ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

06 лютого 2024 року Справа № 915/1927/23

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М. при секретарі судового засідання Артьомові І. І., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СХІДНЕ», вул. Степова, буд. 2, с. Східне, Мелітопольський район, Запорізька область, 72354 ()

електронна пошта:

представник позивача адвокат Рабушко Вячеслав Степанович

електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1

електронна пошта зазначена в системі "Електронний суд": @mail.gov.ua

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОТОРГ», пр.-т Героїв України, буд. 113, м. Миколаїв, 54025 ()

електронна пошта:

представник відповідача адвокат Кушніренко Ігор Станіславович

електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2

про зобов`язання виконати умови договору

за участю представників сторін:

від позивача: адвокат Рабушко В. С.

від відповідача адвокат Кушніренко І. С.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Миколаївської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «СХІДНЕ» з позовною заявою, в якій просить суд зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОТОРГ» здійснити поставку позивачу придбаного і оплаченого товару: розкидач мінеральних добрив AXIS30.2Q.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у сумі 4 952, 37 грн. та витрати на оплату правової допомоги у розмірі 15 000, 00 грн.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 01.01.2024 позовну заяву (вх. № 16936/23 від 27.12.2023) Товариства з обмеженою відповідальністю «СХІДНЕ» до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОТОРГ» про зобов`язання виконати умови договору залишено без руху.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 15.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 06.02.2024.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 05.02.2024 клопотання представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «СХІДНЕ» адвоката Рабушко В.С. про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.

30.01.2024 до Господарського суду Миколаївської області через підсистему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 1257/24 від 31.01.2024), у якому відповідач просить суд позов ТОВ «СХІДНЕ» до ТОВ «ТЕХНОТОРГ» про зобов`язання виконати умови договору у справі № 915/1927/23 залишити без розгляду.

Відповідач вважає, що адвокат Рабушко В.С., який подав і підписав позовну заяву ТОВ «СХІДНЕ», не має процесуальної дієздатності, а договір про надання правової допомоги № 17/11/23-01 від 17.11.2023, який укладено між адвокатом Рабушко В.С. та ТОВ «СХІДНЕ», є нікчемним в силу положень ст. 60, 61, 162, 226 ГПК України, ст. 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст. 26, 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», постанови КМУ «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» № 1364 від 06.12.2022.

Враховуючи, що місцезнаходження ТОВ «СХІДНЕ» є тимчасово окупована територія та позивачем не надано до позову доказів здійснення ним зміни податкової адреси на іншу територію України, як того вимагає ч. 2 ст. 13 Закону № 1207, то згідно з положеннями ч. 2 ст. 13 Закону № 1207, відповідач вважає, що правочин - договір про надання правової допомоги № 17/11/23-01 від 17.11.2023, укладений між ТОВ «СХІДНЕ» та адвокатом Рабушко Вячеславом Степановичем є нікчемним та відповідно ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1149689 від 18.12.2023, виписаний на підставі нікчемного договору, не може вважатись належним документом, що посвідчує повноваження адвоката Рабушко В.С. на надання правничої допомоги ТОВ «СХІДНЕ».

Відповідач звертає увагу суду, що згідно виписки з ЄДРПОУ ТОВ «СХІДНЕ» зареєстровано за юридичною адресою: вулиця Степова, будинок, 2, с. Східне, Мелітопольський район, Запорізька область.

Засновниками ТОВ «СХІДНЕ» є:

ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 .

Керівник ОСОБА_1 .

Водночас згідно відкритих даних з сайту «Е-ДОСЬЕ (e-ecolog.ru)» 24.11.2022 за юридичною адресою ТОВ «СХІДНЕ», вулиця Степова, будинок, 2, с. Східне, Мелітопольського району, Запорізької області, - було здійснено реєстрацію «ОБЩЕСТВО С ОГРАНИЧЕННОЙ ОТВЕТСТВЕННОСТЬЮ "ВОСТОЧНОЕ", з статутним капіталом в 535 954 карбованці, вказаному товариству наданий індивідуальний податковий номер - , товариство включено до реєстру 10.01.2023, що вказано в інформації з сайту «Е-ДОСЬЕ (e-ecolog.ru)».

