ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"06" лютого 2024 р. Справа № 924/1295/23

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заверухи С.В., за участю секретаря судового засідання Тлустої У.О., розглянувши справу у залі судового засідання № 204

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Санрайс Логистикс", м. Полтава

до акціонерного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція" акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м. Нетішин Хмельницької області

про стягнення 144014,58 грн інфляційних втрат, 4128,46 грн 0,3% річних,

представники сторін::

позивача: Лазаренко І.В. - представник згідно ордеру

відповідача: Козлюк М.М. - представник згідно ордеру

У судовому засіданні 06.02.2024р. відповідно до ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Процесуальні дії по справі.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 29.12.2023р. відкрито провадження у справі № 924/1295/23 в порядку розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 23.01.2024р. замінено відповідача правонаступником; прийнято зменшення позовних вимог, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Санрайс Логістик" звернулося до суду з позовом (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) про стягнення з акціонерного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція" акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м. Нетішин Хмельницької області 144014,58 грн інфляційних втрат за період з 10.01.2023р. по 16.06.2023р. та 4128,46 грн 0,3% річних за період з 19.01.2023р. по 04.07.2023р. на підставі ст. 625 ЦК України згідно рішення суду. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання щодо оплати поставленого товару виконував з порушенням передбаченого договором № 53-124-01-22-18953 від 19.12.2022р. строку. Крім того, як стверджує представник позивача, заборгованість відповідача, на яку нараховано 3% річних та інфляційні втрати, підтверджується рішенням господарського суду Хмельницької області від 23.05.2023р. у справі № 924/106/23, що набрало законної сили.

Представником позивача надано суду відповідь на відзив від 22.01.2024р., у якій вказав, зокрема, що думка відповідача про завищення позивачем витрат на правничу допомогу є безпідставною, оскільки позивачем конкретна сума витрат ще не визначена, а сам відповідач не зазначив, яку саме суму витрат він вважає завищеною. Остаточну суму витрат буде визначено позивачем протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у даній справі.

Представник позивача в судове засідання з`явився, наполягав на задоволенні позовних вимог.

Представником відповідача подано до суду відзив на позов від 10.01.2024р., у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача. Крім того, відповідач просить у разі ухвалення судом рішення у даній справі зменшити розмір відшкодування витрат на професійну правничу допомогу позивача до їх розумного, реального і обґрунтованого розміру, що становить 3000,00 грн. В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначив, що обрахунок 0,3% річних є арифметично неправильним, оскільки позивач не врахував, що у разі часткової оплати заборгованості обрахунок річних за день, в який сума заборгованості частково сплачена, здійснюється на суму заборгованості, що є зменшена на суму здійсненої часткової оплати у цей день. При цьому, як зазначає відповідач, при обрахунку інфляційних втрат позивач безпідставно нараховує інфляційні втрати за червень 2023 року на суму заборгованості 3265080,00 грн, не зменшену на суму оплати 570000,00 грн, здійсненої у цей місяць згідно платіжної інструкції від 16.06.2023р. Саме на суму 2695080,00 грн, як стверджує відповідач, слід нараховувати інфляційні втрати за червень 2023 року.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи викладені у відзиві на позов.

Перелік обставин, які є предметом доказування; та доказів, якими сторони підтверджують або спростовують наявність даних обставин.

19.12.2022р. між державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція" (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Санрайс Логистикс" (постачальник) укладено договір поставки № 53-124-01-22-18953 (далі - договір), за умовами якого постачальник зобов`язався поставити і передати у власність покупцю в передбачені цим договором строки товар, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити даний товар згідно з найменуванням, виробником, кількістю, ціною та по коду УКТ ЗЕД товару, які зазначені в специфікації № 1 (додаток № 1 до договору), та є невід`ємною її частиною.

Предметом поставки по даному договору є товар: мазут М-100 код 09130000-9 згідно ДК 021:2015 (нафта і дистиляти). (п. 1.2 договору).

Відповідно до п. 1.3. договору місцем виконання цього договору є місто Нетішин Хмельницької області.

Згідно з п.п. 3.1., 3.2. договору строк поставки продукції становить 10 днів з дати направлення покупцем постачальнику письмової заявки на поставку партії товару. Поставка товару згідно Специфікації здійснюється транспортом та за рахунок постачальника на умовах DDP згідно ІНКОТЕРМС 2020 року на склад вантажоотримувача за адресою: автотранспортом: вул. Енергетиків, 20, м. Нетішин, Хмельницька обл., 30100; залізничним транспортом: ст. Сільце, Південно-Західної залізниці, код 340807, вантажоодержувач ВП ХАЕС ДП "НАЕК "Енергоатом", код 3805.

У відповідності до п. 3.5. договору датою поставки товару є дата підписання видаткової накладної / товарно-транспортної накладної вантажоодержувачем.

