ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2024 р. Справа № 918/1181/23

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Політики Н.А., за участі секретаря судового засідання Костюкович Ю.С.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ваговимірювальні системи"

до Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція"

про стягнення заборгованості в сумі 347 396 грн 65 коп.,

у судовому засіданні приймали участь:

від позивача - не з`явився;

від відповідача - Гаврилюк Я.В. (самопредставництво) (в режимі відеоконференції).

Відповідно до частини 14 статті 8, статті 222 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) при розгляді судової справи здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

У судовому засіданні 29 січня 2024 року, відповідно до частини 1 статті 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В листопаді 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ваговимірювальні системи" (далі - Товариство, позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 347 396 грн 65 коп., з яких: 341 310 грн 00 коп. - основний борг, 2 665 грн 02 коп. - 3% річних та 3 421 грн 63 коп. - інфляційні втрати.

Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати по справі. В позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, згідно якого позивач вказує, що поніс і очікує понести витрати, які складаються з суми сплаченого судового в розмірі 5 210 грн 95 коп. та з витрат на правничу допомогу в розмірі 25 000 грн 00 коп.

До позовної заяви Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ваговимірювальні системи" долучено платіжну інструкцію від 09.11.2023 року № 57034 про оплату судового збору за подання даної позовної заяви до Господарського суду Рівненської області в розмірі 5 130 грн 00 коп. До заяви про усунення недоліків від 30.11.2023 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ваговимірювальні системи" долучено платіжну інструкцію від 01.12.2023 року № 57375 про доплату судового збору за подання даної позовної заяви до Господарського суду Рівненської області в розмірі 80 грн 95 коп.

Підставою позову позивачем зазначено обставини щодо неналежного виконання відповідачем умов договору поставки від 22 червня 2023 року № 53-122-01-23-13603, а саме зобов`язань щодо здійснення оплати за поставлену продукцію в сумі 341 310 грн 00 коп. в строки, встановлені умовами договору, внаслідок чого позивачем заявлено до стягнення заборгованість у спірній сумі. Крім того у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свого грошового зобов`язання позивачем з посиланням на ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 2 665 грн 02 коп. та інфляційних втрат в розмірі 3 421 грн 63 коп.

Ухвалою суду від 27 листопада 2023 року позовну заяву Товариства залишено без руху та встановлено позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви - 5 (п`ять) днів з дня отримання даної ухвали та спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду:

- заяви із зазначенням відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету позивача, його представника та відповідача. В разі відсутності у позивача та його представника електронного кабінету останні зобов`язані зареєструвати електронний кабінет відповідно до статті 6 ГПК України;

- уточненої позовної заяви із зазначенням місцезнаходження та коду ЄДРПОУ Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", як у вступній, так і в прохальній частинах позовної заяви;

- доказів відправлення Державному підприємству "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" копії позовної заяви від 08.11.2023 року та доданих до неї документів (опис вкладення та документ, що підтверджує надання послуг поштового зв`язку (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) або опис вкладення про надсилання в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 42 ГПК України);

- доказів про доплату судового збору за подання даної позовної заяви в розмірі 80 грн 95 коп.

6 грудня 2023 року (надіслана засобами поштового зв`язку - 01.12.2023 року, що підтверджується штампом Укрпошти на конверті, в якому прийшла заява) від представника Товариства на адресу суду надійшла заява від 30.11.2023 року про усунення недоліків позовної заяви, до якої додано уточнену позовну заяву з доказами направлення відповідачу, докази доплати судового збору та докази наявності у всіх сторін справи електронного кабінету ЄСІТС.

Ухвалою суду від 11 грудня 2023 року позовну заяву Товариства прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, судове засідання для розгляду справи призначено на 15 січня 2024 року.

