ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року м. ОдесаСправа № 916/177/17(916/521/23)

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богатиря К.В.

суддів: Поліщук Л.В., Ярош А.І.

секретар судового засідання Герасименко Ю.С.

за участю представників сторін у справі:

Від Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «Аквавінтекс» - адвокат Носенко І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «Аквавінтекс»

на рішення Господарського суду Одеської області від 21.09.2023

по справі №916/177/17 (916/521/23)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «Аквавінтекс» до відповідача Головного управління ДПС в Одеській області

про визнання протиправним та скасування рішення

в межах справи про банкрутство по справі № 916/177/17

за заявою боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «Аквавінтекс»

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИВ

Описова частина.

07.02.2017 ухвалою Господарського суду Одеської області порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «Аквавінтекс», введено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «Аквавінтекс».

17.11.2022 ТОВ «СП «Аквавінтекс» отримано рішення ГУ ДПС в Одеській області № 377/15-32-13-02-39 від 09.11.2022 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу.

09.02.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «АКВАВІНТЕКС» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до відповідача Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ДПС в Одеській області №377/15-32-13-02-39 від 09.11.2022 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 21.09.2023 в задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «АКВАВІНТЕКС» до відповідача Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення відмовлено.

Приймаючи дане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що рішення про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу було прийнято після відкриття провадження у справі про банкрутство, а саме 09.11.2022р., та сам податковий борг виник після відкриття провадження, суд приходить до висновку, що вимоги ГУ ДПС в Одеській області є поточними і на них не розповсюджується дія мораторію.

Частиною 5 статті 41 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що стягнення грошових коштів за вимогами кредиторів за зобов`язаннями, на які не поширюється дія мораторію, крім випадків, передбачених статтею 94 цього Кодексу, провадиться з рахунку боржника в установі банку, небанківському надавачу платіжних послуг або з електронного гаманця боржника в емітенті електронних грошей, а також контроль за такими стягненнями здійснює арбітражний керуючий. Тому, вказані положення ст. 41 Кодексу не обмежують стягнення коштів з боржника на поточні вимоги кредиторів.

Суд першої інстанції вказав, що сам по собі податковий борг виник виключно за наслідком подання платником податків своєї звітності, тобто самостійно позивач декларував показники податкової звітності, які є обов`язковими до сплати.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що відсутні передбачені законом підстави для визнання протиправним та скасування рішення ГУ ДПС в Одеській області № 377/15-32-13-02-39 від 09.11.2022.

Аргументи учасників справи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «Аквавінтекс» на рішення Господарського суду Одеської області від 21.09.2023 по справі №916/177/17 (916/521/23).

Апелянт зазначає, що станом на 09.11.2022 у ТОВ «СП «АКВАВІНТЕКС» відсутній податковий борг із акцизного податку, який не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, а відповідно у ГУ ДПС в Одеській області були відсутні правові підстави для прийняття рішення № 377/15-32-13-02-39 від 09.11.2022 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу.

Апелянт вказав, що станом на дату виникнення податкового боргу, зазначеному у супровідному листі ГУ ДПС в Одеській області за вих. № 25758/6/15-32-13-02-06 від 09.11.2022 та наявність якого слугувала підставою для прийняття оскаржуваного рішення ГУ ДПС в Одеській області № 377/15-32-13-02-39 від 09.11.2022 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу, діяла редакція ПК України, у п. 95.5 ст. 95 якої обов`язковою умовою для прийняття рішення про стягнення коштів платника податків була умова, що податковий борг перевищує 5 мільйонів гривень, яка відсутня у редакції п. 95.5 ст. 95 ПК України, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення.

Апелянт зазначає, що враховуючи приписи ст. 58 Конституції України та необхідність використання тієї редакції п. 95.5 ст. 95 ПК України, яка діяла на момент, коли вказаний податковий борг виник (настав), у ГУ ДПС в Одеській області не було правових підстав для прийняття рішення № 377/15-32-13-02-39 від 09.11.2022 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу, так як податковий борг не перевищував 5 мільйонів гривень.

Окрім того, апелянт вказує, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів в силу положень ч. 3 ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» забороняється стягнення коштів за рахунок готівки за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу.

