номер провадження справи 4/107/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

06.02.2024 Справа № 908/1583/22

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя господарського суду Запорізької області Зінченко Н.Г., розглянувши матеріали заяви Фізичної особи-підприємця Основи Ілони Юріївни, м. Запоріжжя вих. № б/н від 19.01.2024 (вх. № 1625/08-08/24 від 23.01.2024) про розстрочення виконання рішення суду від 15.03.2023 у справі № 908/1583/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СТИМУЛ-СІТІ», (69005, м. Запоріжжя, вул. Гагаріна, буд. 10/22)

до відповідача Фізичної особи-підприємця Основи Ілони Юріївни, ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 319596,15 грн.

За участю представники сторін:

від позивача (стягувача) не з`явився;

від відповідача (заявника, боржника) не з`явився;

23.01.2024 до служби діловодства господарського суду Запорізької області від Фізичної особи-підприємця Основи Ілони Юріївни, м. Запоріжжя надійшла Заява «Про відстрочення виконання рішення суду» вих. № б/н від 19.01.2024 (вх. № 1625/08-08/24 від 23.01.2024), якою заявник просить суд розстрочити виконання рішення господарського суду Запорізької області від 15.03.2023 у справі № 908/1583/22 строком на 12 місяців зі сплатою заборгованості щомісяця рівними частинами по 26633,01 грн.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 23.01.2024 заяву про розстрочення виконання рішення господарського суду Запорізької області від 15.03.2023 у справі № 908/1583/22 передано для розгляду судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 24.01.2024 судом заява про розстрочення виконання судового рішення у справі № 908/1583/22 прийнята до розгляду та призначено судове засідання на 06.02.2024.

В судове засідання 06.02.2024 представники сторін не з`явилися.

В прохальній частині заяви «Про відстрочення виконання рішення суду» вих. № б/н від 19.01.2024 (вх. № 1625/08-08/24 від 23.01.2024) представник заявника (ФОП Основи Ілони Юріївни) адвокат Фельський С.Л. просив суд розглянути заяву за наявними матеріалами без участі в судовому засіданні уповноваженого представника заявника (відповідача).

Представник позивача в судове засідання 06.02.2024 не з`явився, письмових пояснень по суті заяви про розстрочення виконання рішення господарського суду Запорізької області від 15.03.2023 у справі № 908/1583/22 суду не надав. Про дату, час та місце розгляду заяви про розстрочення виконання рішення господарського суду Запорізької області від 15.03.2023 у справі № 908/1583/22 позивач повідомлявся належним чином відповідно до приписів Господарського процесуального кодексу України.

За приписами ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду згідно приписів ст. 331 ГПК України.

Враховуючи клопотання представника заявника про розгляд заяви за його відсутності та те, що ухвалою суду від 24.01.2024 явка учасників справи в судове зсідання з розгляду заяви про розстрочення виконання рішення господарського суду Запорізької області від 15.03.2023 у справі № 908/1583/22 визнана необов`язковою, з огляду на присічний строк розгляду заяви про розстрочення виконання рішення суду, суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви в судовому засіданні 06.02.2024.

Відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

З урахуванням викладеного, суд розглянув заяву про розстрочення виконання рішення господарського суду Запорізької області від 15.03.2023 у справі № 908/1583/22 по суті за наявними в ній матеріалами та прийняв ухвалу за результатами розгляду заяви без її проголошення 06.02.2024.

Відповідно до ч. 4 ст. 233 ГПК України дану ухвалу постановлено за результатами оцінки доказів, поданих учасниками справи та долучених судом до матеріалів справи.

Розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Основи Ілони Юріївни, м. Запоріжжя «Про відстрочення виконання рішення суду», якою заявник просить суд розстрочити виконання рішення господарського суду Запорізької області від 15.03.2023 у справі № 908/1583/22 строком на 12 місяців зі сплатою заборгованості щомісяця рівними частинами по 26633,01 грн., суд вважає, що заява не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Як з`ясовано судом, 31.08.2022 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «СТИМУЛ-СІТІ», м. Запоріжжя до Фізичної особи-підприємця Основи Ілони Юріївни, м. Запоріжжя про стягнення 319596,15 грн. заборгованості за договором оренди № 210920/51-Б від 21.09.2020, в тому числі 132388,52 грн. заборгованості з орендної плати, 148122,99 грн. заборгованості зі сплати компенсації комунальних витрат, 14874,55 грн. пені, 2248,21 грн. 3 % річних та 21961,88 грн. інфляційних втрат.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.08.2022 справу № 908/1583/22 за вищевказаною позовною заявою розподілено судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 05.09.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1583/22 в порядку спрощеного позовного провадження, присвоєно справі номер провадження 4/107/22, вирішено здійснювати розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 15.03.2023 у справі № 908/1583/22 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СТИМУЛ-СІТІ» до Фізичної особи-підприємця Основи Ілони Юріївни задоволено повністю. Стягнуто з до Фізичної особи-підприємця Основи Ілони Юріївни на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СТИМУЛ-СІТІ» 132388 грн. 52 коп. заборгованість з орендної плати, 148122 грн. 99 коп. заборгованості зі сплати компенсації комунальних витрат, 14874 грн. 55 коп. пені, 2248 грн. 21 грн. 3 % річних, 21961 грн. 88 коп. інфляційних втрат, 2481 грн. 00 коп. судового збору.

01.05.2023 на виконання рішенням господарського суду Запорізької області від 15.03.2023 у справі № 908/1583/22 судом виданий відповідний наказ.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 27.12.2023 рішення господарського суду Запорізької області від 15.03.2023 у справі № 908/1583/22 залишено без змін.

Мотивуючи заяву про розстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 15.03.2023 у справі № 908/1583/22 терміном на 12 місяців Фізична особа-підприємець Основа Ілона Юріївна зазначає, що на даний момент своєчасне і повне виконання зазначеного рішення суду ускладнене тим, що заявник перебуває у скрутному матеріальному становищі, має невеликі та мінливі доходи, що підтверджується довідкою Пенсійного фонду України. Крім того, негативним чином на можливість заявником отримувати доходи впливає введений на території України режим воєнного стану у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, який триває і наразі. Відтак, з врахуванням цих обставин, відповідач неспроможний на даний час сплатити заборгованість в повному розмірі, у зв`язку із чим відповідач просить суд розстрочити виконання рішення господарського суду Запорізької області від 15.03.2023 у справі № 908/1583/22 строком на 12 місяців зі сплатою заборгованості щомісяця рівними частинами по 26633,01 грн..

Надаючи оцінку доводам Фізичної особи-підприємця Основи Ілони Юріївни (відповідача у справі, заявника) щодо необхідності надання розстрочки виконання рішення господарського суду Запорізької області від 15.03.2023 у справі № 908/1583/22 терміном на 12 місяців, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав особи і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Савіцький проти України» (Заява № 38773/05) від 26.07.2012 суд наголосив, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній із сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок.

Разом з тим, за приписами ч., ч. 1, 2 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Частиною третьою цієї ж ГПК України встановлено, що підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує ступінь вини відповідача у виникненні спору, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка це виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Таким чином, запроваджений процесуальними нормами права механізм розстрочення виконання судового рішення є винятковою мірою, який спрямований на досягнення кінцевої мети судового розгляду виконання ухваленого судом рішення.

Отже, питання щодо надання відстрочки або розстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Системний аналіз чинного законодавства свідчить, що підставою для розстрочення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк.

Вирішуючи питання про розстрочку господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини за правилами, встановленими цим Кодексом.

Тобто, можливість розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку у будь-якому випадку пов`язується з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. При цьому рішення про розстрочку виконання рішення суду має ґрунтуватись на додержанні балансу інтересів стягувача та боржника.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Рішенням Суду у справі «Глоба проти України» № 15729/07 від 05.07.2012 суд повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Обґрунтовуючи необхідність надання розстрочки виконання рішення господарського суду Запорізької області від 15.03.2023 у справі № 908/1583/22 заявник посилається скрутне матеріальне становище та на наявність непередбачуваних обставин, які пов`язані з військовою агресією збройних сил Російської Федерації проти України та введенням на території України режиму воєнного стану.

Дослідивши надані відповідачем в обґрунтування заяви про відстрочку виконання судового рішення докази та обставини, на які він посилається, суд не знаходить достатньо правових підстав для задоволення цієї заяви з урахуванням наступного.