21 грудня 2023 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (з клопотаннями та заявами) від 15.12.2023 року № 23665/001-юр. Зокрема у відзиві міститься заява щодо визнання основної суми боргу, в якій відповідач визнає позов в частині стягнення основного боргу за договором поставки від 22 червня 2023 року № 53-122-01-23-13603 в розмірі 341 310 грн 00 коп. У зв`язку з чим відповідач просить суд застосувати частину 1 статті 130 ГПК України та вирішити питання щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в частині визнаних позовних вимог. Щодо вимог Товариства про стягнення інфляційних втрат та 3% річних відповідач зазначає, що застосовані позивачем періоди нарахування є невірними, а поданий розрахунок неправомірним, з огляду на те, що ярлик на придатну продукцію оформлено 07.08.2023 року, а відтак враховуючи умови пункту 6.1. договору перебіг строку протермінування оплати розпочинається з 22.09.2023 року (дата ярлика + 45 календарних днів). Також у відзиві міститься клопотання про зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат, а також клопотання про зменшення розміру заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Крім того у відзиві міститься заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, в якій просив надати представнику Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Гаврилюку Ярославу Васильовичу можливість участі в судовому засіданні у даній справі, призначеному на 15.01.2024 року об 10:00 год., в режимі

21 грудня 2023 року від відповідача на адресу суду надійшла заява від 15.12.2023 року № 23665/001-юр про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, в якій просив надати представнику Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Гаврилюку Ярославу Васильовичу можливість участі в судовому засіданні у даній справі, призначеному на 15.01.2024 року на 10:20 год., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 22 грудня 2023 року заяву Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" від 15.12.2023 року № 23665/001-юр про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено та постановлено судове засідання у справі № 918/1181/23, призначене на "15" січня 2024 року на 10:20 год., провести в режимі відеоконференції за участі представника Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція".

9 січня 2024 року від представника позивача на адресу суду надійшла заява від 02.01.2024 року про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, в якій просив надати представнику Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ваговимірювальні системи" Захарчук К.О. можливість участі в судовому засіданні у даній справі, призначеному на 15.01.2024 року о 10:20 год., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 9 січня 2024 року заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ваговимірювальні системи" від 02.01.2024 року про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено та постановлено судове засідання у справі № 918/1181/23, призначене на "15" січня 2024 року на 10:20 год., провести в режимі відеоконференції за участі представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ваговимірювальні системи".

15 січня 2024 року від представника відповідача через систему "Електронний суд" надійшла заява про закриття провадження у справі, в якій просить закрити провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 80 000 грн 00 коп. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України. Зокрема відповідач повідомляє, що суму основного боргу за поставлену продукцію за договором поставки від 22.06.2023 року № 53-122-01-23-13603 було частково погашено, шляхом перерахування позивачу грошових коштів в загальній сумі 80 000 грн 00 коп. На підтвердження вказаного відповідачем додано платіжні інструкції з відмітками банку: № 5 від 01.01.2024 року на суму 50 000 грн 00 коп., № 225 від 09.01.2024 року на суму 30 000 грн 00 коп.

У судовому засіданні 15 січня 2024 року оголошено перерву до 29 січня 2024 року.

22 січня 2024 року від відповідача на адресу суду надійшла заява від 17.01.2024 року № 22-1053/001-юр про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, в якій просив надати представнику Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Гаврилюку Ярославу Васильовичу можливість участі в судовому засіданні у даній справі, призначеному на 29.01.2024 року на 12:30 год., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Також в заяві від 17.01.2024 року № 22-1053/001-юр про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції міститься заява про заміну відповідача, в якій просить здійснити заміну відповідача Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" () в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" () на правонаступника - Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" () від імені якого діє Філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" ().

23 cічня 2024 року від представника позивача через систему "Електронний суд" надійшла заява від 22.01.2024 року про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, в якій просив надати представнику Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ваговимірювальні системи" Захарчук К.О. можливість участі в судовому засіданні у даній справі, призначеному на 29.01.2024 року о 12:30 год., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 23 січня 2024 року заяву Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" від 17.01.2024 року № 22-1053/001-юр про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено та постановлено судове засідання у справі № 918/1181/23, призначене на "29" січня 2024 року на 12:30 год., провести в режимі відеоконференції за участі представника Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція".

