РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.02.2024Справа № 910/16930/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Департаменту патрульної поліції

до фізичної особи-підприємця Мельніченка Івана Юрійовича

про стягнення 33579,00 грн,

Представники:

не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До суду звернувся з позовом Департамент патрульної поліції до фізичної особи-підприємця Мельніченка Івана Юрійовича про стягнення 33579,00 грн пені.

Суд своєю ухвалою від 07.11.2023 відкрив провадження у справі № 910/16930/23, постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Позивні вимоги мотивовані тим, що відповідач прострочив на 41 день виконання зобов`язань за договором № 196 від 19.04.2023 (далі - Договір).

Відповідач відхилив позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач вважає, що позивач отримав грошову компенсацію за порушення умов Договору, якою є 29894,39 грн за банківською гарантією № 1022/23-ГВ, наданою акціонерним банком «Банк інвестицій та заощаджень» на виконання умов тендерної документації. Так, фізична особа-підприємець Мельніченко Іван Юрійович 07.11.2023 перерахував акціонерному банку «Банк інвестицій та заощаджень» на вимогу останнього 29894,39 грн.

Також відповідач подав клопотання про зменшення розміру пені, оскільки відповідно до акту виконаних будівельних робіт КБ-2В від 26.07.2023 прибуток відповідача складає 9718,18 грн.

Відповідач зазначив, що роботи проводились у приміщеннях, де постійно перебували працівники поліції, час від часу доводилось зволікати з гучними роботами і чекати на можливість продовження. Під час повітряних тривог роботи не проводились.

Розглянувши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

19 квітня 2023 року Департамент патрульної поліції (замовник) та фізична особа-підприємець Мельніченко Іван Юрійович (виконавець) уклали договір № 196 (далі - Договір), відповідно до умов якого виконавець зобов`язується в межах твердої договірної ціни надати на свій ризик власними силами та засобами у строки, встановлені у договорі, послуги з проведення поточного ремонту адміністративної будівлі літ. «А-3» управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції за адресою: вул. Л. Перфецького, 19, м. Львів, за кодом ДК 021:2015-454500000-6 «Інші завершальні будівельні роботи» (далі - послуги) в обсягах, передбачених кошторисною документацією, на підставі якої складено локальний кошторис (додаток № 2 до договору), з дотримання чинних будівельних норм і правил, передбачених законодавством України, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити ці послуги.

Послуги повинні бути надані в повному обсязі у строк, не пізніше 15.06.2023 за дати підписання договору (п. 2.1 Договору).

Згідно з п. 2.2 Договору приймання-передавання наданих послуг оформлюється актом приймання виконаних будівельних робіт за формою № КБ-2В та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за формою № КБ-3.

Загальна вартість послуг становить 597887,97 грн (п. 3.1 Договору).

Вищевказаний Договір був укладений за результатами відкритих торгів в системі «Прозоро» (ідентифікатор закупівлі UA-2023-03-29-010015-а).

У рахунок забезпечення виконання умов Договору фізична особа-підприємець Мельніченко Іван Юрійович (принципал) надав Департаменту патрульної поліції (бенефіціару) банківську гарантію забезпечення виконання договору № 1022/23-ГВ від 17.04.2023 на суму 29894,39 грн, видану акціонерним товариством «Банк інвестицій та заощаджень» (далі - Гарантія).

Згідно з умовами Гарантії акціонерне товариство «Банк інвестицій та заощаджень» зобов`язувався протягом п`яти банківських днів після одержання письмової вимоги бенефіціара без необхідності для бенефіціара обґрунтувати свою вимогу, без будь-яких інших документів, крім вимоги, або виконання будь-яких інших умов, сплатити бенефіціару 29894,39 грн.

Сторони підписали акт та довідку 26.07.2023, тобто зобов`язання є простроченим на 41 день.

07 листопада 2023 року на вимогу акціонерного банку «Банк інвестицій та заощаджень» фізична особа-підприємець Мельніченко Іван Юрійович перерахував останньому 29894,39 грн.

Правовий інститут забезпечення виконання зобов`язання врегульований главою 49 Цивільного кодексу України, яка передбачає спеціальні міри, що стимулюють боржника до належного виконання зобов`язання та забезпечують захист майнових інтересів кредитора на випадок порушення зобов`язання боржником. За загальним правилом підставою для встановлення та застосування певного виду забезпечення виконання зобов`язання є домовленість сторін (правочин). Закон встановлює обов`язкову письмову форму правочину щодо забезпечення виконання зобов`язання (ст. 547 ЦК України).

Оскільки заходи забезпечення виконання зобов`язання забезпечують захист майнових інтересів кредитора на випадок порушення зобов`язання боржником, умовою їх застосування є невиконання або неналежне виконання останнім тих зобов`язань, для забезпечення яких встановлені такі заходи.

