ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2024 р. Справа№ 925/1577/20(925/292/23)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Копитової О.С.

Отрюха Б.В.

за участю секретаря судового засідання Сороки П.М.

та представників учасників провадження у даній справі відповідно до протоколу судового засідання від 06.02.2024,

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Черкаської області від 11.10.2023

у справі №925/1577/20 (925/292/23)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Колос 14" в особі арбітражного керуючого Носань Наталії Сергіївни

до: Приватного підприємства "Автоком центр",

ОСОБА_2 ,

ОСОБА_1

за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімп",

приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюка Олексія Степановича,

Приватного підприємства "Іріда"

про визнання недійсним договору купівлі-продажу та застосування наслідків недійсності правочину,

в межах справи №925/1577/20

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛІМП"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Колос14"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 11.10.2023 у справі №925/1577/20(925/292/23) позов задоволено повністю; визнано недійсним договір комісії від 17.10.2020 № 7719, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "КОЛОС 14" (, вул. Завгороднього, буд. 2А, с. Лубенці, Кам`янський район, Черкаська область, 20820) та Приватним підприємством "АВТОКОМ ЦЕНТР" (, бул. Шевченка, буд. 145, оф. 234, м. Черкаси, 18000); визнано недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу № 7719 від 17.10.2020, укладений між Приватним підприємством "АВТОКОМ ЦЕНТР" та ОСОБА_2 ; витребувано у ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС 14" транспортний засіб марки RENAULT, модель DUSTER універсал-В, 2016 року випуску, колір білий, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 ; стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС 14" 9868,00 грн. витрат зі сплати судового збору та 24000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням суду у відповідній частині, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить прийняти апеляційну скаргу до розгляду та відкрити провадження; визнати поважною причину пропуску строку на апеляційне оскарження та поновити його; скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 11.10.2023 у справі №925/1577/20(925/292/23) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Колос 14" в особі арбітражного керуючого Носань Наталії Сергіївни та прийняти нове, яким відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог в частині витребування у ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Колос 14" транспортний засіб марки RENAULT, модель DUSTER універсал-В, 2016 року випуску, колір білий, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 ; відшкодувати за рахунок позивача витрати ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом даної справи, що полягають у сплаті судового збору за подання апеляційної скарги та витрат на правничу допомогу, орієнтовний розрахунок яких становить 10000,00 грн. та докази понесення буде надано у встановлений законодавством строк.

Згідно з протоколом прередачі судової справи від 05.12.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 передано раніше визначеній колегії суддів у складі: головуючий суддя: Доманська М.Л.; судді: Копитова О.С. та Пантілієнко В.О.

08.12.2023 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №925/1577/20(925/292/23) у 2-х томах.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Черкаської області від 11.10.2023 у справі №925/1577/20(925/292/23) залишено без руху; роз`яснено, що протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали скаржник має право усунути недоліки апеляційної скарги, а саме, подати до Північного апеляційного господарського докази доплати судового збору у встановленому порядку та розмірі (12078,00 грн); роз`яснено скаржнику, що в разі невиконання зазначеної ухвали суду в строк, визначений п.2 її резолютивної частини, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається скаржнику.

03.01.2024 на адресу Північного апеляційного господарського суду від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків, до якої долучено платіжну інструкцію від 25.12.2023 №16092948 на суму 20130,00 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.01.2024 заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Черкаської області від 11.10.2023 у справі №925/1577/20 (925/292/23) задоволено; поновлено ОСОБА_1 строк на оскарження рішення Господарського суду Черкаської області від 11.10.2023 у справі №925/1577/20 (925/292/23); відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Черкаської області від 11.10.2023 у справі №925/1577/20(925/292/23); розгляд апеляційної скарги призначено на 06.02.2024 о 15 год. 00 хв.; запропонувано учасникам справи у відповідності до статті 263 Господарського процесуального кодексу України надати відзиви на апеляційну скаргу із доказами надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи протягом десяти днів, з дня отримання даної ухвали, але не пізніше 30.01.2024; встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв, клопотань, пояснень в письмовій формі із доказами надсилання (надання) копій цих документів іншим учасникам справи протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 02.02.2024.