Ухвалою суду від 23 січня 2024 року заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ваговимірювальні системи" від 22.01.2024 року про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено та постановлено судове засідання у справі № 918/1181/23, призначене на "29" січня 2024 року на 12:30 год., провести в режимі відеоконференції за участі представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ваговимірювальні системи".

29 січня 2024 року від представника позивача через систему "Електронний суд" надійшла заява від 28.01.2024 року, відповідно до якої просив зменшити позовні вимоги до загальної суми основного боргу та штрафних санкцій у розмірі 217 396 грн 65 коп. А також, у зв`язку із зменшенням розміру позовних вимог позивач просив повернути з Державного бюджету судовий збір в сумі 1 950 грн 00 коп.

Заява представника позивача від 28.01.2024 року, відповідно до якої зменшено позовні вимоги, прийнята судом до розгляду.

29 січня 2024 року від представника відповідача через систему "Електронний суд" надійшла заява про закриття провадження у справі, в якій просить закрити провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 50 000 грн 00 коп. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України. Зокрема відповідач повідомляє, що суму основного боргу за поставлену продукцію за договором поставки від 22.06.2023 року № 53-122-01-23-13603 було частково погашено, шляхом перерахування позивачу грошових коштів в загальній сумі 50 000 грн 00 коп. На підтвердження вказаного відповідачем додано платіжну інструкцію з відміткою банку: № 717 від 23.01.2024 року на суму 50 000 грн 00 коп.

Враховуючи прийняття судом до розгляду заяви представника позивача від 28.01.2024 року, відповідно до якої зменшено позовні вимоги, заяви представника відповідача про закриття провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 80 000 грн 00 коп. та в сумі 50 000 грн 00 коп. судом не розглядаються.

Ухвалою суду від 29 січня 2024 року заяву Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" про заміну відповідача, яка міститься в заяві від 17.01.2024 року № 22-1053/001-юр про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції, задоволено та замінено відповідача у справі № 918/1181/23 - Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" () в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" () на його правонаступника - Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" () від імені якого діє Філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" ().

У судове засідання 29 січня 2024 року з`явився представник відповідача та повідомив, що заборгованість за договором поставки від 22.06.2023 року № 53-122-01-23-13603 становить 211 310 грн 00 коп., яку Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" визнає. Щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник позивача у судове засідання 29 січня 2024 року не з`явився, про дату, час і місце даного засідання був повідомлений належним чином. В той час, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України).

У той же час повторне відкладення розгляду справи може призвести до виходу за межі встановлених чинним ГПК України строків розгляду господарських спорів та порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

22 червня 2023 року між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - Замовник) в особі відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ваговимірювальні системи" (далі - Постачальник) укладено договір поставки № 53-122-01-23-13603 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Замовника певну продукцію, а Замовник, в свою чергу, зобов`язується оплатити продукцію за кількістю та за цінами, що передбачені у специфікації № 1 (Додаток № 1 до Договору).

Предметом поставки по даному Договору є продукція: "42920000-1 Ваги", яка передбачена специфікацією № 1 до даного Договору (пункт 1.2. Договору).

Ціна продукції, що поставляється за цим Договором складає 284 425,00 грн., крім того ПДВ - 56 885,00 грн. (пункт 2.1. Договору).

Загальна сума Договору становить 341 310,00 грн. (пункт 2.2. Договору).

Кількість продукції та ціна за одиницю продукції вказана у специфікації № 1 (Додаток № 1) до даного Договору (пункт 2.3. Договору).

У пункті 3.1. Договору сторонами погоджено, що продукція поставляється в період по 30.11.2023 року. Строк поставки продукції по даному договору вказаний у специфікації № 1 (додаток № 1 до даного Договору) та визначається кількістю календарних днів з дати оприлюднення даного договору на веб-порталі Уповноваженого органу згідно Закону України "Про публічні закупівлі". Продукція поставляється Постачальником на умовах DDP згідно "Інкотермс-2010".

Місце поставки та вантажоодержувач - 34400, м. Вараш, склад Рівненського відділення ВП "Складське господарство" ДП "НАЕК "Енергоатом".

Кількість та асортимент продукції визначається специфікацією до даного договору (пункт 4.1. Договору).

