ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"12" лютого 2024 р.м. Одеса № 916/444/24

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

розглянувши матеріали за вх. № 466/24 від 06.02.2024

за позовом Комунальної установи «Одесреклама» Одеської міської ради (65022, Одеська обл., м. Одеса, вул. Косовська, 2-Д; )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «СТ-РЕКЛАМА» (65020, Одеська обл., м. Одеса, вул. Мечнікова, буд. 88, кв. 7; )

про стягнення 2 525 359,16 грн,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Комунальна установа «Одесреклама» Одеської міської ради, звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТ-РЕКЛАМА» про стягнення 2 525 359,16 грн.

В обґрунтування позову посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договорами на право тимчасового користування місцями для розташування рекламних засобів № 331/1-рд від 01.08.2014, № 331/1-рд від 26.02.2015, № 442-рд від 01.11.2016.

Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 162 ГПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї розрахунків вбачається, що ціна позову складається із 1 497 788,92 грн основного боргу за трьома договорами на право тимчасового користування місцями для розташування рекламних засобів та 1 027 570,24 грн пені.

Водночас у прохальній частині позову позивач просить стягнути з відповідача 2 525 359,16 грн заборгованості за договором на право тимчасового користування місцями для розташування рекламних засобів.

Тобто позивач зазначив у прохальній частині заяви загальну суму заборгованості разом із нарахованою пенею, не розмежовуючи окремо заявлені до стягнення суми.

Суд зазначає, що предмет позову, тобто певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, повинен бути чітко визначений позивачем у прохальній частині позовної заяви, оскільки резолютивна частина рішення суду, по суті, відображає позовні вимоги, викладені у прохальній частині позовної заяви, яка повинна викладатися чітко й безумовно, з метою його належного виконання.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем не викладено чітко й безумовно, а прохальна частина позовної заяви не відповідає її змісту.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують направлення іншим учасникам справи копій позовної заяви і доданих до неї документів з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 172 ГПК України позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копію та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу. Такий самий обов`язок покладається на позивача у разі залучення судом до участі у справі іншого відповідача, заміни неналежного відповідача, залучення або вступу у справу третьої особи.

У якості доказів направлення позовної заяви з доданими до неї документами на адресу відповідача позивач надав поштову накладну, фіскальний чек та опис вкладення від 05.02.2024.

З аналізу вказаних доказів судом з`ясовано, що позивачем направлено відповідачу лише частину доданих до позовної заяви документів.

Мотивуючи направлення відповідачу лише частини доданих до позову документів, позивач посилається на наявність у відповідача оригіналів договорів з усіма додатками, а також на великий обсяг таких документів.

Так, ч. 9 ст. 80 ГПК України передбачено, що копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Водночас, вказана норма не відміняє передбачений п. 1 ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 172 ГПК України обов`язок позивача при зверненні до суду надіслати позовну заяву з копіями доданих до неї документів відповідачу та надати до суду докази такого надсилання.

При цьому обсяг доданих до позовної заяви письмових доказів не вважається судом надмірним.

Крім того, якщо позивач все ж таки вважає надмірним обсяг доданих до позову документів, він не був позбавлений права подати до суду даний позов в електронній формі за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами.

Більше того, частиною 7 ст. 42 ГПК України визначено, що якщо цим Кодексом передбачено обов`язок учасника справи щодо надсилання копій документів іншим учасникам справи, такі документи в електронній формі можуть направлятися з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а в разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.

Якщо інший учасник справи відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язаний зареєструвати електронний кабінет, але не зареєстрував його, учасник справи, який подає документи до суду в електронній формі з використанням електронного кабінету, звільняється від обов`язку надсилання копій документів такому учаснику справи.

Між тим, позивач вирішив подати даний позов в паперовій формі, у зв`язку з чим зобов`язаний направити його копію та копії доданих до нього документів на адресу відповідача листом з описом вкладення.

У відповідності з п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Доказів сплати судового збору позивачем не надано.

Натомість у позовній заяві позивач просить відстрочити сплату судового збору.

В обґрунтування вказаного клопотання позивач вказує, що Комунальна установа «Одесреклама» Одеської міської ради є неприбутковою бюджетною установою, діяльність якої фінансується з коштів бюджету територіальної громади міста Одеси. Зазначає, що зі свого боку КУ «Одесреклама» вжила всіх необхідних заходів для проведення оплати судового збору за подання цієї позовної заяви, проте у зв`язку з початком нового бюджетного року та затримкою строків оплати, у позивача відсутня можливість надати докази сплати судового збору разом з позовом.

З приводу цього клопотання господарський суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У ст. 8 Закону України Про судовий збір встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 р. у справі № 940/2276/18, яка застосовується судом на підставі ч. 4 ст. 236 ГПК України.

Таким чином, виходячи з того, що позивач не підпадає під категорію осіб, яким суд, враховуючи майновий стан, може своєю ухвалою за їх клопотанням відстрочити сплату судового збору, а позов не спрямований на захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, господарський суд доходить висновку, що підстави для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору відсутні.

Згідно із частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (далі Закон) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Пунктом 2 частини 2 статті 4 Закону визначено ставки судового збору, відповідно до яких за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову є майнова вимога позивача про стягнення з відповідача 2 525 359,16 грн.

З урахуванням зазначених обставин за подання до господарського суду позовної заяви позивач має сплатити 37 880,39 грн судового збору та надати до суду відповідні докази сплати.

Згідно з ч. 1 ст. 174 ГПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Отже з урахуванням наявності вищевикладених недоліків, позовна заява підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку для усунення виявлених недоліків.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 42, 80, 123, 162, 164, 172, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору відмовити.

2. Позовну заяву (вх. № 466/24 від 06.02.2024) Комунальної установи «Одесреклама» Одеської міської ради залишити без руху.

3. Встановити позивачу строк для усунення виявлених недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали шляхом надання до суду:

- чіткого викладення прохальної частини позовної заяви, із зазначенням окремо заявлених до стягнення сум відповідно до змісту позовної заяви;

- належних доказів, які підтверджують направлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів (відповідно до вимог мотивувальної частини даної ухвали);

- доказів сплати судового збору у розмірі 37 880,39 грн.

4. Попередити позивача про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили 12.02.2024 та відповідно до чинної редакції Господарського процесуального кодексу України оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Волков