Боржник зазначив, що стягнення грошових коштів за вимогами кредиторів за зобов`язаннями, на які не поширюється дія мораторію, провадиться з рахунку боржника в установі банку. Контроль за такими стягненнями здійснює арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор). Однак ГУ ДПС вживаються заходи щодо стягнення податкового боргу із ТОВ «СП «Аквавінтекс» без погодження з розпорядника майном ТОВ «СП «Аквавінтекс» - арбітражним керуючим Юрченком Володимиром Ярославовичем, на підставі рішення ГУ ДПС в Одеській області № 377/15-32-13-02-39 від 09.11.2022.

Позивач послався на те, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.11.2019 по справі № 420/6178/18 було встановлено, що Одеським управлінням Офісу великих платників податків ДФС на підставі рішення Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС № 2/28-10-49-18 від 24.09.2018 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу неправомірно здійснювалось нарахування ТОВ «СП «Аквавінтекс» пені на податковий борг минулих років, зокрема 23.02.2017 здійснено нарахування пені на борг минулих років по Декларації акцизного податку № від 22.08.2016, 25.04.2017 здійснено нарахування пені на борг минулих років по Декларації акцизного податку № від 16.09.2016. При цьому, жодних перерахунків поточного податкового боргу з урахування висновків за змістом постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.11.2019 по справі № 420/6178/18, Одеським управлінням Офісу великих платників податків ДФС та в подальшому ГУ ДПС в Одеській області зроблено не було.

Позивач також зазначає, що спірне рішення ГУ ДПС в Одеській області № 377/15-32-13-02-39 від 09.11.2022 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу не містить розміру податкового боргу позивача, що підлягає стягненню та періоду його виникнення, що свідчить про необґрунтованість прийнятого рішення.

Керуючись викладеним вище, апелянт просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 21.09.2023 по справі 916/177/17(916/521/23) та прийняти нове рішення, яким позовну заяву задовольнити, визнати протиправними та скасувати рішення ГУ ДПС в Одеській області № 377/15-32-13-02-39 від 09.11.2022 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу.

Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №916/177/17 (916/521/23) було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Богатир К.В., судді Поліщук Л.В., Ярош А.І. що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.10.2023.

На момент надходження апеляційної скарги, матеріали справи №916/177/17 (916/521/23) на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.10.2023 відкладено вирішення питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «Аквавінтекс» на рішення Господарського суду Одеської області від 21.09.2023 по справі №916/177/17 (916/521/23) до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали справи №916/177/17 (916/521/23) на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №916/177/17 (916/521/23).

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.11.2023, окрім іншого, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «Аквавінтекс» на рішення Господарського суду Одеської області від 21.09.2023 по справі №916/177/17 (916/521/23); встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 04.12.2023; призначено справу № 916/177/17 (916/521/23) до розгляду на 21 грудня 2023 року о 12:00.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.12.2023 вирішено справу №916/177/17 (916/521/23) розглянути у розумний строк відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; повідомлено учасників справи про оголошену перерву у судовому засіданні по справі №916/177/17 (916/521/23) до 01.02.2024 о 12:00 год; встановлено, що засідання відбудеться у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду за адресою: місто Одеса, проспект Шевченка, 29, в залі засідань № 7, 3-й поверх; явка представників учасників у справі не визнавалася обов`язковою; роз`яснено учасникам судового провадження їх право подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами; роз`яснено учасникам судового провадження їх право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у тому числі із застосуванням власних технічних засобів.

01.02.2024 у судовому засіданні прийняв участь представник апелянта адвокат Носенко І.П.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце його проведення повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Як вбачається з матеріалів справи, копія ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.12.2023, якою повідомлено учасників справи про оголошену перерву у судовому засіданні по справі №916/177/17 (916/521/23) до 01.02.2024 о 12:00 год, була отримана в електронному кабінеті Головним управлінням ДПС в Одеській області - 21.12.2023.

31.01.2024 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання апелянта про відкладення судового хасідання, яке обґрунтовано тим, що представник позивача 09.01.2024 звернувся до ГУ ДПС в Одеській області з метою отримання додаткових доказів по справі, однак відповідь на даний запит не була отримана.

Колегія суддів відмовила у задоволенні даного клопотання ухвалою у протокольній формі з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 11 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

У даному випадку представник позивача з`явився у судове засідання, однак клопотав про його відкладення у зв`язку з необхідністю додаткового часу для отримання відповіді на адвокатський запит. В той же час, апелянт жодним чином не обгрунтував підстав неможливості звернення з таким адвокатським запитом раніше.

