РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.02.2024Справа №910/15931/23

Суддя Господарського суду міста Києва Бойко Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інкос Лайн"

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про стягнення заборгованості у розмірі 970 136,95 грн,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Інкос Лайн" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" про стягнення заборгованості у розмірі 970 136,95 грн.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Інкос Лайн" стверджує, що на виконання своїх зобов`язань за Договором поставки №53-122-01-23-13183 від 04.04.2023 поставило Державному підприємству "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" згідно видаткової накладної №178 від 22.06.2023 товар вартістю 965 929,20 грн, в той час відповідачем не було оплачено поставлений товар, у зв`язку з чим у останнього виник борг у вказаній сумі.

Крім того, посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за Договором поставки №53-122-01-23-13183 від 04.04.2023, Товариство з обмеженою відповідальністю "Інкос Лайн" стверджує про наявність правових підстав для стягнення з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" 3% річних у розмірі 4 207,75 грн, нарахованих за період з 18.08.2023 по 10.10.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.10.2023 відкрито провадження у справі №910/15931/23; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін (без проведення судового засідання); визначено сторонам строки для надання відзиву, відповіді на відзив, заперечень на відповідь на відзив.

10.11.2023 засобами поштового зв`язку від Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" надійшов відзив на позов, в якому відповідач зазначає, що ним сплачено основний борг в повному обсязі, у зв`язку з чим просить закрити провадження у справі в цій частині.

Також у відзиві на позов відповідачем викладено клопотання про зменшення 3% річних на 90%, яке мотивоване тим, що несвоєчасна оплата боргу мала місце у зв`язку з надзвичайними обставинами, які перешкодили Державному підприємству "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" своєчасно виконати свої зобов`язання, а саме: втрата підприємством значної частини виробничих потужностей внаслідок окупації ВП "Запорізька АЕС"; виконання спеціальних обов`язків на ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільного інтересу; необхідність в таких умовах підтримувати безпеку інших атомних електростанцій (Рівненської, Хмельницької, Південноукраїнської).

17.11.2023 через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Інкос Лайн" надійшла відповідь на відзив, в якій позивач заперечує проти зменшення 3% річних, зокрема з огляду на те, що Договір поставки №53-122-01-23-13183 від 04.04.2023 укладено між сторонами після подій на які відповідач посилається у відзиві на позов, а також з урахуванням того, що нарахована сума 3% річних не є надмірно великою для Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" порівняно зі збитками позивача.

За інформацією із пошукової системи відстеження поштових відправлень на веб-сайті АТ "Укрпошта" примірник відповіді на відзив (поштове відправлення №782) був вручений Державному підприємству "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" за адресою місцезнаходження 20.11.2023.

Пунктом 7 резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 19.10.2023 у справі №910/15931/23 встановлено Державному підприємству "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" строк на подання заперечень на відповідь на відзив - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву.

Отже, Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" мало право подати до суду заперечення на відповідь на відзив у строк до 27.11.2023 включно.

Відповідач своїм правом на подання заперечень на відповідь на відзив у встановлений судом строк не скористався.

Будь-яких інших заяв, клопотань, пояснень від сторін не надходило, у зв`язку з чим справа підлягає вирішенню за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

04.04.2023 між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція", як замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інкос Лайн", як постачальником, було укладено Договір поставки №53-122-01-23-13183 (надалі - Договір), в порядку та на умовах якого постачальник зобов`язується поставити і передати у власність замовника продукцію, а замовник, в свою чергу, зобов`язується оплатити продукцію за кількістю та за цінами, що передбачені у специфікації №1 (додаток №1 до даного Договору) (п. 1.1 Договору).

Відповідно до п. 1.2 Договору предметом поставки по даному Договору є продукція: 42670000-3 частин та приладдя до верстатів, яка передбачена специфікацією (додаток №1 до даного Договору).

Згідно з п. 2.1, п. 2.2 та 2.3 Договору ціна продукції, що поставляється за цим Договором складає 804 941,00 грн, крім того ПДВ - 160 988,20 грн. Загальна сума Договору (вартість продукції) становить 965 929,20 грн. Кількість продукції та ціна за одиницю продукції вказана у специфікації №1 (додаток №1 до даного Договору).

Пунктом 6.1 Договору визначено, що оплата за поставлену продукцію здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 45 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатну продукцію згідно СОУ НАЕК 038:2021 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанії" за умови реєстрації постачальником належним чином оформленої та незаблокованої податкової накладної в ЄРПН. Початок перебігу строку оплати починається з дня, наступного за днем оформлення ярлика на придатну продукцію.