У відповідності до п. 4.2. Договору, якість та комплектність продукції повинна відповідати умовам договору, технічній специфікації (додаток № 2 до даного Договору).

Згідно п. 6.1. Договору оплата за поставлену продукцію здійснюється Замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 45 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатну продукцію згідно СОУ НАЕК 038:2021 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанії" за умови реєстрації Постачальником належним чином оформленої та незаблокованої податкової накладної в ЄРПН. Початок перебігу строку починається з дня наступного за днем оформлення ярлика на придатну продукцію.

Відповідно до п. 6.2. Договору про дату оформлення ярлика на придатну продукцію Замовник письмово повідомляє Постачальника не пізніше 5 робочих днів з дати оформлення ярлика.

Розділом 9 Договору сторони передбачили відповідальність, зокрема:

п. 9.1. У випадку порушення строку поставки Постачальник зобов`язаний сплатити Замовнику пеню в розмірі 0,1% вартості непоставленої (недопоставленої) продукції за кожен день прострочення, при цьому, у випадку прострочення поставки (недопоставки) продукції понад тридцять діб, Постачальник додатково сплачує Замовнику штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

У випадку порушення Постачальником взятих на себе зобов`язань по поставці продукції відносно якості або комплектності, Постачальник сплачує Замовнику штраф у розмірі 20% вартості неякісної (некомплектної) продукції.

Сплата вказаних штрафних санкцій не звільняє Постачальника від виконання зобов`язань по Договору.

У випадку письмової відмови Постачальника від виконання взятих на себе зобов`язань за договором, Постачальник сплачує Замовнику штраф у розмірі 20% від загальної суми договору.

Пунктом 9.3. Договору сторонами погоджено, що усі спори, що виникають з цього Договору або пов`язані з ним, вирішуються шляхом переговорів між сторонами.

Згідно п. 9.4. Договору, якщо відповідний спір неможливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору відповідно до чинного законодавства України. Претензійний порядок досудового вирішення спорів є обов`язковим.

Договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками (для контрагентів які застосовують печатку). Строк дії даного Договору - по 31.12.2023 року, а в частині виконання гарантійних зобов`язань Постачальника, що передбачені даним Договором - до спливу гарантійних строків (п. 12.1. Договору).

Договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений їхніми печатками.

Як встановлено судом, між сторонами підписано специфікацію № 1 до договору.

Згідно специфікації № 1 сторони погодили поставку товару на загальну суму 341 310 грн 00 коп.

Специфікація підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена їхніми печатками.

Крім того судом встановлено, що між сторонами підписано технічну специфікацію, яка є Додатком № 2 до Договору.

Технічна специфікація підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена їхніми печатками.

На виконання умов Договору позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 341 310 грн 00 коп., що підтверджується видатковою накладною від 27 липня 2023 року № 1145.

На вище зазначеній видатковій накладній наявна печатка Постачальника, а також підписи Постачальника та отримувача товару. Зокрема від Покупця видаткова накладна підписана представником на підставі виданої довіреності від 27.07.2023 року № 1/499. Також в графі отримувача зазначено, що товар отриманий 04.08.2023 року.

Як вбачається з матеріалів справи ярлик на придатну продукцію по видатковій накладній від 27 липня 2023 року № 1145 оформлено 07.08.2023 року.

Відтак, враховуючи умови п. 6.1. Договору, у відповідача виник обов`язок з оплати за поставлену продукцію з 08.08.2023 року по 21.09.2023 року.

За наслідками господарських операцій за Договором позивачем було складено податкову накладну № 111 від 27.07.2023 року, зареєстровану 14.08.2023 року в ЄРПН за № , що підтверджується квитанцією про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 14.08.2023 року.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача з листом від 25.09.2023 року № 108/23 про сплату заборгованості за Договором.

Також з матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача з претензією-вимогою від 02.10.2023 року про сплату заборгованості за Договором.