Через систему "Електронний суд" до Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Колос 14" в особі арбітражного керуючого Носань Наталії Сергіївни надійшов відзив на позовну заяву.

Через систему "Електронний суд" до Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімп" надійшов відзив на позовну заяву.

У зв`язку з перебуванням судді Пантелієнко В.О. у відпусці, згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 05.02.2024, сформовано новий склад колегії суддів для здійснення розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Черкаської області від 11.10.2023 у справі №925/1577/20 (925/292/23) у наступному складі: головуючий суддя - Доманська М.Л., судді: Копитова О.С., Отрюх Б.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.02.2024 прийнято апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Черкаської області від 11.10.2023 у справі №925/1577/20 (925/292/23) до свого провадження у новому складі суду.

У судове засідання 06.02.2024 з`явились представники Товариства з обмеженою відповідальністю "Колос 14", ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛІМП". Представники інших учасників справи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідмолені у встановленому законом порядку.

Колегія суддів вирішила за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності представників учасників справи, які не з`явились у судове засідання, з огляду на наступне.

За положеннями статті 129 Конституції України та статті 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) зобов`язує сторін добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).

Наведена правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.07.2020 у справі №924/369/19.

В даному випадку апеляційна скарга може бути розглянута у судовому засіданні без участі представників учасників справи, які не з`явились у судове засідання, їх неявка не перешкоджає вирішенню апеляційної скарги у даному судовому засіданні.

Представник скаржника підтримав апеляційну скаргу, уточнивши, що не оскаржує рішення Господарського суду Черкаської області від 11.10.2023 у справі №925/1577/20(925/292/23) в частині визнання недійсним договору комісії від 17.10.2020 № 7719, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "КОЛОС 14" та Приватним підприємством "АВТОКОМ ЦЕНТР" та визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу від 17.10.2020 № 7719, який укладений між Приватним підприємством "АВТОКОМ ЦЕНТР" та ОСОБА_2 , скаржник оскаржує вказане судове рішення лише в тій частині, що стосується його прав, обов`язків, а саме, в частині витребування у ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС 14" транспортний засіб марки RENAULT, модель DUSTER універсал-В, 2016 року випуску, колір білий, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 .

Представник скаржника просив суд апеляційної інстанції задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 11.10.2023 у справі №925/1577/20(925/292/23) в частині витребування у ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Колос 14" транспортного засобу марки RENAULT, модель DUSTER універсал-В, 2016 року випуску, колір білий, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 ; прийняти нове судове рішення, яким відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог в частині витребування у ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Колос 14" транспортний засіб марки RENAULT, модель DUSTER універсал-В, 2016 року випуску, колір білий, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 . Відшкодувати за рахунок позивача витрати ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом даної справи, що полягають у сплаті судового збору за подання апеляційної скарги та витрат на правничу допомогу, орієнтовний розрахунок яких становить 10000,00 грн та докази понесення буде надано у встановлений законодавством строк.

Представники Товариства з обмеженою відповідальністю "Колос 14" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛІМП" щодо задоволення апеляційної скарги заперечували, просили суд апеляційної інстанції залишити без змін рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині.

Згідно із ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга мотивована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Скаржник вказує, що суд першої інстанції залишив поза увагою добросовісність та оплатність набуття ОСОБА_1 права власності на спірний автомобіль, що унеможливлює його витребування у добросовісного набувача. Скаржник вказує, що судом не враховано практику Верховного Суду відносно того, що «конструкція, за якої добросовісний набувач втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх витрат, є неприйнятною». На думку скаржника, наявність у діях попереднього власника волі на передачу майна іншій особі та оплатність договору унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.

Рішення Господарського суду Черкаської області від 11.10.2023 у справі №925/1577/20(925/292/23) переглядається судом апеляційної інстанції лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги, лише в тій частині, що оскаржується апелянтом, а саме, в частині витребування у ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Колос 14" транспортного засобу марки RENAULT, модель DUSTER універсал-В, 2016 року випуску, колір білий, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 .

