номер провадження справи 35/86/20-24/68/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

04.01.2024 Справа № 908/1461/20

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Азізбекян Тетяни Анатоліївни, за участю секретаря судового засідання Зеленцовій К.Ю., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецвік» про відстрочку виконання судового рішення у справі № 908/1461/20

за первісним позовом Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (вул.Сталеварів, б. 14, м. Запоріжжя, 69035, ідентифікаційний код 00130926)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецвік» (вул. Діагональна, б. 5, м. Запоріжжя, 69035, ідентифікаційний код 42439205)

про стягнення коштів

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецвік» (вул.Діагональна, б. 5, м. Запоріжжя, 69035, ідентифікаційний код 42439205)

до відповідача Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (вул.Сталеварів, б. 14, м. Запоріжжя, 69035, ідентифікаційний код 00130926)

про стягнення коштів

за участю представників:

від позивача: Гончарова Я.М., посвідчення ЗП 002897

від відповідача: Шульга Ю.О., довіреність № 361 від 21.12.2023

УСТАНОВИВ:

22.12.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецвік» звернулось до Господарського суду Запорізької області із заявою про відстрочку виконання рішення від 15.03.2023 у справі № 908/1461/20 на шість місяців від дати прийняття рішення.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 22.12.2023, вказану заяву було розподілено на розгляд судді Азізбекян Тетяні Анатоліївні.

Ухвалою суду від 25.12.2023 заяву про відстрочку виконання рішення суду прийнято до розгляду, судове засідання призначено на 04.01.2024 о 10:50г.

Заява про відстрочку виконання рішення суду мотивована тим, що загальна сума, яка підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача, складає 260 658,07 грн.

Рішення набрало законної сили « 05» грудня 2023 року. Тут хочемо зазначити наступне: 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан.

В Указі Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» зазначається: «У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (пізніше продовжувався і зараз подовжено до листопада 2022 року). У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також - вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Також ТПП України було прийняте загальне рішення про обставини форс-мажору на усю територію України та на невизначене коло осіб (лист вих. №2024/02.0-7.1 від 28.02.22р.). ТПП України підтвердила, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення є надзвичайними та невідворотними і це є беззаперечними форс-мажорними обставинами.

Викладені обставини унеможливлюють нормальну роботу підприємства, зокрема заявник вказує на те, що:

- на підприємстві значно скоротився обсяг прибутку у зв`язку з масовою відмовою підприємств від попередньо схвалених замовлень (укладених договорів, їх етапів);

- на підприємстві було прийняте рішення, що до простою, з частковим збереженням заробітної плати;

- по тих контрактах, які підприємство вже частково виконало, немає можливості їх доведення до кінця (відмова замовників, неможливість відправлення персоналу на окуповані території, тощо), що як наслідок призводить до недоведення робот до кіпця і неоплата частково виконаних робіт;

- навіть за виконані роботи підприємство не отримує кошти, що в свою чергу призводить до неможливості розрахунків з контрагентами та з трудовим колективом у повному обсязі та своєчасно;

- з урахуванням системи нашого податкового законодавства виникає така ситуація, що податки відображуються за першою з обставин і тут теж склалась складна ситуація - в тих випадках, коли ми вже склали акти виконаних робіт, ми вже повинні сплатити податки, незалежно від того чи розрахувались з нами.

Також, в штаті підприємства працює порядку 14 осіб, підтримка, яких (в тому числі виплата заробітної плати) для нас є пріоритетною та обов`язковою задачею як з моральної точки зору так і з точки зору закону. Підприємство немає достатнього майна, яке ми могли одноразово продати та погасити наш борг.