Також з вказаної інформації вбачається, що засновниками ООО "ВОСТОЧНОЕ" є:

« 1. ОСОБА_1 .

2. ОСОБА_2 .

3. ОСОБА_3 .

Генеральний директор - ОСОБА_1."

Склад засновників ТОВ «СХІДНЕ» та ООО "ВОСТОЧНОЕ" є ідентичними, отже, ймовірно 24.11.2022 засновниками ТОВ «СХІДНЕ» була здійснена реєстрація ООО "ВОСТОЧНОЕ" на тимчасово окупованій території України за законами Російської Федерації, для чого засновникам було необхідно отримати громадянство країни реєстрації.

Копія даних з сайту «Е-ДОСЬЕ (e-ecolog.ru)» долучена до відзиву на позовну заяву.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 165, 226 ГПК України, відповідач просить суд залишити позовну заяву без розгляду.

06.02.2024 до Господарського суду Миколаївської області через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № 1502/24 від 06.02.2024), в якій позивач зазначає наступне:

- посилаючись на Указ Президента України від 24.02.22 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", Наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309, ст. 13 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території", позивач зазначає, що в умовах воєнного стану Кабінетом Міністрів України не приймалося відповідного рішення про поширення положень статті 13 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території" на території, що були окуповані після 24 лютого 2022 року.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 12 квітня 2012 року № 9- рп/2012 ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права.

Відтак твердження Відповідача щодо нікчемності договору № 17/11/23-01 від 17.11.2023 та ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1149689 від 18.12.2023 виписаний на підставі вказаного договору не ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, а відтак є необґрунтованими, так як Кабінетом Міністрів України таке рішення не приймалося.

- право особи на отримання професійної правничої допомоги ґрунтується на актах законодавства вищої юридичної сили, а саме ст. 59 Конституції України та ст. 6 Конвенції, а тому ст. 13 Закону "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" суперечить вказаним положенням в частині права особи на отримання професійної правничої допомоги та не могла бути застосована; застосованими мають бути норми Конституції як норми прямої дії та ст. 6 Конвенції, які гарантують право на професійну правничу допомогу.

Таким чином, чинним законодавством не встановлено заборони особам, які перебувають/зареєстровані на тимчасово окупованій території, звертатися до суду за захистом своїх прав, користуватися послугами адвоката.

- щодо реєстрації позивача за російським законодавством, то позивач зазначає, що згідно витягу з ЄДРПОУ Товариство з обмеженою «СХІДНЕ», , Юридична адреса: 72354, Запорізька область, Мелітопольський район, с. Східне, вул. Степова, буд. 2 зареєстровано відповідно до законодавства України. Будь якого правонаступництва або зміни його правового статусу реєстр не містить.

Розглянувши клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 162 ГПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до ч. 5 ст. 162 ГПК України у разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 ГПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 ГПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ГПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ГПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: 1) довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України "Про безоплатну правничу допомогу".

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правничої допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правничої допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правничої допомоги укладається в письмовій формі.

До договору про надання правничої допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Відповідно до ч. 5 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» зміст договору про надання правничої допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Відповідно до п. 2 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги у новій редакції, затвердженого рішенням Ради адвокатів, Національної асоціації адвокатів України № 41 від 12.04.2019 зі змінами ордер на надання правової допомоги - письмовий документ, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги у випадках і порядку, встановлених Законом України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та іншими законами України.

Відповідно до п. 12.3 Положення ордер містить наступні реквізити, зокрема, посилання на договір про надання правової допомоги/доручення органу (установи), уповноважених законом на надання безоплатної правової допомоги, номер (у випадку наявності) та дату цього документа.