За умовами п.п. 4.1. - 4.3. договору ціна товару по договору становить 3276000,00 грн разом з ПДВ. Ціна за одиницю товару, кількість та загальна ціна товару по зазначеній угоді визначається специфікацією № 1. До ціни товару включена вартість упакування, маркування, тари, страхування, доставка до складу вантажоотримувача, витрати пов`язані з виготовленням, випробуванням, прийманням товару.

Відповідно до пунктів 5.1. та 5.3. договору оплата за поставлений товар здійснюється підприємством шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 10 днів з дати оформлення ярлика на придатний товар згідно СОУ НАЕК 038:2021 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанії". Датою проведення розрахунку вважається дата списання коштів з розрахункового рахунку відповідача.

Як передбачено п. 6.1.2. договору, покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати вартість поставленого товару.

Пунктами 7.1. - 7.4. договору передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили, зазначених в п. 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", які не існували під час укладення договору та виникли поза волею сторін.

Для виконання цього договору запровадження воєнного стану Указом Президента України від 24.02.2022р. № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" (із змінами), не вважається форс-мажорною обставиною.

Наявність форс-мажорних обставин засвідчується відповідним документом, виданим Торгово-промисловою палатою України, або регіональною торгово-промисловою палатою, згідно з законодавством України, або іншою довідкою, процесуальним документом, виданим компетентним органом.

Сторона, що зазнала форс-мажорних обставин, які унеможливлюють виконання зобов`язань за договором, письмово повідомляє іншу сторону про їх наявність, протягом 5 днів з початку їх дії з наступним наданням, протягом 10 днів, відповідного підтверджуючого документу. Про закінчення форс-мажорних обставин сторона, яка зазнала їх впливу, письмово в 5 денний строк повідомляє другу сторону.

Якщо форс-мажорні обставини будуть діяти більше 3 місяців, сторони мають право розірвати договір, уклавши про де відповідну угоду.

Згідно з пунктом 8.1 договору у разі невиконання бо неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену договором та чинним законодавством України.

Як передбачено п. 8.4. договору, у випадку порушення строків оплати товару покупець на вимогу постачальника, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, сплачує суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 0,3% річних від простроченої суми.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками (за наявності печатки) і діє до 15.12.2023 (п. 11.1. договору).

Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору (п. 11.3. договору).

Договір підписано сторонами та скріплено їх печатками.

Зі змісту специфікації № 1 (додаток № 1) до договору вбачається, що сторони домовилися про поставку мазуту паливного в кількості 120 т на суму 3276000,00 грн разом з ПДВ.

Додатком № 2 до договору сторони погодили технічну специфікацію.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 23.05.2023р. у справі № 924/106/23 позов товариства з обмеженою відповідальністю "Санрайс Логистикс", м. Полтава до державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електростанція" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м. Нетішин Хмельницької області про стягнення 3307767,57 грн, з яких 3265080,00 грн основного боргу, 42446,04 грн інфляційних витрат, 241,53 грн 0,3% річних задоволено частково. Стягнуто з державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ) в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" (30100, Хмельницька обл., м. Нетішин, вул. Енергетиків, буд. 20, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Санрайс Логистикс" (36014, м. Полтава, вул. Європейська, буд. 2 офіс 209, код ЄДРПОУ 42044,00 грн (три мільйони двісті шістдесят п`ять тисяч вісімдесят гривень 00 коп.) основного боргу, 241,53 грн (двісті сорок одна гривня 53 коп.) 0,3% річних, 48979,83 грн (сорок вісім тисяч дев`ятсот сімдесят дев`ять гривень 83 коп.) витрат на оплату судового збору. В решті позову відмовлено.

На виконання договору № 53-124-01-22-18953 від 19.12.2022р. відокремленим підрозділом "Хмельницька атомна електростанція" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" сплачено товариству з обмеженою відповідальністю "Санрайс Логистикс" 3265080,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями: від 16.06.2023р. на суму 570000,00 грн, від 19.06.2023р. на суму 429000,00 грн, від 20.06.2023р. на суму 213000,00 грн, від 21.06.2023р. на суму 192000,00 грн, від 22.06.2023р. на суму 120000,00 грн, від 22.06.2023р. на суму 212160,00 грн, від 23.06.2023р. на суму 840000,00 грн, від 26.06.2023р. на суму 180000,00 грн, від 28.06.2023р. на суму 150000,00 грн, від 30.06.2023р. на суму 102000,00 грн, від 03.07.2023р. на суму 120000,00 грн, від 05.07.2023р. на суму 136920,00 грн.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 175 Господарського кодексу України, майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтями 11 Цивільного кодексу України та 174 ГК України передбачено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод (правочинів), передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

З положень статті 509 ЦК України, яку розширює стаття 173 ГК України, вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до норм статей 6 та 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини, що виникли між ними, носять характер таких, що виникають з договору поставки, про що, зокрема, свідчать договірні зобов`язання сторін - постачальник зобов`язався поставити і передати у власність покупцю в передбачені цим договором строки товар, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити даний товар згідно з найменуванням, виробником, кількістю, ціною та по коду УКТ ЗЕД товару, які зазначені в специфікації № 1 (додаток № 1 до договору), та є невід`ємною її частиною.

