ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2024 р. Справа№ 910/2345/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Іоннікової І.А.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця»

на рішення Господарського суду міста Києва від 07.06.2023

у справі №910/2345/23 (суддя - Морозов С.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Гірник»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 150 897,28 грн

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.1. короткий зміст позовних вимог

15.02.2023 року до Господарського суду міста Києва звернулось Приватне акціонерне товариство «Гірник» (позивач) з позовною заявою про стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (відповідач) основної суми боргу в розмірі 80 153,78 грн, суми пені в розмірі 25 477,77 грн, суми штрафу в розмірі 11 196,76 грн, суми 0,1% річних в розмірі 133,83 грн, суми інфляційних втрат в розмірі 33 935,14 грн, у зв`язку з невиконанням відповідачем умов Договору №УЗ/ЦБМЕС-21259/Ю від 12.08.2021 року в частині оплати виконаних позивачем робіт.

27.04.2023 року від позивача до суду надійшла заява про зменшення розміру основної суми заборгованості до 353,78 грн. Іншу частину позовних вимог позивачем залишено без змін.

02.05.2023 року від позивача до суду надійшла заява про зменшення розміру основної суми заборгованості в повному обсязі, у зв`язку зі сплатою суми боргу відповідачем. Іншу частину позовних вимог позивачем залишено без змін.

1.2. короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.06.2023 у справі № 910/2345/23 позов задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Приватного акціонерного товариства «Гірник» суму пені в розмірі 25 477,77 грн, суму 0,1% річних в розмірі 133,83 грн, суму інфляційних втрат в розмірі 33 249,59 грн та суму судового збору в розмірі 2 472,65 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач довів неналежне виконання грошового зобов`язання відповідачем, водночас відповідач не довів зміни умов договору в частині строків оплати та існування форс-мажорних обставин, які б об`єктивно перешкоджали відповідачу належно виконати грошове зобов`язання.

1.3. короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати частково рішення Господарського суду міста Києва від 07.06.2023 в частині стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» пені у розмірі 25477,77 грн, 133,83 грн 0,1 % річних та 33249,59 грн інфляційних втрат та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у стягненні пені в повному обсязі, стягнути інфляційні втрати у розмірі 11471,36 грн та 0,1% річних у розмірі 70,54 грн.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ:

2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.07.2023 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Іоннікова І.А., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду 12.07.2023 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/2345/23.

14.07.2023 до канцелярії суду від скаржника надійшла заява із доказом сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

24.07.2023 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.07.2023 відкрито апеляційне провадження у справі №910/2345/23 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.06.2023 у справі №910/2345/23. Апеляційний перегляд оскаржуваного рішення ухвалено здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення було прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного та всебічного з`ясування обставин справи, що є підставою для його скасування.

Апелянт стверджує, що суд першої інстанції безпідставно відхилив доводи відповідача, що строк виконання зобов`язання було змінено письмово шляхом надсилання листів та погодження позивача з пропозиціями відповідач щодо сплати заборгованості частинами.

Крім того, відповідач посилається на неправильний розрахунок строку виконання зобов`язання, а також на наявність об`єктивних причин, обставин непереборної сили, які унеможливили своєчасне виконання зобов`язання відповідачем, що мало бути враховано судом першої інстанції.

2.3. узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечив проти доводів апеляційної скарги позивача, посилаючись на її необґрунтованість, у зв`язку з чим просив залишити оскаржуване рішення без змін.

Позивач вказує, що договір, на підставі якого виникли спірні правовідносини, було укладено відповідно до процедури закупівлі визначеної ЗУ «Про публічні закупівлі» і у визначений вказаним законом спосіб змін до договору, в тому частині щодо розстрочення оплати заборгованості сторонами не вносилось, а тому доводи відповідача правомірно відхилено судом першої інстанції та мають бути відхилені судом апеляційної інстанції.

2.4. інші процесуальні дії у справі: судом апеляційної інстанції не здійснювались.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

3. ПОЗИЦІЯ СУДУ

3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи

12.08.2021 року між позивачем (виконавець) та відповідачем (замовник) був укладений Договір №УЗ/ЦБМЕС-21259/Ю (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого виконавець власними силами зобов`язується виконати роботи з тампонажу артезіанської свердловини №750В і артезіанської свердловини №1194-В на ст. Ромодан відповідно до проектно-кошторисної документації, яка надається виконавцю замовником та технічного завдання (Додаток №1 до Договору).

Вартість робіт визначається зведеним кошторисним розрахунком (Додаток №2 до Договору) на підставі наданого виконавцем протоколу погодження договірної ціни (Додатки №3 до Договору) і складає 159 953,78 грн, в т.ч. ПДВ 20% - 26 658,96 грн. (п. 4.1. Договору).

Розрахунки між сторонами проводяться, як післяплата за виконані роботи, згідно акту приймання-передачі виконаних робіт протягом 45 банківських днів після дати підписання актів, але не раніше дати реєстрації податкової накладної в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. (п. 5.2. Договору).