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази у справі, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити. Скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 11.10.2023 у справі №925/1577/20 (925/292/23) в частині задоволення позовних вимог про витребування у ОСОБА_1 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий 21.04.2000, АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС 14" (, вул. Завгороднього, буд. 2А, с. Лубенці, Кам`янський район, Черкаська область, 20820) транспортного засобу марки RENAULT, модель DUSTER універсал-В, 2016 року випуску, колір білий, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 . В цій частині слід прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог про витребування у ОСОБА_1 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий 21.04.2000, АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС 14" (, вул. Завгороднього, буд. 2А, с. Лубенці, Кам`янський район, Черкаська область, 20820) транспортного засобу марки RENAULT, модель DUSTER універсал-В, 2016 року випуску, колір білий, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , з огляду на наступне.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 21.12.2020 по справі

№ 925/1577/20 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "КОЛОС 14", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, відповідно до ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства, введено процедуру розпорядження майном товариства строком на 170 календарних днів, призначено розпорядником майна ТОВ "КОЛОС 14" арбітражного керуючого Назаренка Сергія Анатолійовича.

Постановою Господарського суду Черкаської області від 01.12.2021 визнано ТОВ "КОЛОС 14" банкрутом, розпочато ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражну керуючу Носань Наталію Сергіївну.

На даний час провадження у справі № 925/1577/20 перебуває на стадії ліквідаційної процедури.

Товариство з обмеженою відповідальністю "КОЛОС 14" в особі арбітражного керуючого Носань Наталії Сергіївни звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовною заявою про визнання недійсними договору комісії від 17.10.2020 № 7719, договору купівлі-продажу транспортного засобу від 17.10.2020 № 7719 та витребування у ОСОБА_1 транспортного засобу марки RENAULT, модель DUSTER універсал-В, 2016 року випуску.

В обґрунтування позовних вимог, позивач вказував, що оспорювані договори були укладені в період існування в ТОВ "КОЛОС 14" непогашеної заборгованості перед ТОВ "ОЛІМП" у розмірі 5264589,98 грн., яка підтверджена судовими рішеннями, що свідчить про виведення транспортного засобу зі складу майнових активів товариства для ухилення від звернення стягнення на нього; відсутні будь-які докази, які надають можливість стверджувати, що укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу являється оплатним, оскільки станом на дату укладення договору, всупереч його положенням про те, що оплата за транспортний засіб здійснюється в момент підписання договору, будь-яких коштів на рахунок ТОВ "КОЛОС 14" не надходило; у ОСОБА_3 були відсутні повноваження на укладення оспорюваних правочинів в силу того, що торгівля автомобільними засобами не являється звичайною господарською діяльністю ТОВ "КОЛОС 14", та не є виправданою з економічної точки зору, а тому загальними зборами товариства мало бути прийнято рішення про надання згоди на укладення даних правочинів; наявний в матеріалах справи протокол-рішення Зборів Учасників ТОВ "КОЛОС 14" без номера та без дати, яким уповноважено генерального директора ТОВ "КОЛОС 14" - ОСОБА_4 провести всі необхідні дії щодо зняття з реєстрації, постановки на облік та вчинення всіх необхідних процесуальних дій для продажу спірного транспортного засобу не містить будь-яких посилань на оспорювані договори, що у свою чергу не дає можливості ідентифікувати це рішення як таке, що стосується продажу спірного транспортного засобу та не може вважатись згодою в розумінні положень п. 8.3.16 Статуту ТОВ "КОЛОС 14"; відсутність дат на протоколі-рішенні ТОВ "КОЛОС 14" та довіреності, наданій ОСОБА_3 від ТОВ "КОЛОС 14" не дають можливості встановити момент їх складення, а тому свідчать про відсутність повноважень у ОСОБА_3 на вчинення відповідних дій щодо перереєстрації та продажу транспортного засобу від імені ТОВ "КОЛОС 14"; оспорювані правочини являються фраудаторними, оскільки вчинені в момент існування перед ТОВ "ОЛІМП" непогашеної кредиторської заборгованості, а договір купівлі-продажу складений із заінтересованою особою в розумінні ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства - ОСОБА_2 , який являється родичем ОСОБА_3 ; скільки ОСОБА_2 було відчужено спірний транспортний засіб на користь ОСОБА_1 , то за умов визнання недійсним договору купівлі-продажу, на підставі якого майно вибуло із володіння ТОВ "КОЛОС 14", ефективним способом захисту порушеного права власності товариства, на думку позивача, являється витребування транспортного засобу із володіння ОСОБА_1 .