У відповідь на вказану претензію відповідач листом від 31.10.2023 року № 20670/001-юр повідомив, що Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" вживаються заходи щодо проведення розрахунків з постачальником товарів, робіт та послуг за договором поставки від 22.06.2023 року № 53-122-01-23-13603.

За твердженнями позивача, відповідач не виконав зобов`язання щодо оплати отриманого за Договором товару на загальну суму 341 310 грн 00 коп. Спір виник у зв`язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем зобов`язання по оплаті поставленого товару, у зв`язку з чим позивач вказує на існування у відповідача заборгованості в розмірі 341 310 грн 00 коп. та за несвоєчасне виконанням відповідачем свого грошового зобов`язання позивачем нараховано 3% річних в розмірі 2 665 грн 02 коп. та інфляційні втрати в розмірі 3 421 грн 63 коп.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання, в тому числі Глави 54 ЦК України.

Вказаний Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 165, 173, 174, 175 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст. ст. 11, 202, 662, 692, 712 ЦК України, і згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 173 ГК України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Наявною в матеріалах справи видатковою накладною від 27 липня 2023 року № 1145, яка підписана уповноваженими представниками, підтверджується виконання Товариством своїх зобов`язань за Договором з поставки товару Акціонерному товариству "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" загальною вартістю 341 310 грн 00 коп.

Відтак, суд приходить до висновку, що Товариством належним чином виконано свої зобов`язання з поставки відповідачу товару за Договором.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У пункті 6.1. Договору визначено, що оплата за поставлену продукцію здійснюється Замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 45 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатну продукцію згідно СОУ НАЕК 038:2021 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанії" за умови реєстрації Постачальником належним чином оформленої та незаблокованої податкової накладної в ЄРПН. Початок перебігу строку починається з дня наступного за днем оформлення ярлика на придатну продукцію.

Ярлик на придатну продукцію по видатковій накладній від 27 липня 2023 року № 1145 оформлено 07.08.2023 року.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 9.3. Договору сторони погодили, що усі спори, що виникають з цього Договору або пов`язані із ним, вирішуються шляхом переговорів між сторонами.

Якщо відповідний спір неможливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору відповідно до чинного законодавства України. Претензійний порядок досудового вирішення спорів є обов`язковим (пунктом 9.4. Договору).

Судом встановлено, що позивач звертався до відповідача з листом від 25.09.2023 року № 108/23 та з претензією-вимогою від 02.10.2023 року про сплату заборгованості за Договором.

Відтак, позивач дотримався умов, визначених в пункті 9.4. Договору.

Як зазначалось вище, умовами договору поставки від 22 червня 2023 року № 53-122-01-23-13603 визначено порядок та строк оплати товару.

Відтак, з врахуванням умов договору поставки від 22 червня 2023 року № 53-122-01-23-13603, відповідач зобов`язаний оплатити поставлений позивачем товар у розмірі 341 310 грн 00 коп. до 21.09.2023 року включно.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З урахуванням п. 6.1. Договору та положень ч. 1 ст. 530 ЦК України, суд приходить до висновку, що відповідач є таким, що прострочив виконання свого зобов`язання з оплати поставленого позивачем товару.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, строк виконання відповідачем грошового зобов`язання по оплаті вартості поставленого позивачем товару за видатковою від 27 липня 2023 року № 1145 до 21 вересня 2023 року включно. Відтак, з 22 вересня 2023 року відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання за даною накладною.

Незважаючи на умови договору, відповідач не здійснив відповідних розрахунків за поставлений товар у встановлені договором строки.

Судом встановлено, що відповідач після звернення Товариства з позовом до суду сплатив суму основного боргу в розмірі 130 000 грн 00 коп., що підтверджується платіжними дорученнями від 1 січня 2024 року № 5 на суму 50 000 грн 00 коп., від 9 січня 2024 року № 225 на суму 30 000 грн 00 коп., від 23 січня 2024 року № 717 на суму 50 000 грн 00 коп.