Закон України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" № 1207-VII від 15.04.2014 зі змінами має на меті визначити особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях України.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» цей Закон визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Правовий статус тимчасово окупованої території, а також правовий режим на тимчасово окупованій території визначаються цим Законом, іншими законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права.

Тимчасова окупація Російською Федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для Російської Федерації жодних територіальних прав.

За державою Україна, територіальними громадами сіл, селищ, міст, розташованих на тимчасово окупованій території, органами державної влади, органами місцевого самоврядування та іншими суб`єктами публічного права зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається:

1) сухопутна територія тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях;

2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, внутрішні морські води, прилеглі до сухопутної території інших тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України;

3) інша сухопутна територія України, внутрішні морські води і територіальне море України, визнані в умовах воєнного стану тимчасово окупованими у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку;

4) надра під територіями, зазначеними у пунктах 1, 2 і 3 цієї частини, і повітряний простір над цими територіями.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» адміністративна межа між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» датою початку тимчасової окупації Російською Федерацією окремих територій України є 19 лютого 2014 року.

Окремі об`єкти нафтогазовидобування в межах континентального шельфу України є окупованими Російською Федерацією з 19 лютого 2014 року. Перелік таких об`єктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року.

Окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими Російською Федерацією (у тому числі окупаційною адміністрацією Російської Федерації) починаючи з 7 квітня 2014 року. Межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях з цієї дати, визначено Президентом України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України.

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» дата початку і дата завершення тимчасової окупації територій, передбачених пунктом 3 частини першої статті 3 цього Закону, визначаються у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину адміністративної межі та лінії зіткнення між тимчасово окупованою територією та іншою територією України, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» правовий режим тимчасово окупованої території може бути визначено, змінено чи скасовано законами України.

В умовах воєнного стану правовий режим тимчасово окупованої території, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 3 цього Закону, визначається, змінюється і скасовується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» положення цієї статті застосовуються до тимчасово окупованої території, передбаченої пунктами 1 і 2 частини першої статті 3 цього Закону, надр під територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 частини першої статті 3 цього Закону, і повітряного простору над цими територіями.

В умовах воєнного стану рішенням Кабінету Міністрів України положення цієї статті можуть бути поширені на тимчасово окуповані території, передбачені пунктом 3 частини першої статті 3 цього Закону, надра під територіями, зазначеними у пункті 3 частини першої статті 3 цього Закону, і повітряний простір над цими територіями.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» здійснення господарської діяльності юридичними особами, фізичними особами - підприємцями та фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, місцезнаходженням (місцем проживання) яких є тимчасово окупована територія, дозволяється виключно після зміни їхньої податкової адреси на іншу територію України.

Правочин, стороною якого є суб`єкт господарювання, місцезнаходженням (місцем проживання) якого є тимчасово окупована територія, є нікчемним. На такі правочини не поширюється дія положення абзацу другого частини другої статті 215 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п.п. "г" п. 5 розділу ІІ "Прикінцеві положення" Закону Кабінету Міністрів України рекомендувати утворити спеціальний центральний орган виконавчої влади з питань тимчасово окупованої території України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1364 від 06.12.2022 "Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією" установлено, що:

перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією (далі - перелік), затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони з урахуванням пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій (абз. 2 п. 1 постанови);

у переліку визначаються дата початку та дата завершення бойових дій (дата виникнення та припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації (абз. 8 п. 1 постанови).

Міністерство з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій може надавати роз`яснення з питань формування та застосування переліку; перелік оновлюється у разі потреби, але не рідше ніж двічі на місяць.

В постанові КМУ № 1364 визначено критерії внесення територій до переліку, а Додатком до постанови КМУ № 1364 затверджено форму "Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією".

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06 грудня 2022 року № 1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, що додається.

Відповідно до Переліку Семенівська сільська громада Мелітопольського району Запорізької області (код UA0043914) згідно з Переліком № 309, починаючи з 25.02.2022 року й на даний час є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України.