За результатами розгляду заявлених вимог рішенням Господарського суду Черкаської області від 11.10.2023 у справі №925/1577/20(925/292/23) позов задоволено повністю; визнано недійсним договір комісії від 17.10.2020 № 7719, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "КОЛОС 14" (, вул. Завгороднього, буд. 2А, с. Лубенці, Кам`янський район, Черкаська область, 20820) та Приватним підприємством "АВТОКОМ ЦЕНТР" (, бул. Шевченка, буд. 145, оф. 234, м. Черкаси, 18000); визнано недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу № 7719 від 17.10.2020, укладений між Приватним підприємством "АВТОКОМ ЦЕНТР" та ОСОБА_2 ; витребувано у ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС 14" транспортний засіб марки RENAULT, модель DUSTER універсал-В, 2016 року випуску, колір білий, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 ; стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС 14" 9868,00 грн витрат зі сплати судового збору та 24000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Приймаючи вказане рішення місцевий господарський суд дійшов висновку, що оспорювані договори являються такими, що порушують положення п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, ч. 3 ст. 13 ЦК України, отже являються фраудаторними, та підлягають визнанню недійсними як такі, що направлені на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України).

При цьому, суд першої інстанції встановив, що ні положеннями статуту ТОВ "КОЛОС 14", ні чинним законодавством не визначені вимоги щодо форми схвалення правочину, а тому надання повноважень Генеральному директору ТОВ "КОЛОС 14" на вчинення дій щодо продажу транспортного засобу, навіть за відсутності дати такого рішення достатньою мірою свідчать про схвалення продажу цього транспортного засобу вищим органом управління товариства.

Суд першої інстанції також зауважив, що погодження правочину загальними зборами ТОВ "КОЛОС 14" не свідчить про легітимізацію дій щодо відчуження належного товариству майна в розрізі добросовісності такої дії, та не свідчить про відсутність ознак фраудаторності даних правочинів, тому хоча наявні в матеріалах справи докази не вказують на відсутність повноважень в ОСОБА_3 на їх вчинення, суд оцінив його дії критично, як такі, що суперечать основоположному принципу добросовісності, та спрямовані на завдання шкоди кредитору ТОВ "КОЛОС 14", строк виконання зобов`язань перед яким у боржника настав.

Крім того, суд дійшов висновку, що, оскільки, майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України, спірний транспортний засіб підлягає витребуванню у ОСОБА_1

ОСОБА_1 з даним рішенням суду в частині витребування у нього спірного транспортного засобу (п.4 резолютивної частини рішення) не погоджується та в поданій апеляційній скарзі посилається на відсутність підстав для витребування у нього, як у добросовісного набувача, зазначеного автомобіля, оскільки наявність в діях попереднього власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна, так як витребування такого автомобіля порушує ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Доводи та вимоги скаржника фактично зводяться до незгоди з рішенням Господарського суду Черкаської області від 11.10.2023 у справі №925/1577/20 (925/292/23) в частині задоволення позовних вимог про витребування у ОСОБА_1 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий 21.04.2000, АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС 14" (, вул. Завгороднього, буд. 2А, с. Лубенці, Кам`янський район, Черкаська область, 20820) транспортного засобу марки RENAULT, модель DUSTER універсал-В, 2016 року випуску, колір білий, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 (п.4 резолютивної частини рішення), то у відповідності до ст. 269 ГПК України оскаржуване рішення суду першої інстанції переглядається лише в зазначеній частині. В інший частині рішення суду не переглядається.

Переглянувши в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, колегія суддів погоджується з доводами скаржника та вбачає підстави для його скасування в тій частині, що оскаржується, з огляду на наступне.

