СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року м. Харків Справа № 922/2241/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М. , суддя Шутенко І.А.,

за участю секретаря судового засідання Пляс Л.Ф.,

за участю представників сторін:

від позивача керівник Гоч В.В. (в порядку самопредставництва), Витяг з ЄДР (в залі суду);

від відповідача адвокат Малихіна Н.С., на підставі ордера серія АХ №1166622 від 12.01.2024 (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ДН №1624 від 24.11.2021) (в залі суду);

інші учасники справи в судове засідання не з`явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Аквафонд (вх. №92 Х/1)

на ухвалу господарського суду Харківської області від 25.12.2023 (повний текст судового рішення складений 26.12.2023, суддя Шарко Л.В.), прийняту за результатом розгляду клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАФОНД" (вх. №35172/23 від 21.12.2023) про вжиття заходів забезпечення позову

у справі №922/2241/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АКВАФОНД", м. Харків,

до Товариство з обмеженою відповідальністю СХІД-ДЕВЕЛОПМЕНТ, м. Харків,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 ,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю м.Харкова Департаменту містобудування, архітектури та земельних відносин Харківської міської ради,

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Харківської області у даній справі від 25.12.2023 у задоволенні клопотання позивача (вх. №35172/23 від 21.12.2023) про вжиття заходів забезпечення позову - відмовлено.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована наступним:

- позивачем не надано жодних доказів вчинення ОСОБА_1 дій, які спеціально чи фактично спрямовані на відчуження майна (економічно необґрунтоване відчуження активів, прийняття невиправданих обтяжень, укладення фіктивних чи удаваних правочинів тощо), тому за відсутності відповідних доказів суд позбавлений можливості зробити обґрунтоване припущення про існування фактичних обставин, котрі можуть істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення прав позивача;

- подане позивачем клопотання про забезпечення позову ґрунтується на припущеннях щодо вірогідності можливого відчуження спірного майна; твердження заявника про абстрактну вірогідність вчинення ОСОБА_1 тих чи інших дій не є достатньою підставою для необхідного обґрунтованого припущення про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду;

- подаючи до суду клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, позивач керується положеннями статей 33 (Одноособовий або колегіальний розгляд), 65 (Судовий розпорядник), 66 (Свідок), 67 (Особи, які не можуть бути допитані як свідки) Господарського процесуального кодексу України, якими регламентовані положення, що не мають відношення до забезпечення позову.

Товариство з обмеженою відповідальністю Аквафонд, позивач, з ухвалою місцевого господарського суду не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповного дослідження обставин справи, просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 25.12.2023 у справі №922/2241/21 та ухвалити нове рішення, яким накласти арешт на житловий будинок літ. А-1, що знаходиться за адресою по вул. Ляпунова, 9-г, в м. Харків та земельної ділянки кадастровий номер :07:018:0041, шляхом заборони будь- яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно (в т.ч. Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад. Київській, Севастопольській міській, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень) вчиняти будь-які реєстраційні дії, у тому числі, але не обмежуючись: державну реєстрацію права власності та інших речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (в т.ч. до Реєстру прав власності на нерухоме майно. Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек) записи про державну реєстрацію права власності та інших речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації права власності та інших речових прав та їх обтяжень, змін до таких записів щодо об`єкту нерухомого майна, надання права користування, накладення заборон, передання в заставу (іпотеку), інших речових прав. Судові витрати стягнути з відповідача.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Товариство з обмеженою відповідальністю «Аквафонд» посилається на необґрунтованість висновків місцевого господарського суду щодо відсутності в даному випадку підстав для забезпечення позову, адже з наявних матеріалів справи вбачається зловживання відповідачем правами, зумовленого наміром ускладнення процесу визнання права власності, про що, зокрема, свідчить передача в іпотеку спірного майна одразу після його купівлі-продажу 19.06.2020.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 05.01.2024 для розгляду справи №922/2241/21 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Гребенюк Н.В., судді Слободін М.М., Шутенко І.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.01.2024 у справі №922/2241/21 витребувано у господарського суду Харківської області матеріали справи №922/2241/21; відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги ТОВ Аквафонд на ухвалу господарського суду Харківської області від 25.12.2023 у справі №922/2241/21 до надходження матеріалів справи.