Відповідно до ст. 560 ЦК України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Гарантія є одностороннім правочином, змістом якого є обов`язок гаранта сплатити кредитору-бенефіціару грошову суму відповідно до умов гарантії у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією. У відносинах за гарантією беруть участь три суб`єкти - гарант, бенефіціар (кредитор за основним зобов`язанням) та принципал (боржник за основним зобов`язанням). Гарантія призначена перш за все для того, щоб бенефіціар як кредитор за основним зобов`язанням міг безперешкодно задовольнити свої вимоги за рахунок гаранта, якщо боржник (принципал) належним чином не виконає зобов`язання. У зв`язку з цим у ст. 562 ЦК України зафіксований принцип незалежності гарантії, згідно з яким зобов`язання гаранта перед кредитором не залежать від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.

Оскільки зміст гарантії є обов`язок гаранта сплатити кредитору-бенефіціару грошову суму, вона відноситься не до майнових (забезпечуються шляхом одержання, утримання майна), а особистих забезпечень виконання зобов`язань, відповідно до яких кредитор покладається на ділову репутацію, порядність гаранта, від якого має отримати задоволення у разі порушення зобов`язання боржником. Гарантія не є мірою цивільно-правової відповідальності, настання якої можливе лише за наявності вини боржника (неустойка, завдаток), а тому при реалізації гарантії вина боржника не має значення, достатньо лише факту порушення останнім (боржником) забезпеченого зобов`язання.

Грошове зобов`язання, що виникає за договором гарантії, є зобов`язанням між гарантом та бенефіціаром, а не між бенефіціаром і принципалом. Такий обов`язок, про що судом зазначено вище, настає у випадку порушення боржником зобов`язання, і однією з підстав припинення цього обов`язку є сплата гарантом кредиторові (бенефіціару) суми, на яку видана гарантія (ст. 568 ЦК України).

Натомість неустойкою є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору у разі порушення боржником зобов`язання (ст. 549 ЦК України). Зобов`язання, що виникає зі сплати неустойки, є зобов`язанням між боржником та кредитором, і неустойка стягується тільки за факт винного порушення зобов`язання.

Закон не обмежує можливість застосування декількох видів забезпечення виконання зобов`язання.

Отже, сплата гарантом на користь кредитора суми гарантії не поглинає грошової суми, що є неустойкою та не припиняє обов`язку з її сплати.

Статтями 11, 509 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, що передбачено ст. 525 Цивільного кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Пунктом 7.3 Договору передбачено, що у разі порушення строку надання послуг у повному обсязі з вини виконавця, він сплачує на вимогу замовника штрафні санкції протягом десяти робочих днів після отримання цієї вимоги в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачуються штрафні санкції, від загальної вартості послуг за договором за кожний день прострочення до дня фактичного виконання зобов`язань.

За розрахунком позивача, перевіреним судом з відповідача слід стягнути 33579 грн пені за період з 16.06.2023 по 26.07.2023.

Вирішуючи питання можливості зменшення розміру штрафу, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Стаття 233 ГК України надає право суду у випадку, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, зменшити розмір цих санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

При цьому, диспозиція частини третя статті 551 Цивільного кодексу України встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо а) він значно перевищує розмір збитків, та б) за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру штрафних санкцій наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення штрафних санкцій.

Також при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Разом з тим приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому надмірне зменшення розміру штрафних санкцій фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Загальними засадами цивільного законодавства згідно зі ст. 3 Цивільного кодексу України є не тільки судовий захист цивільного права та інтересу; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, а й справедливість, добросовісність та розумність.

Господарський суд об`єктивно повинен комплексно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання) тощо.

При цьому реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені ст. 551 Цивільного кодексу України та ст. 233 Господарського кодексу України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суд повинен забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

Отже враховуючи майновий стан та специфіку господарської діяльності відповідача, його доводи про обмеження можливості виконання робіт внаслідок повітряних тривог, суд дійшов висновку, що обґрунтованим є зменшення розміру заявленої до стягнення пені з 33579,00 грн до 16789,50 грн (50%). Суд першої інстанції вважає, що таке зменшення є оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобов`язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивач належним чином довів порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню в частині стягнення 16789,50 грн пені. Суд відмовляє в частині стягнення 16789,50 грн пені.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити частково позов Департаменту патрульної поліції до фізичної особи-підприємця Мельніченка Івана Юрійовича.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Мельніченка Івана Юрійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Департаменту патрульної поліції (вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048, код 40108646) 16789,50 грн пені, 2684,00 грн судового збору.

Відмовити в іншій частині позову.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя С. А. Ковтун