ТОВ «Спецвік» буде робити все можливе для накопичення ресурсів для погашення заборгованості перед ПАТ «Запоріжжяобленерго», у зв`язку із чим повідомляє суд, що має намір повністю та добровільно погасити борг шляхом перерахування сум на банківський рахунок ПАТ «Запоріжжяобленерго», але наданий час на нашому банківському рахунку недостатньо грошових коштів, та відсутнє майно для виконання судового рішення, що підтверджується банківськими виписками, в яких вбачається, що залишок коштів складає лише 0,00 грн. Підприємство реально намагається виправляти ситуацію з боргами перед нами, аби розрахуватися з нашими кредиторами, зокрема має відкриті виконавчі провадження щодо стягнення з боржників на користь підприємства заявника заборгованості. Так, на виконання рішення Господарського суду Запорізької області у справі 908/1406/23, відкрито виконавче провадження за стягненням з ТОВ «Запорізький титано-магнісвий комбінат» () на користь підприємства заявника заборгованість у розмірі 480 683,37 грн та судові витрати у вигляді судового збору в сумі 7210,25 грн.

Окрім того, на виконання рішення Господарського суду Запорізької області у справі 908/365/23 відкрито виконавче провадження за стягненням з Комунального підприємства Облводоканал Запорізької обласної ради (код 03327115) на користь ТОВ «Спецвік» 100 000 грн 00 коп. основного боргу, 12 782 грн 90 коп. пені, 24 978 грн 52 коп. інфляційних витрат, 3 125 грн 68 коп. З % річних, 2 684 грн. 00 коп. судового збору.

ТОВ «Спецвік» відсутнє в Єдиному реєстрі боржників, має чудову репутацію з контрагентами, але через складну економічну ситуацію та неможливість здійснення активної та прибуткової господарської діяльності, вимушене звернутись до суду з даною заявою. В теперішній час найважливішими пріоритетами нашої компанії є виплата установою працівникам заробітної плати та сплата податків до державного та інших бюджетів України.

Єдино разове стягнення грошових коштів з підприємства унеможливить своєчасне здійснення таких виплат, що невідворотно призведе до порушення конституційних прав громадян, які працюють на підприємстві, на оплату праці. У будь якому разі підприємство зараз не в змозі одномоментно виконати рішення суду на дуже велику суму. Намагання стягнути одноразово визначені кошти з великою долею вірогідності призведуть до неможливості підприємства виконувати, як це, так і інші свої зобов`язання, в тому числі і перед бюджетом та працівниками, дуже ймовірно, що підприємство збанкрутує.

04.01.2024 від позивача надійшли заперечення на заяву відповідача про надання відстрочки виконання рішення, ПАТ "Запоріжжяобленерго" вважає заяву безпідставною та необґрунтованою, виходячи з наступного: відповідно до пункту 6.2. договору №660919 від 17.09.2019 «Покупець» має право розірвати цей договір у разі порушення «Постачальником» строків поставки товару більш ніж на 30 (тридцять) робочих днів, повідомивши «Постачальника» не пізніше, ніж за 10 (десять) календарних днів до такого розірвання. Датою розірвання договору є дата, вказана у повідомленні про розірвання. В такому разі «Постачальник» зобов`язаний повернути суму передоплати з урахуванням індексу інфляції, в 10 - денний строк з дати розірвання договору. 21.02.2020, на підставі п.6.2.1. і п.6.2.5 договору №660919 від 17.09.2019, ПАТ "Запоріжжяобленерго" після закінчення 60 денного строку з моменту направлення претензії відповідачу (18.12.2019), направив засобами поштового зв`язку на адресу ТОВ "Спецвік" письмове повідомлення від 21.02.2020 №001-32/3203 "Про розірвання в односторонньому порядку договору про закупівлю товарів №660919 від 17.09.2019 у зв`язку з його порушенням". 24.02.2020 ПАТ "Запоріжжяобленерго" повторно направив зазначене повідомлення з доставкою поштовим кур`єром (тип доставки - "Склад-двері"). (Дод.32.) Вказаним повідомленням ПАТ "Запоріжжяобленерго" відмовилось від прийняття виконання обов`язків від Товариства з обмеженою відповідальністю Спецвік і повідомило про розірвання ним в односторонньому порядку договору про закупівлю товарів №660919 від 17.09.2019 на підставі пунктів 6.3.4., 6.2.5., 6.2.1. цього договору з 06.03.2020. Повідомлення містить вимогу про повернення суми передплати в десятиденний строк з дати розірвання договору, тобто до 16.03.2020 включно. Оскільки ТОВ "Спецвік" не здійснив повернення ПАТ "Запоріжжяобленерго" сплаченої суми передоплати до 16.03.2020 ПАТ "Запоріжжяобленерго" вимушено звернулось до суду за захистом свого порушеного права. Тобто, порушення ТОВ "СПЕЦВІК" з повернення суми передплати у розмірі 245952,00 гривень триває вже більше трьох років, вважаємо поведінку ТОВ "СПЕЦВІК" недобросовісною.

Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» є підприємством, яке має стратегічне значення для економіки і безпеки Держави (відповідно до Постанови КМУ No 83 від 04.03.2015 «Про затвердження переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави»), і відноситься до об`єктів критичної інфраструктури, оскільки відповідно до частини четвертої статті 9 Закону України "Про критичну інфраструктуру" - енергозабезпечення належить до життєво важливих функцій та/або послуг, порушення яких призводить до негативних наслідків для національної безпеки України. Щоденно персонал ПАТ "Запоріжжяобленерго" забезпечує роботу електричних мереж Запорізької області, зокрема і виробничих приміщень ТОВ "СПЕЦВІК", ліквідує наслідки ворожих атак. Виплата заробітної плати персоналу ТОВ "СПЕЦВІК" за рахунок персоналу ПАТ "Запоріжжяобленерго" якось не дуже буде відповідати принципу справедливості, зокрема з огляду на порушення саме з боку ТОВ "СПЕЦВІК". Через невиконання договірних відносин з боку ТОВ "СПЕЦВІК" персонал ПАТ "Запоріжжяобленерго" весь зимовий сезон 2019-2020 років провело без форменого одягу.

Відповідно до ст. 222 ГПК України, фіксування судового засідання 04.01.2024 здійснювалося за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

За результатами розгляду заяви про надання відстрочки виконання рішення суду в судовому засіданні 04.01.2024 проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Розглянувши матеріали заяви, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 15.03.2023 у справі №'908/1461/20 первісний позов Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецвік» на користь Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» 245 952 грн 00 коп. попередньої оплати. -120 34 грн 00 коп. пені. 72578 грн 29 коп. штрафу. 4031 грн 35 коп. інфляції. 1253 грн 34 коп. 3% річних та 5487 грн 74 коп. судового збору. В задоволенні зустрічного позову відмовлено. У наступному рішення переглядалось в суді апеляційної інстанції.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 05.12.2023р. рішення Господарського суду Запорізької області від 15.03.2023 у справі № 908/1461/20 в частині стягнення 42034 грн 00 коп. пені, 72578 грн 29 коп. штрафу скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволені позовних вимог.

Абзац перший, другий та третій резолютивної частині рішення викладено в наступній редакції:

«Первісний позов задовольнити частково:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецвік» (вул. Діагональна, б. 5. м. Запоріжжя, 69035, ідентифікаційний код 42439205) на користь Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (вул. Сталеварів, б.14, м. Запоріжжя, 69035, ідентифікаційний код 00130926) 245952 (двісті сорок п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят дві) грн 00 коп. попередньої оплати, 4031 (чотири тисячі тридцять одна) грн 35 коп. інфляції, 1253 (одна тисяча п`ятдесят три) гри 34 коп. 3% річних та 3768 (три тисячі сімсот шістдесят вісім) грн 55 коп. судового збору.

В задоволені решти позовних вимог відмовити. В іншій частині рішення залишити без змін.»