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2021 року, а в частині виконання зобов`язання до повного його виконання. (п. 12.1. Договору).

Додатками №1-3 до Договору сторони погодили технічне завдання, зведений кошторисний розрахунок вартості об`єкта будівництва та протокол погодження договірної ціни.

На виконання умов Договору сторонами підписано Акт №1 приймання виконаних будівельних робіт та Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат на суму в розмірі 159 953,78 грн.

16.12.2021 року позивачем було зареєстровано податкову накладну №414 від 18.11.2021 року на вказану вище суму.

07.04.2022 року відповідачем на адресу позивача направлено лист №БМЕСД-3-10/903 в якому відповідач повідомив позивача про дію форс-мажорних обставин та просив реструктурувати заборгованість рівними частинами з погашенням до 25% щомісячно.

14.04.2022 року позивач листом №271 погодив відповідачу реструктуризацію заборгованості рівними частинами з погашенням до 25% щомісячно в зв`язку з воєнним станом.

20.06.2022 року позивач направив відповідачу лист №388 яким визначив, що оплата повинна надходити щомісяця у період з квітня по липень 2022 року в розмірі 39 900,00 грн, а в серпні - 353,78 грн та просив вчасно здійснювати погашення сум.

26.07.2022 року позивач направив відповідачу лист №479 яким повторно просив вчасно здійснювати погашення сум.

В подальшому, відповідачем здійснено оплату суми в розмірі 159 953,78 грн згідно наступних платіжних доручень:

- №4687737 від 29.04.2022 року на суму 39 900,00 грн;

- №45293 від 31.01.2023 року на суму 39 900,00 грн;

- №74948 від 10.02.2023 року на суму 39 900,00 грн;

- №140634 від 10.03.2023 року на суму 39 900,00 грн;

- №227223 від 24.04.2023 року на суму 353,78 грн.

3.2. обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначення відповідно до них правовідносин та доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції

У зв`язку з невчасним проведенням відповідачем розрахунку за Договором позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму пені в розмірі 25 477,77 грн, суму штрафу в розмірі 11 196,76 грн, суму 0,1% річних в розмірі 133,83 грн та суму інфляційних втрат в розмірі 33 935,14 грн.

Як встановлено вище, на підставі Договору позивачем було надано відповідачу послуги (виконано роботи з тампонажу свердловин) на загальну суму в розмірі 159 953,78 грн, що підтверджується зазначеним вище актом.

При цьому, судом враховано, що відповідно до умов п. 5.2. Договору між сторонами проводяться, як післяплата за виконані роботи, згідно акту приймання-передачі виконаних робіт протягом 45 банківських днів після дати підписання актів, але не раніше дати реєстрації податкової накладної в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Акт приймання виконаних будівельних робіт №1 підписаний сторонами в листопаді 2021 року (дати підписання акт не містить).

Реєстрація податкової накладної №414 від 18.11.2021 року позивачем здійснена 16.12.2021.

Таким чином, враховуючи, що підписання Акту приймання виконаних будівельних робіт №1 сторонами здійснене листопадом місяцем, суд першої інстанції обґрунтовано визнав датою його закриття останній день місяця в якому було складено та підписано зазначений акт, а тому, сорок п`ятий банківський день, визначений в п. 5.2. Договору, припадає на 02.02.2022 року, а оскільки ця дата більш пізня, ніж дата реєстрації податкової накладної, відповідно, перший день прострочення оплати за Договором є 03.02.2022 року.

При цьому, посилання відповідача на те, що оплата повинна була бути проведена 23.02.2022 року не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.

Окрім того, судом досліджено листування сторін щодо погодження реструктуризації заборгованості відповідача.

При цьому, пунктом 8.1. Договору сторони передбачили, що всі зміни, доповнення до цього Договору, крім випадків, передбачених цим Договором, вносяться сторонами шляхом підписання додаткових угод, які є його невід`ємною частиною та мають юридичну силу, якщо вони підписані уповноваженими представниками сторін.

Однак, в матеріалах справи відсутні підписані обома сторонами Додаткові угоди до Договору про зміну строків оплати.

Колегія суддів розглянувши доводи відповідача, що з огляду на обставини військової агресії зміна умов договору шляхом обміну листами була вимушеною та допустимою та зазначає, що з огляду на умови самого Договору в будь-якому випадку сторони мали укласти додаткову угоду в належній формі після усунення обставин які перешкоджали її укладенню, однак така додаткова угода не була укладена ні в 2022 році, ні в 2023 році, а тому доводи відповідача щодо новації зобов`язання матеріалами справи не підтверджені.

Таким чином, визначений умовами п. 5.2. Договору строк оплати є фіксованим та погодженим сторонами.

Обставини реструктуризації, оформлені сторонами в переписці, оцінюється судом як доказ підтвердження існування заборгованості у відповідача перед позивачем, станом на момент здійснення такого листування.

