 2021 року громадянин ОСОБА_1 звернувся до Черкаського міського центру зайнятості по питанню сприяння у працевлаштуванні.

Наказом Черкаського міського центру зайнятості №НТ210920 від 20 вересня 2021 року громадянину ОСОБА_1 на підставі поданих заяв, було надано статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю у відповідності до ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення" та ч. 1, 3, 4 ст. 22, ч. 1 ст. 23 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Судом встановлено, що 8 жовтня 2021 року громадянин ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаської області із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаської області № 64 від 13 жовтня 2021 року громадянину ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні його заяви про призначення пенсії.

Не погодившись з прийнятим рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаської області гр. ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Черкаського окружного адміністративного суду.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 14 березня 2022 року у справі №580/1092/22 позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаської області від 13 жовтня 2021 року № 64 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пільгової пенсії за віком за списком №1.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаської області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 , що дає право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 періоди його роботи на ВАТ "Черкаське хімволокно" в прядильному цеху №2 електровертенщиком електроверетенної майстерні з 29 грудня 1994 року по 13 січня 2000 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08 жовтня 2021 року про призначення пільгової пенсії за віком за Списком №1 відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

В подальшому громадянин ОСОБА_1 звернувся із заявою до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області ЦМУЮ (м. Київ) про відкриття виконавчого провадження, яке було відкрите постановою головного державного виконавця Горбатюк В.П. від 5 травня 2022 року.

За твердженням позивача, на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року №136 "Про затвердження Порядку здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування", Черкаським міським центром зайнятості було проведено верифікацію доходів громадянина ОСОБА_1 за період його перебування на обліку в Черкаському міському центрі зайнятості в статусі безробітного та в період отримання допомоги по безробіттю.

Даними верифікації позивачем було встановлено, що громадянин ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області як отримувач пенсії за віком з 8 жовтня 2021 року.

Позивач направив запит до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаської області щодо обставин призначення пенсії та запросив своїм листом громадянина ОСОБА_1 з`явитись до Черкаського міського центру зайнятості для надання пояснень.

Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаської області надати запитувану інформацію відмовилось.У свою чергу громадянин ОСОБА_1 з`явився до Черкаського міського центру зайнятості та надав лист Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 01 серпня 2022 року, яким відповідач повідомив його про виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду, копію рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 березня 2022 року по справі № 580/1092/22 та постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області ЦМУЮ (м. Київ) про відкриття виконавчого провадження від 05 травня 2022 року.

Наказом Черкаського міського центру №НТ 220620 від 20 червня 2022 року було припинено реєстрацію як безробітного громадянина ОСОБА_1 у зв`язку з поданням ним письмової заяви про припинення реєстрації з 20 червня 2022 року.

За період перебування на обліку в статусі безробітного громадянину ОСОБА_1 з 20 вересня 2021 року по 20 червня 2022 року було нараховано та виплачено допомоги по безробіттю на загальну суму 88 035 грн 40 коп.

Предметом заявлених центром зайнятості позовних вимог у межах даної справи є вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про стягнення шкоди завданої позивачу в розмірі 82 397 грн. 43 коп., яка є сумою виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг громадянину ОСОБА_1 , у зв`язку з неправомірними діями відповідача у вигляді несвоєчасного призначення пенсії громадянину ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди передбачені у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно статті 1173 ЦК України шкода завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Таким чином, на відміну від загальної норми статті 1166 ЦК України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправної поведінки, наявності шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вини заподіювача шкоди), спеціальна норма статті 1173 ЦК України передбачає відшкодування шкоди незалежно від вини державного органу та його посадової або службової особи.

Відповідно до частини 1 статті 107 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов`язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

Таким чином, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох елементів цивільного правопорушення: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих елементів має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Суб`єктами відповідальності, відповідно до статті 1173 ЦК України є органи державної влади або місцевого самоврядування.

Згідно статті 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

Відповідно до пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Згідно пунктом 7 зазначеного Положення Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

З огляду на викладене Пенсійний фонд є органом виконавчої влади, тобто суб`єктом відповідальності в розумінні статті 1173 ЦК України.