29 січня 2024 року від представника позивача через систему "Електронний суд" надійшла заява від 28.01.2024 року, відповідно до якої просив зменшити позовні вимоги до загальної суми основного боргу та штрафних санкцій у розмірі 217 396 грн 65 коп. (211 310 грн 00 коп. - основний борг, 2 665 грн 02 коп. - 3% річних, 3 421 грн 63 коп. - інфляційні втрати).

Вказана заява прийнята судом до розгляду.

Відтак, у відповідача станом на день розгляду справи існує прострочення по оплаті поставленого Товариством товару на загальну суму 211 310 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідач скористався наданим йому законом правом і визнав обґрунтованість позовних вимог в частині основного боргу, а саме в сумі 211 310 грн.

За таких обставин, вимога позивача до відповідача про стягнення основного боргу в сумі 211 310 грн. підлягає задоволенню.

Крім того позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача трьох відсотків річних в розмірі 2 665 грн 02 коп. та інфляційних втрат в розмірі 3 421 грн 63 коп.

Судом встановлено, що відповідач свого грошового зобов`язання у визначений строк не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії первісного відповідача (позивача за зустрічним позовом) є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 ЦК України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 ЦК України), а відтак є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з розрахунку позивача, останнім нарахування 3% річних здійснено з 05.08.2023 року, а не з 22.09.2023 року. Як було встановлено судом вище, строк виконання відповідачем грошового зобов`язання по оплаті вартості поставленого позивачем товару за видатковою від 27 липня 2023 року № 1145 до 21 вересня 2023 року включно. Відтак, з 22 вересня 2023 року відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання за даною накладною. Таким чином, нарахування 3% річних необхідно здійснювати з 22.09.2023 року.

В свою чергу, суд, здійснивши власний розрахунок відсотків річних за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій (https://ips.ligazakon.net/calculator/ff) встановив, що розмір обґрунтованих відсотків річних становить 1 346 грн 54 коп., при заявленому 2 665 грн 02 коп. Відтак, стягненню з відповідача підлягають три відсотки річних, які за розрахунком суду складають 1 346 грн 54 коп.

За таких обставин, вимога позивача до відповідача про стягнення трьох відсотків річних в сумі 2 665 грн 02 коп. підлягає частковому задоволенню в розмірі 1 346 грн 54 коп. В решті позовних вимог в частині стягнення трьох відсотків річних в сумі 1 318 грн 48 коп. необхідно відмовити.

Крім того, перевіривши розрахунок інфляційних втрат, судом встановлено, що при здійсненні даного розрахунку позивачем допущені ті ж самі помилки, що і при здійсненні розрахунку 3% річних, в зв`язку з чим судом здійснено власний розрахунок даних компенсаційних виплат за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій (https://ips.ligazakon.net/calculator/ff).

Судом встановлено, що обґрунтований розмір інфляційних втрат становить 2 730 грн 48 коп., при заявленому 3 421 грн 63 коп. Відтак, стягненню з відповідача підлягають інфляційні втрати, які за розрахунком суду складають 2 730 грн 48 коп.

За таких обставин, вимога позивача до відповідача про стягнення інфляційних втрат в сумі 3 421 грн 63 коп. підлягає частковому задоволенню в розмірі 2 730 грн 48 коп. В решті позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 691 грн 15 коп. необхідно відмовити.

У відзиві на позовну заяву міститься клопотання про зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто 3 % річних та інфляційні втрати, що передбачені ст. 625 ЦК України, за своєю правовою природою не є штрафними санкціями, а тому вони не можуть бути зменшені судом на підставі ст. 233 ГК України, відтак, посилання відповідача на положення ст. 233 ГК України, як на підставу для зменшення 3% річних та інфляційних втрат, є необґрунтованими.

Стосовно посилань відповідача на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 18.03.2020 року у справі № 902/417/18, суд зазначає, що викладена правова позиція у вказаних справах щодо права суду зменшити розмір процентів річних, нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України, у даному випадку не може бути застосована, оскільки у зазначеній постанові судом була надана оцінка правовідносинам, в яких сторони в договорі збільшили розмір відсотків річних, передбачених ст. 625 ЦК України. У той же час у даній справі розмір відсотків річних сторонами у договорі не збільшувався, порівняно з розміром, визначеним у ст. 625 ЦК України, застосування позивачем відповідальності за порушення грошового зобов`язання здійснено з урахуванням 3% річних, що відповідає чинному законодавству України.