Відповідно до частини 1, 2 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу

Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст. 692 ЦК України врегульовано порядок оплати товару за договорами купівлі-продажу (поставки). Зокрема, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Як встановлено судом, у п. 5.1. договору сторони погодили, що оплата за поставлений товар здійснюється підприємством шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 10 днів з дати оформлення ярлика на придатний товар згідно СОУ НАЕК 038:2021 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанії".

Оскільки відповідач не виконав зобов`язання з оплати товару за договором № 53-124-01-22-18953 від 19.12.2022р., рішенням господарського суду Хмельницької області від 23.05.2023р. у справі № 924/106/23 було стягнуто з державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Санрайс Логистикс" 3265080,00 грн основного боргу, 241,53 грн 0,3% річних, 48979,83 грн витрат на оплату судового збору. В решті позову відмовлено.

Зазначене судове рішення набрало законної сили 14.06.2023р.

Суд враховує положення частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Законна сила судового рішення - це правова дія судового рішення, сутність якої полягає в його незмінності і виключності. Якісна характеристика судового рішення, яке набрало законної сили, виявляється в наслідках, які воно викликає. Такими наслідками є: здійсненність, преюдиціальність, обов`язковість.

Позивач, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, зазначає, що зобов`язання відповідача за рішенням суду виконувалися останнім, починаючи з 16.06.2023р., та були виконані повністю лише 05.07.2023р., що підтверджується відповідними платіжними інструкціями. Відтак, позивач вправі за прострочення боржником виконання грошового зобов`язання застосувати відповідальність згідно ст. 625 ЦК України.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018р. у справі № 686/21962/15-ц.

Згідно із частиною 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, стаття 599 цього Кодексу передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З аналізу вищевказаних норм закону слідує, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

Дана правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019р. в справі № 916/190/18.

З огляду на викладене, судовим рішенням фактично тільки фіксується належна до стягнення сума боргу, однак, наявність такого рішення не припиняє грошових зобов`язань відповідача та не позбавляє позивача права на отримання передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України сум.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою (постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020р. у справі № 902/417/18, від 05.04.2023р. у справі №910/4518/16).

Щодо стягнення 0,3% річних.

Нарахування 0,3 % річних (розмір річних погоджено сторонами у договорі) на суму боргу відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Подібні правові висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18, від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18, від 05 квітня 2023 у справі №910/4518/16.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові 07.04.2020р. у справі № 910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги.

Позивачем заявлено до стягнення 0,3% річних за період з 19.01.2023р. по 05.07.2023р., нараховані на суму боргу в розмірі 3265080,00 грн за рішенням суду від 23.05.2023р. у справі № 924/106/23 (з урахуванням подальших проплат згідно платіжних інструкцій від 16.06.2023р. на суму 570000,00 грн, від 19.06.2023р. на суму 429000,00 грн, від 20.06.2023р. на суму 213000,00 грн, від 21.06.2023р. на суму 192000,00 грн, від 22.06.2023р. на суму 120000,00 грн, від 22.06.2023р. на суму 212160,00 грн, від 23.06.2023р. на суму 840000,00 грн, від 26.06.2023р. на суму 180000,00 грн, від 28.06.2023р. на суму 150000,00 грн, від 30.06.2023р. на суму 102000,00 грн, від 03.07.2023р. на суму 120000,00 грн, від 05.07.2023р. на суму 136920,00 грн).

Суд, враховуючи часткові оплати відповідача, а також стягнення річних згідно рішення від 23.05.2023р. у справі № 924/106/23 за період з 10.01.2023р. по 18.01.2023р., здійснив перерахунок 0,3% річних у системі "Законодавство", відповідно до якого суд вважає підставним до стягнення з відповідача 0,3 % річних в розмірі 4141,44 грн:

1) на суму боргу 3265080,00 грн з 19.01.2023р. по 15.06.2023р. = 3971,77 грн;

2) на суму боргу 2695080,00 грн з 16.06.2023р. по 18.06.2023р. = 66,45 грн;

3) на суму боргу 2266080,00 грн з 19.06.2023р. по 19.06.2023р. = 18,63 грн;

4) на суму боргу 2053080,00 грн з 20.06.2023р. по 20.06.2023р. = 16,87 грн;