17.10.2020 між ПП "АВТОКОМ ЦЕНТР" та ТОВ "КОЛОС 14" в особі ОСОБА_3 укладено договір комісії № 7719 (надалі - "Договір комісії"), відповідно до якого Комісіонер (ПП "АВТОКОМ ЦЕНТР") зобов`язується за дорученням Комітента (ТОВ "КОЛОС 14") за комісійну плату вчинити за рахунок Комітента від свого імені один/ або декілька правочинів щодо продажу транспортного засобу (який підпадає під визначення вживаного транспортного засобу відповідно до пункту 189.3 статті 189 Податкового кодексу України): марка RENAULT, модель DUSTER універсал-В, 2016 року випуску, колір білий, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_6 , зареєстрований за Власником (Комітентом за Договором комісії) транспортного засобу 07.10.2016 за ціною не нижче узгодженої Сторонами, а саме 5000,00 грн.

Відповідно до п. 1.2. Договору комісії, належним виконанням Комісіонером своїх обов`язків за цим Договором вважатиметься вчинення Комісіонером правочину (укладання договору купівлі-продажу із покупцем) щодо продажу ТЗ в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Згідно з п. 1.3. Договору комісії за виконання Комісіонером його безпосередніх обов`язків за цим Договором Комітент зобов`язується сплатити Комісіонеру комісійну плату у розмірі 100,00 грн. в строк до 3 робочих днів.

17.10.2020 між ПП "АВТОКОМ ЦЕНТР", яке діяло в інтересах ТОВ "КОЛОС 14" на підставі договору комісії від 17.10.2020 № 7719, та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу № 7719 від 17.10.2020 (надалі - "Договір купівлі-продажу"), за яким ТОВ "КОЛОС 14" продало, а ОСОБА_2 придбав транспортний засіб марки RENAULT, модель DUSTER універсал-В, 2016 року випуску, колір білий, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_6 .

Пунктом 2.1. Договору купівлі-продажу передбачено, що передача транспортного засобу Продавцем і прийняття його Покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна в момент підписання цього договору.

Відповідно до п. 2.2. Договору купівлі-продажу, Покупець набуває право власності на транспортний засіб з моменту підписання Сторонами даного Договору купівлі-продажу.

Сторони не мають майнових претензій одна до одної з моменту підписання цього Договору.

Згідно з п. 3.1. Договору купівлі-продажу, за домовленістю Сторін ціна транспортного засобу складає 5000,00 грн.

17.10.2020 між ПП "АВТОКОМ ЦЕНТР", ТОВ "КОЛОС 14" та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду до договору комісії від 17.10.2020 № 7719 та договору купівлі-продажу від 17.10.2020 № 7719 (надалі - "Додаткова угода").

Відповідно до п. 1. Додаткової угоди Сторони домовились додати до договору купівлі-продажу № 7719 від 17.10.2020 п. 3.2., та викласти його в наступній редакції: "Розрахунок за транспортний засіб, зазначений в даному договорі, проводиться безпосередньо між комітентом (власником) транспортного засобу та покупцем".

Пунктом 2 Додаткової угоди Сторони домовились додати до договору комісїі від 17.10.2020 №7719 п. 1.8., та викласти його в наступній редакції: "Розрахунок за транспортний засіб, зазначений в даному договорі, проводиться безпосередньо між комітентом (власником) транспортного засобу та покупцем".

Таким чином, безпосередній розрахунок за транспортний засіб, відповідно до умов Договору купівлі-продажу, з урахуванням змін, внесених Додатковою угодою, мав проводитись між ТОВ "КОЛОС 14" та ОСОБА_2

17.10.2020 між ТОВ "КОЛОС 14", в особі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено Угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Відповідно до п. 1. Угоди, Сторона-1 (ТОВ "КОЛОС 14"), і Сторона-2 ( ОСОБА_2 ), маючи одна до одної зустрічні однорідні вимоги, строк виконання яких настав, дійшли згоди на підставі ст. 601 Цивільного кодексу України про зарахування таких зустрічних однорідних вимог, що випливають з нижчевказаних договорів, у яких Сторона-1 і Сторона-2 є сторонами.

Відповідно до п. 1.1. Угоди, за договорами:

а) договір про надання поворотної фінансової допомоги від 01.08.2016 № 2 Сторона-1 є боржником, а Сторона-2 є кредитором при виконанні грошового зобов`язання в сумі 19273,03 грн.;

б) договір купівлі-продажу автомобіля від 17.10.2020.