Таким чином, розглянувши клопотання відповідача про зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За результатами з`ясування обставин, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, а також перевіривши суми заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ваговимірювальні системи" до Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають частковому задоволенню в частині стягнення основного боргу в сумі 211 310 грн 00 коп., 3% річних в сумі 1 346 грн 54 коп. та інфляційних втрат в сумі 2 730 грн 48 коп. В решті позовних вимог в частині стягнення 3% річних в сумі 1 318 грн 48 коп. та інфляційних втрат в сумі 691 грн 15 коп. відмовити.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Абзацом 1 частини восьмої статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача судові витрати. Зокрема в позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, згідно якого позивач вказує, що поніс і очікує понести витрати, які складаються з суми сплаченого судового в розмірі 5 210 грн 95 коп. та з витрат на правничу допомогу в розмірі 25 000 грн 00 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, при поданні позову, Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ваговимірювальні системи", заявляючи вимогу про стягнення заборгованості, було сплачено 5 210 грн 95 коп. судового збору.

29 січня 2024 року від представника позивача через систему "Електронний суд" надійшла заява від 28.01.2024 року, відповідно до якої зменшено позовні вимоги, та яка прийнята судом до розгляду.

Загальна сума ціни позову, з урахування поданої позивачем заяви про зменшення позовних вимог, становить - 217 396 грн 65 коп.

Таким чином, сума судового збору за позовними вимогами у зв`язку з їх зменшенням становить - 3 260 грн 95 коп. (217 396,65*1,5%).

За таких обставин, позивачу підлягає поверненню судовий збір в сумі 1 950 грн 00 коп. з розрахунку: 5 210 грн 95 коп. (судовий збір, сплачений за подання позовної заяви) - 3 260 грн 95 коп. (судовий збір, з урахуванням зменшення позовних вимог).

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Зважаючи на викладене, Товариству з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ваговимірювальні системи" підлягає поверненню з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 1 950 грн 00 коп. у зв`язку зі зменшенням розміру позовних вимог, про що судом постановлено відповідну ухвалу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому згідно ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Частиною 3 статті 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог в частині стягнення основного боргу до початку розгляду справи по суті, позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову з врахуванням повернення судового збору в частині зменшення розміру позовних вимог (1 584 грн 82 коп.). Питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, суд вирішує в даному рішенні.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 ГПК України, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 1 645 грн 97 коп.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ваговимірювальні системи" не надано докази, що підтверджують розмір понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000 грн 00 коп., а відтак судом не вирішується питання щодо понесених позивачем вказаних судових витрат при прийнятті рішення.

Керуючись ст. ст. 73-79, 91, 123, 129, 130, 191, 222, 233, 236-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, ст. 7 Закону України "Про судовий збір", суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ) від імені якого діє Філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (34400, Рівненська обл., м. Вараш, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ваговимірювальні системи" (49083, м. Дніпро, пр. Слобожанський, буд. 29, кім. 416, ) 211 310 (двісті одинадцять тисяч триста десять) грн 00 коп. - основного боргу, 1 346 (одну тисячу триста сорок шість) грн 54 коп. - 3% річних, 2 730 (дві тисячі сімсот тридцять) грн 48 коп. - інфляційних втрат та 1 645 (одну тисячу шістсот сорок п`ять) грн 97 коп. - витрат по оплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ваговимірювальні системи" про стягнення з Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" 3% річних в сумі 1 318 грн 48 коп. та інфляційних втрат в сумі 691 грн 15 коп. - відмовити.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ваговимірювальні системи" (49083, м. Дніпро, пр. Слобожанський, буд. 29, кім. 416, ) з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 1 584 (одна тисяча п`ятсот вісімдесят чотири) грн 82 коп., сплачений згідно платіжної інструкції від 09.11.2023 року № 57043.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 5 лютого 2024 року.

Суддя Політика Н.А.