Пунктом 6.3 Договору сторонами погоджено, що у разі, якщо постачальник не здійснить реєстрацію належним чином оформленої податкової накладної в ЄРПН у встановлений законодавством термін та це призведе до втрати у замовника права на нарахування сум податку на додану вартість, що відноситься до податкового кредиту, замовник в односторонньому порядку зменшує вартість поставленої продукції за договором на суму ПДВ, яка не була підтверджена податковою накладною відповідно до вимог ПКУ, та проводить розрахунок протягом 45 календарних днів з моменту втрати права на такий податковий кредит.

Договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками (для контрагентів, які застосовують печатку). Строк дії даного договору - по 31.12.2023, а в частині виконання гарантійних зобов`язань постачальника, що передбачені даним договором - до спливу гарантійних строків (12.1 Договору).

Специфікацією №1 (Додаток №1 до Договору) та Технічною специфікацією (Додаток №2 до Договору) до Договору №53-122-01-23-13183 від 04.04.2023 сторонами було погоджено кількість, асортимент і ціни товару який постачається.

21.08.2023 позивач звернувся до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" з претензією №2108/1, в якій вимагав сплатити заборгованість за поставлений товар у розмірі 965 929,20 грн.

Листом №17074/001-юр від 06.09.2023 відповідач повідомив Товариство з обмеженою відповідальністю "Інкос Лайн", що не відмовляється від зобов`язань здійснити оплату за поставлену продукцію та запевнив, що оплата буде здійснена в обов`язковому порядку.

Спір у справі виник у зв`язку з твердженнями позивача про невиконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати поставленого йому згідно Договору поставки №53-122-01-23-13183 від 04.04.2023 товару, у зв`язку із чим у відповідача виникла борг у розмірі 965 929,20 грн.

Крім того, позивач вказує про наявність правових підстав для стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 4 207,75 грн, нарахованих за період з 18.08.2023 по 10.10.2023.

Укладений сторонами Договір є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 165, 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 662, 692, 712 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариством з обмеженою відповідальністю "Інкос Лайн" поставлено Державному підприємству "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" товар згідно видаткової накладної №178 від 22.06.2023 на загальну суму 965 929,20 грн з ПДВ (відмітка уповноваженої особи відповідача від 26.06.2023).

Вказана видаткова накладна підписана уповноваженими представниками, а також в ній міститься посилання на реквізити Договору.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 6.1 Договору визначено, що оплата за поставлену продукцію здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 45 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатну продукцію згідно СОУ НАЕК 038:2021 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанії" за умови реєстрації постачальником належним чином оформленої та незаблокованої податкової накладної в ЄРПН. Початок перебігу строку оплати починається з дня, наступного за днем оформлення ярлика на придатну продукцію.

З аналізу п. 6.1 Договору вбачається, що відповідач має здійснити розрахунок за поставлений товар протягом 45 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатну продукцію згідно СОУ НАЕК 038:2021 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанії" за умови реєстрації постачальником належним чином оформленої та незаблокованої податкової накладної в ЄРПН.

Відповідно до п. 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно п. 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: порядковий номер податкової накладної (1); дата складання податкової накладної (2); повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг (3); податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу) (4); повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг (5); опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг (6); ціна постачання без урахування податку (7); ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні (8); загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку (9); код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг (10); індивідуальний податковий номер (11).

Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (п. 201.2. статті 201 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 201.10 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Покупцю товарів/послуг податкова накладна/розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги".

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

- для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було своєчасно зареєстровано податкове зобов`язання за видатковою накладною №178 від 22.06.2023, що підтверджується квитанцією про реєстрацію даної податкової накладної в ЄРПН від 14.07.2023, відповідно якої Товариством з обмеженою відповідальністю "Інкос Лайн" зареєстровано податкове зобов`язання по поставці ДП "НАЕК "Енергоатом" товару загальною вартістю 965 929,20 грн (ПДВ - 160 988,20 грн).

Відповідно до ярлика на придатну продукцію №1-2-147 від 04.07.2023, процедура вхідного контролю поставленої позивачем за видатковою накладною №178 від 22.06.2023 продукції була завершена Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" 04.07.2023, а відтак саме з цієї дати починається перебіг встановленого п. 6.1 Договору строку на оплату товару.

За приписами статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відтак, з урахуванням положень статті 253 Цивільного кодексу України щодо початку перебігу строку, поставлений позивачем за видатковою накладною №178 від 22.06.2023 товар повинен був бути оплачений відповідачем до 18.08.2023 включно (що не заперечується сторонами), а отже відповідач є таким, що прострочив виконання взятих на себе зобов`язань за Договором з 19.08.2023.

При цьому у відзиві на позов відповідач зазначив, що товар за видатковою накладною №178 від 22.06.2023 ним оплачено в повному обсязі на підтвердження чого надано платіжні інструкції №12693 від 20.10.2023 на суму 250 000,00 грн, №12884 від 24.10.2023 на суму 300 000,00 грн та №13149 від 30.10.2023 на суму 415 929,20 грн.