Сторона-1 є кредитором, а Сторона-2 є боржником при виконанні грошового зобов`язання в сумі 5000,00 грн.

Сторони домовились про те, що вказані зобов`язання за вищезазначеними договорами припиняються у розмірі 5000,00 грн.

Протоколом-рішенням Зборів Учасників ТОВ "КОЛОС 14" учасниками ТОВ "КОЛОС 14" ОСОБА_5 та ОСОБА_3 у 2020 році було прийнято рішення уповноважити Генерального директора ТОВ "КОЛОС 14" Срібного І.М. провести всі необхідні дії щодо зняття з реєстрації, постановки на облік та всі подальші процесуальні дії щодо продажу спірного транспортного засобу.

Дорученням ТОВ "КОЛОС 14" без номера та без дати уповноважено ОСОБА_3 оформити договір купівлі-продажу, в тому числі спірного транспортного засобу RENAULT DUSTER.

Колегія суддів зауважує, що юридична особа несе повну відповідальність за законність використання печатки, зокрема, при нанесенні відбитків на договорах, інших документах, що фіксують здійснення господарських операцій.

Окрім того, судом враховано, що позивачем не надавались в ході розгляду справи доказів, що печатка була загублена позивачем, викрадена в нього або в інший спосіб вибула з його володіння, через що печаткою могла б протиправно скористатися інша особа.

17.10.2020, відповідно до листа ГСЦ МВС України від 13.01.2021 № 31/2395, вищевказаний транспортний засіб було знято з обліку за ТОВ "КОЛОС 14".

04.11.2021 листом РСЦ ГСЦ МВС в Черкаській області від 04.11.2021 № 31/23/1892 повідомлено, що спірний транспортний засіб станом на дату надання відповіді на лист зареєстрований за ОСОБА_1 .

02.03.2021 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено Договір купівлі-продажу транспортного засобу № 7141/2021/2458987 в Сервісному центрі МВС № 7141 РСЦ МВС в Черкаській області.

Відповідно до п. 1.1. Договору, Продавець ( ОСОБА_2 ) зобов`язується передати Покупцю ( ОСОБА_1 ) транспортний засіб марки RENAULT, модель DUSTER універсал-В, 2016 року випуску, колір білий, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_6 .

Згідно п. 2.1. Договору передача транспортного засобу Продавцем і прийняття його Покупцем здійснюється після повної оплати його вартості.

Пунктом 3.1. Договору визначено, що вартість транспортного засобу складає 300000,00 грн.

Як вбачається із заяви ОСОБА_2 від 02.03.2021, доданої до листа РСЦ ГСЦ МВС в Черкаській області від 04.11.2021 № 31/23/1892, він відмовився від проведення оцінки транспортного засобу суб`єктами оціночної діяльності, а модель та марка автомобіля була відсутня на офіційному веб-сайті середньої вартості транспортних засобів для цілей із оподаткування операцій з продажу, або обліку об`єктів рухомого майна, що проводиться відповідно до п. 173.1 ст. 173 ПК України, тому ним було визначено вартість транспортного засобу самостійно у розмірі 300000,00 грн.

Таким чином, згідно з наявними документами вбачається, що станом на час розгляду справи власником спірного транспортного засобу являється ОСОБА_1 , будь-яких документів в матеріалах справи, які б вказували протилежне - немає, скаржник це підтвердив в суді.

Оскаржуване рішення в частині визнання недійсними вищевказаних договорів набрало законної сили, не оскаржується апелянтом.

Досліджуючи матеріали справи, судова колегія зауважує, що в даному випадку скаржник є добросовісним набувачем спірного автомобіля.

Відповідно до статті 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це право, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Тлумачення статті 330 ЦК України свідчить, що виникнення права власності у добросовісного набувача відбувається за таких умов: факт відчуження майна; майно відчужене особою, яка не мала на це права; відчужене майно придбав добросовісний набувач; відповідно до статті 388 ЦК України, майно, відчужене особою, яка не мала на це право, не може бути витребувано у добросовісного набувача.

Цивільним кодексом України передбачені засади захисту права власності або законного права користування особою відповідним майном.

Зокрема, відповідно до закріпленого у статті 387 ЦК України правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Такі ж саме права має законний володілець майна.