Таким чином, наведені позивачем підстави для відкладення розгляду справи були визнані судом неповажними, що свідчить про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.

Явка представників сторін у судове засідання, призначене на 01.02.2024, не визнавалась апеляційним господарським судом обов`язковою, про наявність у сторін доказів, які відсутні у матеріалах справи та без дослідження яких неможливо розглянути апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «Аквавінтекс» на рішення Господарського суду Одеської області від 21.09.2023 по справі №916/177/17 (916/521/23), до суду не повідомлялося.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в даному судовому засіданні повинен відбутися розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «Аквавінтекс» на рішення Господарського суду Одеської області від 21.09.2023 по справі №916/177/17 (916/521/23) по суті, не дивлячись на відсутність представника відповідача, повідомленого про судове засідання належним чином. Відсутність зазначеного представника у даному випадку не повинно заважати здійсненню правосуддя.

31.01.2024 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання апелянта про долучення доказів.

Колегія суддів залишила дане клопотання без розгляду ухвалою у протокольній формі з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, п. 6,7 ч. 2 ст. 258 ГПК України апеляційна скарга подається у письмовій формі. В апеляційній скарзі мають бути зазначені нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції; клопотання особи, яка подала скаргу.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Тобто, усі докази, які не були подані до суду першої інстанції, подаються разом з клопотанням про їх прийняття одночасно із подачею апеляційної скарги та в межах строку для її подачі, встановленого ГПК України. Апелянт пропустив вказаний строк на подачу клопотання про прийняття додаткових доказів, із клопотанням про поновлення встановленого законом строку не звертався.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.11.2023, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 04.12.2023. Копія даної ухвали була отримана позивачем 10.11.2023 до електронного кабінету.

Відповідно до ч. 2 ст. 119 ГПК України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Апелянт надав клопотання про долучення доказів з пропуском встановленого судом строку, однак не клопотав про продовження такого строку до його закінчення.

Відповідно до ч. 2 ст. 118 ГПК України заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «Аквавінтекс» про долучення доказів було подано з пропуском строків, а отже підлягає залишенню без розгляду.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.02.2017 порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «Аквавінтекс», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: заборонено стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; заборонено виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо; введено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «Аквавінтекс»; розпорядником майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «Аквавінтекс» призначено арбітражного керуючого Ковальчука Миколу Миколайовича.

17.11.2022 ТОВ «СП «Аквавінтекс» отримано рішення ГУ ДПС в Одеській області №377/15-32-13-02-39 від 09.11.2022 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу.

Супровідним листом ГУ ДПС в Одеській області за вих. № 25758/6/15-32-13-02-06 від 09.11.2022 зазначено, що згідно інформаційно-комунікаційної системи ДПС станом на 01.11.2022 по ТОВ «СП «Аквавінтекс» рахується податковий борг у загальній сумі 1 760 266,59 грн, в т.ч.:

- по податку на додану вартість (ККДБ 14010100) у сумі 337 781,97 грн.;

- по акцизному податку (ККДБ 14020300) у сумі 1 422 484,62 грн., який виник у результаті несплати грошових зобов`язань та/або пені, визначених платником податків у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках, що подаються контролюючому органу в установлені Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами та доповненнями строки та не сплачений протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати.

Мотивувальна частина.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 ст. 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню, виходячи з таких підстав.

Згідно ч. 1-3 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію. Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу державної виконавчої служби, приватному виконавцю, у якого перебуває виконавче провадження на виконанні.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

У відповідності до ч. 5 ст. 41 Кодексу, дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів, виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, повернення невикористаних та своєчасно неповернутих коштів загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян, виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

Частиною 5 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що стягнення грошових коштів за вимогами кредиторів за зобов`язаннями, на які не поширюється дія мораторію, крім випадків, передбачених статтею 94 цього Кодексу, провадиться з рахунку боржника в установі банку, небанківському надавачу платіжних послуг або з електронного гаманця боржника в емітенті електронних грошей, а також контроль за такими стягненнями здійснює арбітражний керуючий. Тому, вказані положення ст. 41 Кодексу не обмежують стягнення коштів з боржника на поточні вимоги кредиторів.