В свою чергу позивач у відзиві на позов підтвердив, що відповідачем 30.10.2023 остаточно виконано свої зобов`язання з оплати поставленого товару за видатковою накладною №178 від 22.06.2023.

Пунктом 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Враховуючи, що предмет спору в частині стягнення основного боргу у розмірі 965 929,20 грн припинив своє існування після звернення позивача з даним позовом до суду, суд дійшов висновку про необхідність закрити провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з відповідача боргу у розмірі 965 929,20 грн.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, не наведено.

Позивач вказує про наявність правових підстав для стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 4 207,75 грн, нарахованих за період з 18.08.2023 по 10.10.2023.

Судом враховано, що позивач зазначає період нарахування 3% річних - з 18.08.2023 по 10.10.2023 (54 днів), при цьому вказує, що за його розрахунками прострочення складає 53 дні, оскільки ним не було здійснено нарахування 3% річних на 18.08.2023.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений Договором строк свого обов`язку по оплаті поставленого товару не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних (з врахуванням встановлених судом дат, з яких відповідач є таким, що прострочив), суд прийшов до висновку, що правомірним буде стягнення з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" 3% річних у розмірі 4 207,75 грн.

В свою чергу, у клопотанні про зменшення 3% річних відповідача просить по аналогії із ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України та ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, зменшити їх розмір на 90%.

Вказане клопотання відповідача мотивоване тим, що несвоєчасна оплата боргу мала місце у зв`язку з надзвичайними обставинами, які перешкодили Державному підприємству "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" своєчасно виконати свої зобов`язання, а саме: втрата підприємством значної частини виробничих потужностей внаслідок окупації ВП "Запорізька АЕС"; виконання спеціальних обов`язків на ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільного інтересу; необхідність в таких умовах підтримувати безпеку інших атомних електростанцій (Рівненської, Хмельницької, Південноукраїнської).

Верховний Суд неодноразово наголошував, що за змістом ст. 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 09.02.2021 у справі №520/17342/18, від 19.06.2019 у справі №703/2718/16-ц (провадження №14-241цс19) та від 19.06.2019 у справі №646/14523/15-ц (провадження №14-591цс18), від 13.11.2019 у справі №922/3095/18 (провадження №12-105гс19), від 13.03.2020 у справі №902/417/18 (провадження №12-79гс19).

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (постанова Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18).

Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

З аналізу положень статті 233 Господарського кодексу України та статті 551 Цивільного кодексу України вбачається, що ними передбачено право суду на зменшення штрафних санкцій (штрафу, пені), в той час як стягнення 3% річних та інфляційні втрати не є штрафними санкціями, зокрема неустойкою, а є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 31.07.2019 у справі №910/3692/18, від 27.04.2018 у справі №908/1394/17 та від 22.01.2019 у справі №905/305/18.

При цьому, під час вирішення заяви відповідача про зменшення 3% річних суд не враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18, оскільки, викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 висновок був сформований у справі, в якій загальна сума правомірно нарахованих штрафу, пені та 3% річних перевищувала в два рази суму простроченої заборгованості.

Натомість у даній справі нараховані Товариством з обмеженою відповідальністю "Інкос Лайн" 3% річних, стягнення яких є правомірним, не перевищує 0,1% від суми простроченого боргу, а відтак обставини справи №910/15931/23 є відмінними від обставин у справі№902/417/18.

Відтак, у суду відсутні правові підстави для зменшення розміру 3% річних.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інкос Лайн" підлягають задоволенню частково, а саме з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" підтягають стягненню 3% річних у розмірі 4 207,75 грн.

В частині позовних вимог про стягнення з відповідача боргу у розмірі 965 929,20 грн необхідно закрити провадження, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Частиною 1 статті 130 Господарського процесуального кодексу України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

В той же час, ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Враховуючи, що відповідачем оплачено борг у розмірі 965 929,20 грн до початку розгляду справи по суті суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення 50 відсотків судового збору в цій частині з відповідача, а 50 відсотків судового збору повернути позивачу з Державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 13, 74, 75, 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інкос Лайн" задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3; ідентифікаційний код 24584661) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інкос Лайн" (02140, м. Київ, вул. Вишняківська, буд. 3; ідентифікаційний код 39459829) 3% річних у розмірі 4 207 (чотири тисячі двісті сім) грн 75 коп. та судовий збір у розмірі 7 307 (сім тисяч триста сім) грн 59 коп. Видати наказ.

3. Закрити провадження в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Інкос Лайн" про стягнення з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" суми боргу у розмірі 965 929,20 грн.

4. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Інкос Лайн" (02140, м. Київ, вул. Вишняківська, буд. 3; ідентифікаційний код 39459829) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 7 244 (сім тисяч двісті сорок чотири) грн 46 коп., сплачений згідно платіжної інструкції №361 від 09.10.2023. Видати наказ.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У відповідності до положень ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя Р.В. Бойко