15.01.2024 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №922/2241/21.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.01.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Аквафонд (вх. №92 Х/1) на ухвалу господарського суду Харківської області від 25.12.2023 у справі №922/2241/21; призначено справу до розгляду на "13" лютого 2024 р. об 11:00 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 132; повідомлено учасників апеляційного провадження про дату, час та місце розгляду справи в судовому засіданні; встановлено сторонам у справі строк до 05.02.2024 включно для надання суду відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання його копії та доданих до нього документів апелянту в порядку ст. 263 Господарського процесуального кодексу України; встановлено сторонам у справі строк до 05.02.2024 включно для подання до Східного апеляційного господарського суду заяв та клопотань, що пов`язані з розглядом апеляційної скарги з доказами надіслання їх копій іншим учасникам справи.

05.02.2024 до Східного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Схід-Девелопмент» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги, вважав її доводи необґрунтованими та просив оскаржувану ухвалу залишити без змін.

13.02.2024 до Східного апеляційного господарського суду від апелянта надійшла відповідь на відзив, в якій позивач заперечує доводи, викладені відповідачем у відзиві, та підтримує подану апеляційну скаргу.

13.02.2024 до Східного апеляційного господарського суду від апелянта надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

Розглянувши наведене клопотання, судова колегія зазначає наступне.

Пунктом 1 частини 1 статті 42 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень.

Матеріали справи свідчать, що судом створено належні умови для повноцінної реалізації учасниками справи процесуального права на ознайомлення з матеріалами справи в порядку пункту 1 частини 1 статті 42 ГПК України.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що з 05.10.2021 офіційно розпочали функціонування три підсистеми (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: "Електронний кабінет", "Електронний суд", підсистема відеоконференцзв`язку, у зв`язку з чим відповідно до частини 6 статті 6 ГПК України адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в добровільному порядку.

Із початком функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної система (ЄСІТС) з`явилась додаткова можливість ознайомлення із матеріалами справи, оскільки доступ для ознайомлення можливий через підсистему "Електронний суд", яка містить усі вхідні документи, які надходять до судових інстанцій з розгляду справи.

Для отримання доступу у підсистемі "Електронний суд" до матеріалів справи є внесення до автоматизованої системи документообігу суду РНОКПП/код ЄДРПОУ сторони по справі та при необхідності її представника (у разі надання доступу представнику).

Із відомостей, що містяться в системі Комп`ютерна програма "Діловодство спеціалізованого суду" вбачається, що позивач зареєстрований в підсистемі «Електронний суд» та отримує документи у даній справі до Електронного кабінету, таким чином останній наділений можливістю реалізації процесуального права на ознайомлення з матеріалами справи.

Враховуючи забезпечення судом апеляційної інстанції рівною можливістю реалізації сторонами спору та учасниками справи права на ознайомлення з матеріалами справи, наявністю у апелянта доступу до підсистеми особистого кабінету модуля «Електронний суд», доказів ознайомлення позивача з матеріалами справи в суді першої інстанції, подання останнім відповіді на відзив на апеляційну скаргу, що у сукупності підтверджує факт обізнаності позивача з матеріалами справи, судова колегія дійшла висновку про відмову в задоволенні клопотання апелянта, оскільки подальше перенесення розгляду справи з метою ознайомлення з матеріалами справи у даному випадку не забезпечить дотримання судом апеляційної інстанції розумного строку розгляду справи, який становить тридцять днів з дня відкриття провадження у справі та спливає 19.02.2024.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд апеляційної інстанції не повідомили, хоча про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі, відзиві на апеляційну скаргу, відповіді на відзив доводи, заслухавши представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, у червні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "АКВАФОНД" звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до ТОВ "ВТК "ОБРІЙ", в якому просить суд визнати за позивачем право власності на частину в житловому будинку за адресою: вул. Ляпунова, 9-г у м. Харкові, яка складається з приміщень 1-го поверху: №5 площею 4,7 кв. м, №6 площею 13,4 кв. м, №7 площею 10,8 кв. м, №8 площею 64,9 кв. м; 2-го поверху: частина приміщення №15 площею 115,6 кв. м, №16 площею 2,0 кв. м, №17 площею 4,4 кв. м, які є нежитловими приміщеннями 1-го поверху №1 площею 69,4 кв. м, №2 площею 27,0 кв. м, №3 площею 46,0 кв. м; 2-го поверх №1а в літ. "Б-2" площею 122,0 кв. м, зареєстрованими за адресою: Харківська обл., м. Харків, вул. Новгородська, 44-А.