Беручи до уваги ці положення КУзПБ, можна дійти висновку, що поточні кредитори можуть здійснювати стягнення з боржників боргу, на який не поширюється дія мораторію на задоволення вимог кредиторів. Якщо стягнення здійснюється з рахунків боржника в установах банку, то контролювати цей процес має розпорядник майна.

Враховуючи те, що рішення про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу було прийнято після відкриття провадження у справі про банкрутство, а саме 09.11.2022, та сам податковий борг виник після відкриття провадження, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги ГУ ДПС в Одеській області є поточними і на них не розповсюджується дія мораторію.

Відповідно до п. 95.5 ст. 95 ПК України (в редакції від 28.10.2022, чинній на момент прийняття рішення ГУ ДПС в Одеській області №377/15-32-13-02-39 від 09.11.2022) у разі якщо податковий борг виник у результаті несплати грошових зобов`язань та/або пені, визначених платником податків у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках, що подаються контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків такого платника у банках здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, за умови якщо такий податковий борг не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутності/наявності у меншій сумі непогашеного зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, та/або бюджетного відшкодування податку на додану вартість. У разі наявності непогашеного зобов`язання держави перед платником податків у сумі, що є меншою за суму податкового боргу, ця норма застосовується в межах різниці між сумою податкового боргу та сумою зобов`язання держави.

У таких випадках рішення про стягнення коштів з рахунків такого платника податків у банках є вимогою стягувача до боржника, що підлягає негайному та обов`язковому виконанню шляхом ініціювання переказу у платіжній системі за правилами відповідної платіжної системи. Рішення про стягнення готівкових коштів вручається такому платнику податків і є підставою для стягнення.

Отже, основною умовою для застосування позасудової процедури стягнення є виникнення податкового боргу в результаті несплати платником податків самостійно задекларованих грошових (податкових) зобов`язань, які є узгодженими, не підлягають оскарженню та повинні бути самостійно сплаченими платником або погашеними за допомогою органу стягнення.

Керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення про стягнення коштів в рахунок погашення податкового боргу за таких умов:

- податковий борг виник в результаті несплати самостійно задекларованих платником податків сум (без обмежень по сумі),

- не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженого грошового зобов`язання,

- відсутності/наявності у меншій сумі непогашеного зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, та/або бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

У разі наявності непогашеного зобов`язання держави перед платником податків у сумі, що є меншою за суму податкового боргу, рішення про стягнення коштів в рахунок погашення податкового боргу приймається керівником (його заступником або уповноваженою особа) контролюючого органу в межах різниці між сумою податкового боргу та сумою зобов`язання держави.

Таким чином безпідставним є посилання апелянта, що ГУ ДПС в Одеській області при прийнятті оскаржуваного рішення помилково застосовано норми п. 95.5 ст. 95 ПК України, в редакції чинній на момент прийняття рішення, а не на момент виникнення податкового боргу, коли було передбачено, що податковий борг має перевищувати 5 мільйонів для прийняття рішення про стягнення, адже норми закону діють на момент винесення податкового рішення.

Супровідним листом ГУ ДПС в Одеській області за вих. № 25758/6/15-32-13-02-06 від 09.11.2022 зазначено, що згідно інформаційно-комунікаційної системи ДПС станом на 01.11.2022 по ТОВ «СП «Аквавінтекс» рахується податковий борг у загальній сумі 1 760 266,59 грн, в т.ч.:

- по податку на додану вартість (ККДБ 14010100) у сумі 337 781,97 грн.;

- по акцизному податку (ККДБ 14020300) у сумі 1 422 484,62 грн., який виник у результаті несплати грошових зобов`язань та/або пені, визначених платником податків у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках, що подаються контролюючому органу в установлені Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами та доповненнями строки та не сплачений протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати.

Борг виник до 26.11.2021 та станом на 23.02.2022 вважається не сплаченим протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати.

Пунктом 54.1. ст. 54 ПК України передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п. 56.11. ст. 56 ПК України не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Згідно п. 57.1. ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 87.9. ст. 87 ПК України врегульовано, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Існування у нього податкового підтверджує і сам апелянт. Зокрема, ним було надано бухгалтерську довідку вих.№170 від 18.11.2022 (т.1 а.с. 90) в якій наведено інформацію щодо заборгованості ТОВ «СП «Аквавінтекс» по акцизному податку та податку на додану вартість.