Отже, згідно встановлених строків, відповідач є таким, що прострочив виконання свого грошового зобов`язання з оплати вартості наданих позивачем послуг (виконання робіт) за Договором.

Як встановлено вище, строк оплати у відповідача настав та повинен був бути виконаний останнім до 02.02.2022 року, проте оплату боргу відповідачем проведено в наступні дати:

- 29.04.2022 року платіж на суму 39 900,00 грн;

- 31.01.2023 року платіж на суму 39 900,00 грн;

- 10.02.2023 року платіж на суму 39 900,00 грн;

- 10.03.2023 року платіж на суму 39 900,00 грн;

- 24.04.2023 року платіж на суму 353,78 грн.

Таким чином, відповідач у встановлений строк свого обов`язку по перерахуванню коштів в повному обсязі не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням зобов`язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Сторони в Договорі не узгодили порядку стягнення та нарахування відповідачу штрафу за несвоєчасне проведення оплати та не визначили його розмір (відсоток), у зв`язку з чим, стягнення штрафу, в даних правовідносинах, не передбачене Договором та актами законодавства, і, відповідно, стягненню з відповідача не підлягає.

Стосовно заявленої позивачем суми пені в розмірі 25 477,77 грн, нарахованої за період з 20.01.2022 року по 31.01.2023 року, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що таке нарахування не передбачене Договором, проте передбачене актами законодавства, а тому є правомірним до стягнення.

Однак, позивачем неправильно визначено початок прострочення проведення розрахунків за Договором, а тому, здійснивши власний розрахунок суми пені за період з 03.02.2022 року по 31.01.2023 року (з урахуванням часткової оплати в цей період), судом встановлено, що сума пені, за розрахунками суду, є вищою, ніж заявлено позивачем, а тому, з огляду на відсутність в матеріалах справи заяви сторони про можливість виходу суду за межі позовних вимог, обґрунтованою до стягнення з відповідача є сума пені в розмірі 25 477,77 грн.

Щодо заявленої позовної вимоги про стягнення з відповідача 133,83 грн суми 0,1% річних та 33 935,14 грн суми інфляційних втрат, то суд зазначає наступне.

Законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.

При цьому, п. 6.5. Договору сторони встановили, що відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України розмір відповідальності замовника за прострочення виконання грошового зобов`язання за цим Договором становить 0,1% річних від простроченої суми грошових зобов`язань за цим Договором.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок суми 0,1% річних та інфляційних втрат, на предмет арифметичної правильності та відповідності вимогам закону, судом встановлено, що сума 0,1% річних та інфляційних втрат, за розрахунками суду, є іншою, оскільки позивачем неправильно застосовано строки нарахування, а тому, обґрунтованою до стягнення з відповідача є сума 0,1% річних в розмірі 133,83 грн та сума інфляційних втрат в розмірі 33 249,59 грн.

3.3. чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси за захистом яких мало місце звернення до суду

Порушенням права є такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що позивач належними та допустимими доказами довів, наявність порушеного права на своєчасне отримання плати за надані послуги і таке право підлягає захисту шляхом стягнення штрафних санкцій, інфляційних втрат та відсотків за користування коштами.

4. ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА:

4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи

За результатами розгляду справи колегією суддів встановлено, що позивач частко довів обґрунтованість заявленого позову, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 901 ЦК України закріплено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії, або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до ст. 905 ЦК України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки. Приписами ст. 230 ГК України також встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, він зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

За приписом статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» та частини другої статті 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки (п.п.2.5, 2.9 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нормами ч. 1 ст. 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Відповідно до ст. 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ:

5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу

Колегія суддів дослідила доводи апелянта, що суд першої інстанції безпідставно відхилив доводи відповідача, що строк виконання зобов`язання було змінено письмово шляхом надсилання листів та погодження позивача з пропозиціями відповідач щодо сплати заборгованості частинами, та зазначає, що сторонами не було дотримано порядку внесення змін до договору передбаченого пунктом 8.1. Договору, а отже зміни зобов`язання новацією не відбулось.

Крім того, не знайшли свого підтвердження доводи відповідача щодо неправильного розрахунку строку виконання зобов`язання, а також на наявність об`єктивних причин, обставин непереборної сили, які унеможливили своєчасне виконання зобов`язання відповідачем, що мало бути враховано судом першої інстанції, оскільки об`єктивних підстав для невиконання грошового зобов`язання протягом тривалого строку відповідачем надано не було, а зобов`язання мало бути введено що до введення воєнного стану в Україні.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ:

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Рішення Господарського суду міста Києва від 07.06.2023 у справі №910/2345/23 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.06.2023 у справі №910/2345/23 задоволенню не підлягає.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:

7.1. Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.06.2023 у справі №910/2345/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.06.2023 у справі №910/2345/23 залишити без змін.

3. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді Ю.Б. Михальська

І.А. Іоннікова