Рішення Господарського суду Запорізької області набрало законної сили 05.12.2023.

За приписами ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно ч. 2 ст. 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав особи і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно частини 1 статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Савіцький проти України від 26.07.2012 суд наголосив, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній із сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок.

Рішенням Суду у справі Глоба проти України від 05.07.2012 суд повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

На державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі Чижов проти України).

Разом з тим, відповідно ч.ч. 1, 3 ст. 331 ГПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Частиною четвертою даної статті визначено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відстрочення виконання рішення спрямоване на забезпечення повного виконання рішення суду та є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення.

Таким чином, запроваджений процесуальними нормами права механізм відстрочення виконання судового рішення є винятковою мірою, який спрямований на досягнення кінцевої мети судового розгляду - виконання ухваленого судом рішення.

Системний аналіз чинного законодавства свідчить, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, питання щодо надання відстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Необхідно зазначити, що 24.02.2022 на території України розпочалась збройна агресія російської федерації, яка триває до цього часу.

У зв`язку з цим, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України був введений правовий режим воєнного стану, який було затверджено Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні».

Керуючись наведеним, Торгово-промислова палата України оприлюднила офіційний лист № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, яким засвідчила, що військова агресія є форс-мажорною обставиною, а сам цей лист може бути використано як її підтвердження. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними.

Слід зазначити, що введення воєнного стану впливає на спроможність своєчасного ведення розрахунків відповідачем та обмежує безперешкодне провадження господарської діяльності.

Згідно ч. 5 ст. 331 ГПК України, розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Рішення Господарського суду Запорізької області у справі № 908/1461/20 ухвалено 15.03.2023 та набрало законної сили 05.12.2023.

Суд, вивчивши матеріали справи, з огляду на наведені приписи чинного законодавства та фактичні обставини справи, беручи до уваги введення в Україні з 24.02.2022 воєнного стану, який впливає на здійснення господарської діяльності як стягувача, так і боржника; недопущення понесення боржником додаткових витрат, пов`язаних з примусовим виконанням судового рішення органами виконавчої служби, вважає за можливе, як виняток, задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецвік» відстрочивши виконання судового рішення № 908/1461/20 від 15.03.2023 на шість місяців з від дати - 05.12.2023 (постанова Центального апеляційного господарського суду).

Оцінюючи вищенаведені обставини суд враховує, що відстрочка виконання рішення є тією мірою, яка надає можливість працювати суб`єкту господарювання, своєчасно виплачувати заробітню плату робітникам підприємства та своєчасно сплачувати податки, оскільки, як вже зазналось судом, введення воєнного стану впливає на спроможність своєчасного ведення розрахунків відповідачем та обмежує безперешкодне провадження господарської діяльності і примусове стягнення заборгованості може вкрай негативно вплинути на його функціонування та може призвести до банкрутства підприємства.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 232, 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецвік» про відстрочку виконання судового рішення у справі № 908/1461/20 задовольнити.

Відстрочити виконання судового рішення від 15.03.2023 у справі № 908/1461/20 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецвік» (вул. Діагональна, б. 5, м. Запоріжжя, 69035, ідентифікаційний код 42439205) на користь Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (вул.Сталеварів, б.14, м.Запоріжжя,69035, ідентифікаційний код 00130926) 245952 (двісті сорок п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят дві) грн 00 коп. попередньої оплати, 4031 (чотири тисячі тридцять одна) грн 35 коп. інфляції, 1253 (одна тисяча п`ятдесят три) грн 34 коп. 3% річних та 3768 (три тисячі сімсот шістдесят вісім) грн 55 коп. судового збору на шість місяців від дати - 05.12.2023 (постанова Центального апеляційного господарського суду).

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення суддею та може бути оскаржена протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили (ст.ст. 235, 255, 256 ГПК України). Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено та підписано 06.02.2024

Суддя Т.А. Азізбекян