Матеріалами справи підтверджується факт вчинення відповідачем неправомірних дій, спричинених протиправним рішенням Головного управління ПФУ в Черкаській області, що встановлено судом у рішенні Черкаського окружного адміністративного суду від 14.03.2022 у справі №580/1092/22, внаслідок чого громадянин ОСОБА_1 своєчасно не отримав пенсійного забезпечення, яке йому гарантовано чинним законодавством, що, у свою чергу, надало йому можливість стати на облік до центру зайнятості та отримувати допомогу як безробітній особі, яка не має будь-яких доходів за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, чим було завдано шкоди останньому.

Згідно з частиною 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, обставини протиправної поведінки відповідача у даній справі, яка виявилась у безпідставній та незаконній відмові в призначенні гр. ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, є встановленими та не підлягають доведенню.

Відповідно до частин 1, 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про зайнятість населення", безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про зайнятість населення", безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України "Про зайнятість населення", відносини у сфері зайнятості населення регулюються Конституцією України, цим Законом, Кодексом законів про працю України, Господарським та Цивільним кодексами України, Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", іншими актами законодавства.

Особи працездатного віку - особи віком від 16 років, які не досягли встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку (п. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про зайнятість населення").

За норами п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення", статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема за віком, на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Статус зареєстрованого безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам у день подання ними особистої заяви про надання статусу зареєстрованого безробітного до будь-якого обраного ними територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від наявності або відсутності у таких осіб задекларованого та зареєстрованого місця проживання (перебування) (ч. 2 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення").

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Згідно з п. 2, п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", суб`єкти страхування на випадок безробіття - застраховані особи, а у випадках, передбачених цим Законом, також члени їх сімей та інші особи, страхувальники та страховик; страховик - Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі припинення реєстрації безробітного відповідно до статті 45 Закону України "Про зайнятість населення".

Таким чином, виплата допомоги по безробіттю здійснювалася позивачем не добровільно, а на виконання вимог Закону України "Про зайнятість населення".

Виходячи з наведених вище положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" здійснені позивачем виплати допомоги по безробіттю за рахунок коштів Фонду особі, якій призначено пенсію, є додатковими витратами позивача, оскільки така виплата допомоги по безробіттю не здійснювалася б позивачем у випадку своєчасного призначення та виплати пенсії гр. ОСОБА_1 .

Внаслідок неправомірних дій відповідача гр. ОСОБА_1 своєчасно не отримав призначення пенсійного забезпечення, яке йому гарантовано чинним законодавством, а Центр зайнятості безпідставно здійснив йому виплату допомоги по безробіттю, як особі, яка не має будь-яких доходів, за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, що свідчить про наявність причинно-наслідкового зв`язку між незаконними діями Пенсійного фонду та понесеними позивачем збитками.

Встановивши зазначені вище обставини, місцевий дійшов правильного висновку про покладення на відповідача обов`язку відшкодувати позивачу понесені ним збитки.

Аналогічна правова позиція щодо застосування приписів статей 1166 та 1173 ЦК України та статті 107 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у подібних правовідносинах, викладена в постанові Верховного Суду від 13.02.2018 у справі № 915/282/17.

Доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі про порушення судом першої інстанції приписів статті 1166 ЦК України та про відсутність його вини у понесенні збитків позивачем, спростовуються вищевикладеним, а тому відхиляються колегією суддів, як безпідставні.

Щодо тверджень скаржника про те, що виплату заборгованості, що утворилася за результатами виконання рішення суду, за період з 08.10.2021 до 31.05.2022, було проведено на рахунок ОСОБА_1 10.06.2022, то вони відхиляються колегією суддів, оскільки докавзів у підтвердження вказаних обставин до матеріалів справи не долучено.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що відповідач своїми неправомірними діями завдав позивачу матеріальну шкоду в розмірі отриманої громадянином ОСОБА_1 допомоги по безробіттю у розмірі 82 397 грн 43 коп., тому вимоги Черкаського міського центру зайнятості про стягнення з відповідача 82 397 грн 43 коп. збитків підлягають задоволенню.

Викладені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області.

Відповідно до ст.ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів погоджується із здійсненим судом першої інстанції розподілом судових витрат.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги відповідно до статті 129 ГПК України покладається судом на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 255, 267-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Черкаської області від 21.02.2023 у справі №925/1248/22 залишити без змін.

Матеріали справи №925/1248/22 повернути Господарському суду Черкаської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст судового рішення складено та підписано 06.02.2024 після виходу з відпустки головуючого судді Коробенка Г.П. та виходу з лікарняного судді Кравчука Г.А.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді К.В. Тарасенко

Г.А. Кравчук