5) на суму боргу 1861080,00 грн з 21.06.2023р. по 21.06.2023р. = 15,30 грн;

6) на суму боргу 1528920,00 грн з 22.06.2023р. по 22.06.2023р. = 12,57 грн;

7) на суму боргу 688920,00 грн з 23.06.2023р. по 25.06.2023р. = 16,99 грн;

8) на суму боргу 508920,00 грн з 26.06.2023р. по 27.06.2023р. = 8,37 грн;

9) на суму боргу 358920,00 грн з 28.06.2023р. по 29.06.2023р. = 5,90 грн;

10) на суму боргу 256920,00 грн з 30.06.2023р. по 02.07.2023р. = 6,34 грн;

11) на суму боргу 136920,00 грн з 03.07.2023р. по 04.07.2023р. = 2,25 грн.

Зважаючи на те, що заявлена позивачем сума 0,3% річних є меншою за визначену судом, враховуючи, що визначення розміру позовних вимог є правом саме позивача та те, що суд позбавлений права виходити за межі заявлених позовних вимог, суд визначає розмір 0,3% річних за розрахунком позивача в сумі 4128,46 грн.

Щодо стягнення інфляційних втрат.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р; цього листа вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.1997 № 39, а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга" (п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошового зобов`язання" №14 від 17.12.2013 року).

При застосуванні індексу інфляції необхідно брати до уваги, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць; тому умовно необхідно рахувати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад травня, індексується з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня (лист Верховного Суду України №62-97р від 03.04.97 "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ").

Щодо заявленої до стягнення суми втрат від інфляції судом враховується правовий висновок, викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.06.2020р. у справі № 905/21/19. Зокрема, при розрахунку "інфляційних втрат" у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин за аналогією закону підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України від 27.07.2007 № 265, а також визначений порядок нарахування інфляційних втрат у випадку часткового помісячного погашення суми основного боргу (пункти 25 - 29 постанови Верховного Суду від 26.06.2020р. у справі № 905/21/19). Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про те, що у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

У кредитора згідно з частиною другою статті 625 ЦК України є право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу. Водночас, якщо боржник після нарахування йому інфляційних втрат за відповідний місяць допустив подальше прострочення в оплаті основного боргу, то кредитор, виходячи з того, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат, яке виникло в силу закону, є грошовим, вправі нарахувати боржнику інфляційні втрати на суму основного боргу, збільшену на індекс інфляції за попередній місяць прострочення (пункт 23 постанови Верховного Суду від 26.06.2020р. у справі № 905/21/19).

Також об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у справі № 905/21/19 наведено формулу, за якою можна розрахувати інфляційні втрати: "Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ", де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн. - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці). При цьому зазначено, що за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

Для відокремлення інфляційних збитків за певний період від основної заборгованості, від остаточного розрахунку основного боргу з інфляційною складовою, проведеного із застосуванням такої послідовності, необхідно відняти основний борг, який залишився непогашеним на кінець розрахункового періоду.

У випадку, якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу та ділиться на 100% (п. 28 постанови у справі № 905/21/19).

Об`єднана палата Касаційного господарського суду в постанові від 20.11.2020 року у справі № 910/13071/19 роз`яснила, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

При цьому, Верховний Суд у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 05.07.2019р. у справі № 905/600/18 дійшов висновку, що до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Судом перевірено розрахунок позивача у системі "Законодавство" та встановлено, що позивачем обґрунтовано заявлено до стягнення 144014,58 грн інфляційних втрат.

Згідно з ч. 1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 74, ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, враховуючи вищезазначені обставини справи, положення законодавства, проведені розрахунки, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 144014,58 грн інфляційних втрат та 4128,46 грн 0,3% річних.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у зв`язку із задоволенням позову.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов товариства з обмеженою відповідальністю "Санрайс Логистикс", м. Полтава до акціонерного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція" акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м. Нетішин Хмельницької області про стягнення 144014,58 грн інфляційних втрат, 4128,46 грн 0,3% річних задовольнити.

Стягнути з акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, ідентифікаційний код 24584661) в особі філії "Відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція" акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (30100, Хмельницька область, м. Нетішин, вул. Енергетиків, 20, ідентифікаційний код 21313677) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Санрайс Логистикс" (Полтавська область, м. Полтава, вул. Європейська, 2, офіс 209, ідентифікаційний код 42044752) 4128,46 грн (чотири тисячі сто двадцять вісім гривень 46 коп.) 0,3% річних, 144014,58 грн (сто сорок чотири тисячі чотирнадцять гривень 58 коп.) інфляційних втрат, 2684,00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06.02.2024 року.

Суддя С.В. Заверуха

Відрук. 1 примірн.:

1 - до справи.

Електронні адреси:

позивача -

відповідача - , ,

Позивачу та відповідачу надіслати рішення до електронного кабінету Електронного суду.