Предметом спору у даній справі є визнання за позивачем права власності на приміщення 1-го поверху: №5 площею 4,7 кв. м, №6 площею 13,4 кв. м, №7 площею 10,8 кв. м, №8 площею 64,9 кв. м; 2-го поверху: частина приміщення №15 площею 115,6 кв. м, №16 площею 2,0 кв. м, №17 площею 4,4 кв м, які знаходяться в житловому будинку за адресою: м. Харків, вул. Ляпунова, буд. 9-Г літ. "А-1".

Так, позивач вказує, що спірні приміщення є тотожними нежитловим приміщенням 1-го поверху №№1, 2, 3 та 2-го поверху №1а в літ. «Б-2», загальною площею 264,4 кв. м, що розташовані за адресою: м. Харків, вул. Новгородська, буд. 44-А, право власності на які виникло у позивача на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 19.06.2020 №2254.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 29.11.2023 у цій справі, зокрема, клопотання позивача від 23.11.2023 про заміну відповідача та залучення до участі у справі третіх осіб задоволено частково. Замінено неналежного відповідача (Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-Торгівельна Компанія "Обрій") на належного відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Схід-Девелопмент».

21.12.2023 від позивача до суду першої інстанції надійшло клопотання про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок літ. А-1, що знаходиться за адресою по вул. Ляпунова, 9-г, в м. Харків та земельної ділянки кадастровий номер :07:018:0041 шляхом заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно (в т.ч. Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад. Київській, Севастопольській міській, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень) вчиняти будь-які реєстраційні дії, у тому числі, але не обмежуючись: державну реєстрацію права власності та інших речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (в т.ч. до Реєстру прав власності на нерухоме майно. Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек) записи про державну реєстрацію права власності та інших речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації права власності та інших речових прав та їх обтяжень, змін до таких записів щодо об`єкту нерухомого майна, надання права користування, накладення заборон, передання в заставу (іпотеку), інших речових прав.

Обґрунтовуючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову позивач вказував на те, що згідно відомостей інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.12.2023 позивачу стало відомо, що іпотекодержателем житлового будинку, літ. А-1 по вул. Ляпунова, 9-г, в м. Харків, власником якого є відповідач, та земельної ділянки кадастровий номер :07:018:0041 згідно договору іпотеки №2130 від 19.06.2020, є ОСОБА_1 , що, на переконання позивача, свідчить про очевидну небезпеку заподіяння шкоди його правам та інтересам укладеними договорами іпотеки, а також можливого вибуття даного майна.

Місцевий господарський суд доводи позивача визнав необгрунтованими та відмовив у задоволенні клопотання про забезпечення позову.

Надаючи власну правову кваліфікацію спірним правовідносинам, судова колегія зазначає наступне.

Предметом апеляційного оскарження у даній справі є ухвала місцевого господарського суду, якою відмовлено у задоволенні заяви позивача про застосування заходів забезпечення позову.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

У рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 №5-рп/2011 у справі №1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі, але не виключно задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Частиною 1 статті 137 ГПК України визначені заходи забезпечення позову.

Позов забезпечується, зокрема: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За змістом приписів статті 145 ГПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. В такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до усталеної практики господарських судів при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду.