Цивільним кодексом України передбачені як одні зі способів захисту порушених прав віндикація або реституція.

Віндикація - це витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого не власника. Віндикація - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей.

Майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником (законним володільцем) і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно поза їх волею.

Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними.

Згідно зі статтею 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

З конструкції частини третьої статті 13 ЦК України випливає, що дії особи, які полягають у реалізації такою особою свого права, однак вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, є формою зловживання правом.

Вчинення власником майна правочину з розпорядження належним йому майном з метою унеможливити задоволення вимоги іншої особи-стягувача за рахунок майна цього власника, може бути кваліфіковане як зловживання правом власності, оскільки власник використовує правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам кредитора.

Частина перша статті 16 ЦК України встановлює, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Разом з тим, відповідно до частини третьої статті 16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частини другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу, зокрема відмовити у захисті права, яким особа зловживала.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що позов про витребування майна, яке відчужене стороною недійсного правочину, що за його твердженням було вчинено з метою уникнення звернення стягнення на майно, не підлягає задоволенню, оскільки зазначений позов спрямований на одержання судового захисту права, яким особа зловживала.

Аналогічної правової позиції дотримується також Верховний Суд у постанові від 27.05.2020 року у справі №641/9904/16-ц.

ОСОБА_1 є добросовісним набувачем, який законним шляхом набув своє майно, покладаючись на добросовісність дій ОСОБА_2 , спірний транспортний засіб вибув з володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС 14" за погодженням відчуження цього майна з боку юридичної особи, (схвалення продажу спірного транспортного засобу вищим органом управління позивача та доручення з боку ТОВ "КОЛОС 14", яким ОСОБА_3 уповноважено на вчинення відповідних дій щодо спірного транспортного засобу), тобто з волі власника, тому у скаржника не може бути витребувано майно на підставі статті 388 ЦК України, оскільки за висновками колегії суддів в діях Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС 14" була воля на передачу спірного майна іншій особі. Конструкція, за якої добросовісний набувач втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат є неприйнятною у данному випадку та покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар.

Відтак, ОСОБА_1 , купуючи спірний автомобіль на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу, мав усі підстави вважати такий договір законним та розраховувати на певний стан речей, тобто правомірно очікував, що після отримання цього майна матиме змогу мирно ним володіти.

За викладених обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що перекладання на третіх осіб наслідків визнання недійсним договору купівлі-продажу спірного автомобіля від особи-боржника на користь ОСОБА_2 , матиме наслідком порушення справедливого балансу та покладатиме надмірний індивідуальний тягар на ОСОБА_1 і становитиме порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.

Згідно з нормою статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Водночас, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює три правила: 1) у першому реченні першого абзацу - загальне правило, що фіксує принцип мирного володіння майном; 2) у другому реченні того ж абзацу - охоплює питання позбавлення майна й обумовлює таке позбавлення певними критеріями; 3) у другому абзаці - визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друге та третє правила, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, мають тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного у першому правилі (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява №19336/04), § 166-168).

Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право.

Втручання держави у право мирного володіння майном повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними.

Якщо можливість втручання у право мирного володіння майном передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів чи штрафів.

Втручання у право мирного володіння майном, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає такого втручання. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа-добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (див. рішення ЄСПЛ у справах "Рисовський проти України" від 20 жовтня 2011 року (Rysovskyy v. Ukraine, заява №29979/04), "Кривенький проти України" від 16 лютого 2017 року (Kryvenkyy v. Ukraine, заява №43768/07)).

Порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції ЄСПЛ констатує, якщо хоча б один із зазначених критеріїв не буде дотриманий. І навпаки: встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії.

Аналогічної правової позиції дотримується також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.11.2018 року у справі №183/1617/16.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах "Мелахер та інші проти Австрії" від 19.12.1998, "Бурдов проти Росії" від 07.05.2002, "Прессос компанія Нав`єра А.О. " та інші проти Бельгії» від 28.10.1995, "Пайн Велі Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії" від 23.10.1991 визначив, що під поняттям "майно" розуміється не лише майно, яке належить особі на праві власності згідно із законодавством країни, в якій виник спір, а також під даним поняттям можуть бути прибутки, що випливають з власності, кошти, належні заявникам на підставі судових рішень, "активи", які можуть виникнути, "правомірні очікування»/»законні сподівання" особи.