Згідно із ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст. 13 ГПК України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру», а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути оправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Окрім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить, що «державний орган або інша юридична особа не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням. У такому випадку не може прийняти аргумент, що визначає таку відсутність як «виняткові обставини». (§ 40 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Півень проти України» від 29.06.2004)

Складний фінансовий стан не є беззаперечною підставою для надання розстрочки виконання рішення. Неможливість виплати за судовим рішенням відповідачем має доводитися в загальному порядку. При цьому, надана відповідачем довідка Пенсійного фонду України не є належним і допустимим доказом, в розуміння ст., ст. 76, 77 ГПК України, відсутності у відповідача можливості виконати рішення суду від 15.03.2023 у справі № 908/1583/22.

Тобто, в будь-якому випадку відсутність коштів, тяжкий фінансовий стан боржника не є винятковими обставинами, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та не є підставою для відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Частина 2 статті 617 ЦК України передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів, не вважається обставиною, яка є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання.

Крім того, згідно усталеної судової практики не вважаються такими, що звільняють від відповідальності, випадками, зокрема, недотримання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, необхідних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів. Це так звані фактори звичайного комерційного ризику, які не можуть бути підставою для звільнення від обов`язку виконати договір.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Як вбачається з матеріалів справи, боржником (відповідачем) не обґрунтована вимога про надання розстрочки виконання рішення суду саме строком на 12 місяці, не обґрунтовано та не надано доказів на підтвердження того, яким саме чином відповідач буде щомісячно погашати заборгованість.

За таких обставин, відповідачем не подано належних доказів, які свідчать про наявність виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим, подані боржником докази не можуть розцінюватись як належні докази на підтвердження факту неможливості виконання рішення.

Також відповідачем не подано належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що введення воєнного стану є обставиною, яка негативно впливає саме на можливість відповідача своєчасно і в повному обсязі виконати рішення господарського суду Запорізької області від 15.03.2023 у справі № 908/1583/22.

Суд також зазначає, що посилання заявника на введення на території України режиму воєнного стану, як на підставу для надання розсточки виконання рішення, є загальновідомою обставиною, проте всі громадяни та підприємства, установи та організації України знаходяться в однаковому становищі, тому позивач у справі (Товариство з обмеженою відповідальністю «СТИМУЛ-СІТІ») також знаходиться в несприятливому економічному становищі, а отже правомірно очікує на сплату йому боргу за рішенням суду.

Поряд з цим, надання розстрочки виконання рішення суду є правом, а не обов`язком суду. Посилання відповідача на обставини, які не підтвердженні засобами доказування, не вказують на ускладнення або неможливість виконання рішення суду та не є підставою для надання відстрочки суб`єкту господарювання.

За таких обставин, відповідачем не подано належних доказів, які свідчать про наявність виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим, подані боржником докази не можуть розцінюватись як належні докази на підтвердження факту неможливості виконання рішення.

Крім того, розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. (ч. 5 ст. 331 ГПК України).

Таким чином, законодавець встановлює термін в межах, якого при достатності підстав та наявності поважних причин, можливе розстрочення або відстрочення виконання судового рішення.

Вказана норма чітко встановлює, що строк для розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року саме з дня ухвалення рішення, яке підлягає розстроченню.

В даному випадку період розстрочення рішення господарського суду Запорізької області від 15.03.2023 у справі № 908/1583/22 не може перевищувати більше одного року та тривати більше ніж до 15.03.2024, оскільки датою ухвалення рішення суду є 15.03.2023.

Питання щодо надання розстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі. Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про надання розстрочки виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати як доводи позивача, так і заперечення відповідача, а також дотримуватися розумно встановленого строку розстрочки.

З огляду на викладене, зважаючи на відсутність доказів на підтвердження виняткових обставин, беручи до уваги відсутність згоди стягувача на надання розстрочки, правові підстави для задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду відсутні.

Таким чином, заява Фізичної особи-підприємця Основи Ілони Юріївни, м. Запоріжжя про розстрочення виконання рішення господарського суду Запорізької області від 15.03.2023 у справі № 908/1583/22 строком на 12 місяців задоволенню не підлягає.

Керуючись ст., ст. 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ

В задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Основи Ілони Юріївни, м. Запоріжжя про розстрочення виконання рішення господарського суду Запорізької області від 15.03.2023 у справі № 908/1583/22 строком на 12 місяців відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Повний текст ухвали складено і підписано 09.02.2024.

Учасники по справі можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України за адресою: http://zp.arbitr.gov.ua/sud5009/.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 261 цього Кодексу.

Суддя Н. Г. Зінченко