Інститут забезпечення позову в господарському процесі запроваджено виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких його вжито. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), наявне у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

У кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, заява про забезпечення позову повинна бути обґрунтованою з поданням належних і допустимих доказів, що підтверджують можливість виникнення в подальшому ускладнень при виконанні судового рішення, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі №914/970/18.

Судова колегія, проаналізувавши наведені позивачем у клопотанні про забезпечення позову доводи, а також докази, на підставі яких останній посилається на наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, зазначає, що вони не підтверджують вчинення відповідачем будь-яких дій, які б перешкоджали в подальшому виконанню майбутнього рішення суду у разі задоволення позову.

Викладені у клопотанні про забезпечення позову доводи містять лише посилання на потенційну можливість ухилення від виконання рішення без наведення відповідного обґрунтування, що, як вже зазначалось, не є достатньою підставою для її задоволення.

Доводи клопотання позивача та апеляційної скарги про те, що відповідачем було передано 19.06.2020 в іпотеку житловий будинок, розташований за літ. А-1 по вул. Ляпунова, 9-г, в м. Харків, що може свідчити про очевидну ймовірність порушення прав позивача, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, не доведеними та такими, що не можуть свідчити про можливість виникнення обставин, спрямованих на утруднення виконання судового рішення, та не можуть бути безумовною підставою для забезпечення позову.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у відповідності до наданої позивачем довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно передача в іпотеку житлового будинку літ. А-1 по вул. Ляпунова, 9-г, в м. Харків, власником якого є відповідач, та земельної ділянки кадастровий номер :07:018:0041, мала місце ще 19.06.2020, тобто до звернення позивача із позовом у цій справі, що самостійно не може свідчити про вчинення відповідачем у справі або іншими особами дій, спрямованих на утруднення виконання судового рішення у випадку задоволення позовних вимог або зловживання правом.

Зі змісту заяви позивача про забезпечення позову вбачається, що вона не містить обґрунтованих доказів на підтвердження наявності фактичних обставин, які б могли підтверджувати необхідність застосування заходів, про які просить позивач, а також не містить та не доводить наявність обґрунтованих припущень як на підставу для її задоволення.

Так само, позивач не доводить і вірогідність вчинення ОСОБА_1 , як іпотекодержаталем нерухомого майна та третьою особою у цій справі, тих чи інших дій, які б мали підстави для необхідного в розумінні частини другої статті 136 ГПК України обґрунтованого припущення про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, спрямованого на ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Також заявником не наведено фактичних обставин, які б свідчили про реальну ймовірність ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, у разі задоволення позову та обставин, які б підтверджували, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову ускладнить чи унеможливить ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Разом з тим, необґрунтоване припущення не може бути покладене в основу рішення суду, про що було неодноразово зазначено Верховним Судом, зокрема, у постанові від 13.01.2020 у справі №922/2163/17.

Враховуючи вищенаведене у сукупності та зважаючи на недоведеність позивачем у даному випадку наявності обставин, з якими процесуальний закон пов`язує застосування заходів забезпечення позову, а також зважаючи на недоведеність обставин вчинення відповідачем дій, спрямованих на утруднення виконання судового рішення у випадку задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відсутності в даному випадку правових підстав для задоволення клопотання позивача про забезпечення позову в повному обсязі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження при перегляді оскаржуваної ухвали та не є підставою для її скасування.

З огляду на викладене та враховуючи, що місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваної ухвали було дотримано норми процесуального права, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при перегляді оскаржуваного судового рішення, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а тому ухвалу господарського суду Харківської області від 25.12.2023 у справі №922/2241/21 слід залишити без змін.

У відповідності до стаття 129 ГПК України витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 129, 269, п.1 ч.1 ст. 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Аквафонд (вх. №92 Х/1) на ухвалу господарського суду Харківської області від 25.12.2023 у справі №922/2241/21 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 25.12.2023 у справі №922/2241/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження до Верховного Суду встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 13.02.2024

Головуючий суддя Н.В. Гребенюк

Суддя М.М. Слободін

Суддя І.А. Шутенко