cправа № 910/4846/22
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Мачульський Г. М. - головуючий, Волковицька Н. О., Могил С. К.,
секретар судового засідання Лихошерст І. Ю.,
розглянувши заяву Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»
про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат
за результатами розгляду касаційної скарги Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо»
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.11.2023 (колегія суддів: Козир Т. П. - головуючий, Кравчук Г. А., Коробенко Г. П.) та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 11.04.2023 (суддя Паламар П. І.)
за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо»
до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»
про визнання дій протиправними, відшкодування збитків,
позивача: Кузьменко В.В. (адвокат),
відповідача: Коцюба О.В. (адвокат),
1. Фактичні обставини справи
1.1 Постановою Верховного Суду від 24.01.2024 касаційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» (далі - Товариство) залишено без задоволення, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.11.2023 в частині відмови в задоволенні апеляційної скарги Товариства на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 11.04.2023 у справі № 910/4846/22 залишено без змін.
2. Підстави прийняття додаткової постанови
2.1 До Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 29.01.2024 надійшла заява Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі - Банк) про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції. У заяві вказано, що відповідачем у суді касаційної інстанції понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 40 700 грн у зв`язку з розглядом касаційної скарги Товариства.
2.2 При цьому на початку судового засідання 24.01.2024 представник відповідача зробив заяву щодо подання доказів фактично понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
2.3 Від Товариства надійшло заперечення на заяву про ухвалення додаткового судового рішення, у якому просить відмовити у задоволенні заяви відповідача або, у разі якщо Суд дійде висновку про її задоволення, просить зменшити розмір судових витрат Банку на професійну правничу допомогу до 1 000,00 грн. Позивач посилається на те, що заявлені до стягнення судові витрати є необґрунтованими, нерозумними, неспівмірними з предметом розгляду касаційної скарги, складністю справи, а також не були необхідними.
3. Позиція Верховного Суду
3.1 За змістом пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
3.2 Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ГПК України).
3.3 Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
3.4 Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
3.5 За змістом статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
3.6 Приписами частини 2 статті 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
3.7 Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
3.8 Як вбачається з матеріалів справи, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначив про орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи.
3.9 Представництво інтересів Банку в цій справі здійснювалося на підставі договору про надання правової допомоги від 26.08.2022 № 2466/01-2022, укладеного між Банком та Адвокатським об`єднанням «Астерс».
3.10 Заявник на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції подав, зокрема, копії: деталізації наданих послуг, акти приймання-передачі наданих послуг, рахунки.
3.11 Дослідивши умови договору, акти приймання-передачі наданих послуг, інші надані Банком докази, установивши своєчасність подання заявником відповідних доказів витрат на професійну правничу допомогу, правильність і обґрунтованість поданого розрахунку витрат та керуючись статтями 126, 129 ГПК України, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви.
3.12 При цьому доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5 та 6 статті 126 ГПК України).
3.13 Перевіряючи доводи позивача, які викладені у запереченні на заяву про ухвалення додаткового судового рішення, Суд виходить з такого.
3.14 У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (подібні за змістом висновки наведено у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у додатковій постанові Верховного Суду від 16.03.2023 у справі № 927/153/22).
3.16 З огляду на викладене, вирішуючи, чи є розмір витрат Банку на правничу допомогу обґрунтованим та пропорційним до предмета спору у даній справі (враховуючи, що предметом касаційного оскарження була постанова апеляційного суду в частині перегляду додаткового рішення), Суд враховує, що під час розгляду даної справи в судах попередніх інстанцій позиція відповідача не змінювалася, а представництво його інтересів здійснювалося тим самим адвокатським об`єднанням.
3.17 При цьому доказів додаткового комплексного та всебічного вивчення юридичної природи спірних правовідносин на стадії касаційного перегляду не надано та з матеріалів справи не вбачається, що свідчить про необґрунтованість розміру судових витрат у цій частині, оскільки розмір заявлених Банком витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру; такі витрати не мають характеру необхідних і не співмірні з виконаною роботою в суді касаційної інстанції.
3.18 З урахуванням викладеного суд касаційної інстанції частково погоджується з доводами Товариства про необґрунтованість та завищення понесених Банком судових витрат.
3.19 У справі, що розглядається, Суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат, керуючись у тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність, а також враховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, дійшов висновку не присуджувати відповідачу, на користь якого ухвалено судове рішення, всі його витрати на професійну правову допомогу, що заявлені до стягнення.
3.20 За наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених Банком на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді касаційної інстанції, Суд дійшов висновку про необхідність покладення на позивача судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем у суді касаційної інстанції, у розмірі 10 000 грн.
3.21 Видача наказу здійснюється Господарським судом міста Києва, до якого згідно із положеннями статті 319 ГПК України повертається справа.
Керуючись статтями 126, 129, 244 ГПК України
Заяву Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий Г. М. Мачульський
Судді Н. О. Волковицька