Відповідно до ст. 45.2 Податкового кодексу України податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Судом встановлено, що відповідно до відомостей з ЄДРЮОФОПГФ місцезнаходженням позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «СХІДНЕ» є вул. Степова, буд. 2, с. Східне, Мелітопольський район, Запорізька область, 72354 ().

Село Східне відноситься до Семенівської сільської громади Мелітопольського району Запорізької області, яка згідно з Переліком № 309, починаючи з 25.02.2022 року й на даний час є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається інша сухопутна територія України, внутрішні морські води і територіальне море України, визнані в умовах воєнного стану тимчасово окупованими у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» дата початку і дата завершення тимчасової окупації територій, передбачених пунктом 3 частини першої статті 3 цього Закону, визначаються у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1364 від 06.12.2022 "Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією" визначено, що перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією (далі - перелік), а також дата початку та дата завершення бойових дій (дата виникнення та припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 06 грудня 2022 року № 1364 наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 затверджено відповідний Перелік територій.

Отже, позивач ТОВ "СХІДНЕ" знаходиться на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, а відтак на нього поширюється особливий правовий режим вчинення правочинів, передбачений ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Відповідно до прямої норми абз. 2 ч. 2 ст. 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» правочин, стороною якого є суб`єкт господарювання, місцезнаходженням (місцем проживання) якого є тимчасово окупована територія, є нікчемним. На такі правочини не поширюється дія положення абзацу другого частини другої статті 215 Цивільного кодексу України.

Враховуючи, що місцезнаходженням позивача ТОВ «СХІДНЕ» є тимчасово окупована територія та позивачем не подано доказів здійснення ним зміни податкової адреси на іншу територію України відповідно до вимог ч. 2 ст. 13 Закону № 1207, суд дійшов висновку, що правочин - договір про надання правової допомоги № 17/11/23-01 від 17.11.2023, укладений між ТОВ «СХІДНЕ» та адвокатом Рабушко Вячеславом Степановичем, є нікчемним в силу прямої норми закону (абз. 2 ч. 2 ст. 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України») та відповідно ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1149689 від 18.12.2023 виписаний на підставі нікчемного договору не може вважатись належним доказом, що посвідчує повноваження адвоката Рабушко В.С. на надання правничої допомоги ТОВ «СХІДНЕ».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 226 ГПК України суд залишає позовну заяву без розгляду якщо позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.

Враховуючи, що позовна заява підписана адвокатом Рабушко В. С. на підставі договору про надання правової допомоги № 17/11/23-01 від 17.11.2023, який є нікчемним в силу прямої норми закону, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для залишення позову без розгляду, оскільки позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року(далі - Конвенція) та практику ЄСПЛ як джерело права.

ЄСПЛ у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України").

Аналогічні положення зазначено в ухвалі від 30 червня 2006 року щодо прийнятності заяви по справі "Каменівська проти України"), в п. 36 рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), в п. 37 рішення від 29 липня 1998 року у справі "Герен проти Франції"(Guerin v. France).

Також у пункті 53 рішення від 08 квітня 2010 року у справі "Меньшакова проти України" ЄСПЛ зазначив, що право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням у випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету, за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута (див. пункт 57 рішення від 28 травня 1985 року у справі "Ашинґдейн проти Сполученого Королівства" (Ashingdane v. the United Kingdom), Series A, № 93).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що в спірному випадку відсутній факт порушення "права на суд", оскільки правовий режим діяльності, зокрема, вчинення правочинів та їх наслідків особами, які знаходяться на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, врегульовано саме законом.

Керуючись ст. 185, п. 2 ч. 1 ст. 226, 232-235, 254-256 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СХІДНЕ» до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОТОРГ» про зобов`язання виконати умови договору залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її оголошення (ч. 1 ст. 235 ГПК України) та може бути оскаржена у порядку та строки, визначені статтями 254-259 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 09.02.2024

Суддя Е.М. Олейняш