З даної довідки вбачається, що позивачем було зареєстровано податкових декларацій за період з 10.09.2021 по 18.10.2022 на загальну суму 16 489 469,00 грн. Тобто саме така сума податкових зобов`язань була визнана апелянтом. У вказаній довідці за підписом директора та головного бухгалтера ТОВ «СП «Аквавінтекс» було зазначено, що позивачем було погашено податкових зобов`язань з акцизного податку на загальну суму 13 806 309,00 грн. Загальний залишок непогашеної податкової заборгованості за податковими накладними, які датуються з 10.09.2021 по 18.10.2022, становить 2 683160,00 грн.

В той же час, відповідно до фактично наданих позивачем платіжних доручень за період з 30.11.2021 по 28.10.2022, ТОВ «СП «Аквавінтекс» сплатило акцизного податку на загальну суму 12 265 969,00 грн. Тобто сума податкового боргу зі сплати лише акцизного податку складає 4 223 500,00 грн (16 489 469,00 грн - 12 265 969,00 грн), в тому числі 590 623,00 грн простроченого понад 90 днів. І дані щодо наявності такої суми заборгованості підтверджується саме з відомостей, наданих позивачем.

Посилання апелянта на відсутність у нього поточної заборгованості перед ГУ ДПС в Одеській області у зв`язку з тим, що сплачені ним кошти направлялася податковою на погашення боргів попередніх періодів, у тому числі і пені, повністю спростовуються наданою самим же позивачем довідкою вих.№170 від 18.11.2022.

Посилання апелянта на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.11.2019 по справі № 420/6178/18 не приймається колегією суддів до уваги, оскільки, як було встановлено вище, податковий борг у нього сформувався вже після винесення даної постанови на підставі зареєстрованих ним податкових декларацій.

Враховуючи дані обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у відповідача підстав для прийняття рішення №377/15-32-13-02-39 від 09.11.2022 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу.

Посилання апелянта на те, що ГУ ДПС вживаються заходи щодо стягнення податкового боргу із ТОВ «СП «Аквавінтекс» без погодження з розпорядника майном ТОВ «СП «Аквавінтекс» - арбітражним керуючим Юрченком Володимиром Ярославовичем, на підставі рішення ГУ ДПС в Одеській області № 377/15-32-13-02-39 від 09.11.2022, не приймаються колегією суддів до уваги з огляду на наступне.

Як було зазначено вище, частиною 5 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що стягнення грошових коштів за вимогами кредиторів за зобов`язаннями, на які не поширюється дія мораторію, крім випадків, передбачених статтею 94 цього Кодексу, провадиться з рахунку боржника в установі банку, небанківському надавачу платіжних послуг або з електронного гаманця боржника в емітенті електронних грошей, а також контроль за такими стягненнями здійснює арбітражний керуючий.

Таким чином, здійснення контролю щодо стягнення грошових коштів за зобов`язаннями, на які не поширюється дія мораторію, є обов`язком арбітражного керуючого, а не ГУ ДПС в Одеській області. При цьому, здійснення контролю не означає надання арбітражним керуючим погодження податковому органу.

В свою чергу відповідач повідомив про прийняття рішення про стягнення таких коштів, а отже розпорядник майна може вчиняти дії з контролю за їх стягненням.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність передбачених законом підстав для визнання протиправним та скасування рішення ГУ ДПС в Одеській області № 377/15-32-13-02-39 від 09.11.2022, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Інші доводи апеляційної скарги також жодним чином не спростовують висновків, до яких дійшла колегія суддів та не доводять неправильність чи незаконність рішення, прийнятого судом першої інстанції.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Висновки суду апеляційної інстанції.

Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Будь-яких підстав для скасування рішення Господарського суду Одеської області від 21.09.2023 по справі №916/177/17 (916/521/23) за результатами його апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено.

За вказаних обставин оскаржуване рішення Господарського суду Одеської області від 21.09.2023 по справі №916/177/17 (916/521/23) підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на апелянта.

Керуючись статтями 269-271, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «Аквавінтекс» на рішення Господарського суду Одеської області від 21.09.2023 по справі №916/177/17 (916/521/23) залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 21.09.2023 по справі №916/177/17 (916/521/23) залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 06.02.2024.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: Л.В. Поліщук

А.І. Ярош