Отже, право власності на майно у вигляді як правомірних очікувань, так і майнового права, є об`єктом правового захисту згідно зі статтею 1 Першого протоколу до означеної вище Конвенції та національного законодавства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном.

При цьому, в своїх рішенням Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23.09.1982, "Новоселецький проти України" від 11.03.2003, "Федоренко проти України" від 01.06.2006). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

Місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення у відповідній частині, наведених вище фактичних обставин справи, які встановлені судом апеляційної інстанції, не врахував, чим допустив неповне дослідження обставин справи та невірне застосування норм матеріального права, що в свою чергу призвело до ухвалення помилкового рішення про задоволення позовних вимог в частині витребування у ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС 14" спірного транспортного засобу, оскільки з огляду на встановлені обставини справи у їх сукупності, таке витребування майна у добросовісного набувача порушує справедливий баланс, покладає на

ОСОБА_1 надмірний індивідуальний тягар та становить порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції, оскільки є неспівмірним втручанням у право мирного володіння майном.

При цьому, із врахуванням обставин справи, встановлених судом, інтереси кредиторів щодо задоволення їх кредиторських вимог до боржника (позивача) можуть бути задоволенні у інші способи, передбачені КУзПБ, зокрема, притягнення відповідальних осіб до субсидіарної та солідарної відповідальності та задоволення кредиторських вимог за рахунок стягнення відповідних сум з цих осіб.

Оцінюючи оскаржуване рішення суду першої інстанції, через призму застосування принципів оцінки доказів та аргументації своїх висновків, викладених в Рішенні ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", судова колегія зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод не зобов`язує національні суди надавати детальну відповідь на кожен аргумент заявника (сторони у справі); суди зобов`язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент; межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення; питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає із статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки в світлі конкретних обставин справи (пункти 21, 23 Рішення).

Враховуючи вищевикладене, судом апеляційної інстанції в повній мірі досліджено та надано оцінку наявним у справі доказам, обставинам справи і доводам скаржника та встановлено порушення судом норм матеріального права під час прийняття оскаржуваного рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

В силу положень ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи встановлені вище обставини у їх сукупності, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, стосовно порушення норм матеріального права знайшли своє підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку, а відтак дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 у відповідності до ст. 275 ГПК України з викладених у даній постанові мотивів, скасування рішення в оскаржуваній частині та прийняття в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про витребування у ОСОБА_1 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий 21.04.2000, АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС 14" (, вул. Завгороднього, буд. 2А, с. Лубенці, Кам`янський район, Черкаська область, 20820) транспортного засобу марки RENAULT, модель DUSTER універсал-В, 2016 року випуску, колір білий, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 .

У справах Руїс Торіха проти Іспанії, Суомінен проти Фінляндії, Гірвісаарі проти Фінляндії Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97 від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99 від 27.09.2001).

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд апеляційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи, що спір виник внаслідок неправильних дій ОСОБА_2 , відтак, відповідно до ст. 129 ГПК України, суд покладає на ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 282, 283, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 11.10.2023 у справі №925/1577/20 (925/292/23) в частині задоволення позовних вимог про витребування у ОСОБА_1 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий 21.04.2000, АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС 14" (, вул. Завгороднього, буд. 2А, с. Лубенці, Кам`янський район, Черкаська область, 20820) транспортного засобу марки RENAULT, модель DUSTER універсал-В, 2016 року випуску, колір білий, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 .

В цій частині прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог про витребування у ОСОБА_1 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий 21.04.2000, АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС 14" (, вул. Завгороднього, буд. 2А, с. Лубенці, Кам`янський район, Черкаська область, 20820) транспортного засобу марки RENAULT, модель DUSTER універсал-В, 2016 року випуску, колір білий, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 .

Матеріали справи № 925/1577/20 (925/292/23) повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок та строк оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду передбачений ст.ст. 288-291 ГПК України.

Повний текст складено 13.02.2024

Головуючий суддя М.Л. Доманська

Судді О.С. Копитова

Б.В. Отрюх