РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.02.2024Справа № 910/17276/23

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (м. Київ)

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (м. Київ)

про стягнення 19 404,86 грн,

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" про стягнення 19 404,86 грн, з яких: 11 146,45 грн недоплаченого відповідачем страхового відшкодування, виплаченого позивачем власнику автомобіля марки "Ford", д.н.з. НОМЕР_1 , у зв`язку з його пошкодженням у ДТП, яка сталася з обоюдної вини водія вказаного ТЗ та водія автомобіля марки "Mersedes", д.н.з. НОМЕР_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем за Полісом №EР/20054412; а також 946,30 грн пені, 5 013,03 грн інфляційних втрат та 985,22 грн 3 % річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.11.2023 відкрито провадження у справі, постановлено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання), встановлено сторонам строки для подання відзиву, відповіді на відзив, заяв та клопотань.

04.12.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, яким він заперечив проти позову, посилаючись на виконання обов`язку з виплати страхового відшкодування у повному обсязі.

25.01.2023 до суду від позивача надійшли пояснення по справі.

Інших заяв чи клопотань до суду від сторін не надходило.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

24.01.2020 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (Страховик) та ТОВ «ЮРІЯ-ФАРМ» (Страхувальник) було договір добровільного страхування наземного транспорту № 042/20-Тз/Ц7 (далі - Договір), за яким позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу «FORD FIESTA», д.н.з. НОМЕР_3 .

06.11.2020 по вулиці Богатирській у м. Києві сталася ДТП за участю автомобіля «MERCEDES-BENZ VITO», д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_1 , та «FORD FIESTA», р/н НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_1 п. 13.1 Правил дорожнього руху України, та порушення водієм ОСОБА_2 п. 10.3 Правил дорожнього руху України.

Внаслідок вказаної ДТП застрахованому позивачем транспортному засобу «FORD FIESTA», д.н.з. НОМЕР_3 , були завдані механічні пошкодження.

Відповідно до Рахунку СТО (ТОВ «ВіДі-Край Моторз») № КМдС-0024413 від 17.11.2020 вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу склала 49 363,51 грн.

Відповідно до страхового акту №006.02797420-1 від 17.11.2020 та рахунку СТО № КМдС-0024413 від 17.11.2020, позивач виплатив страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 47 213,51 грн платіжним дорученням № 62498015 від 18.11.2020.

Частинами 1 та 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 12.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону в разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом статті 29 Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Як вбачається з полісу №EР/20054412, цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля «MERCEDES-BENZ VITO», д.н.з. НОМЕР_4 , станом на дату настання спірної ДТП була застрахована відповідачем.

Відповідно до ст. 12.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон) страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Розмір франшизи, тобто суми, на яку зменшується страхове відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілих, встановленої полісом №EР/20054412, становить 0,00 грн. Ліміт страхової суми за шкоду майну - 130 000,00 грн.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва області від 02.12.2020 у справі №756/15116/20 встановлено вину обох водіїв у вчиненні ДТП.

17.12.2020 відповідач отримав від позивача претензію від 11.12.2020 про сплату страхового відшкодування у розмірі 47 213,51 грн.

15.03.2021 відповідач сплатив позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 12 460,31 грн.

За доводами позивача, невідшкодованою залишилася сума страхового відшкодування в розмірі 11 146,45 грн, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вказує, що відповідно до ремонтної калькуляції №ЦВ/20/7857 від 05.02.2021, складеної аварійним комісаром Колядою В.В. на базі програмного комплексу для визначення вартості матеріального збитку «Аudatex», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу "FORD FIESTA", д.н.з. НОМЕР_3 , складає 36 431,77 грн, коефіцієнт фізичного зносу дорівнює 47,40%, а вартість матеріального збитку, завданого власнику цього транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складає 24 920,61 грн.

Враховуючи, що ДТП сталася внаслідок обопільної вини обох її учасників, відповідач вказує, що 15.03.2021 він здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 12 460,31 грн, чим виконав свої зобов`язання у повному обсязі.

Також, відповідач зазначає, що після отримання позовної заяви він звернувся до суб`єкта оціночної діяльності - ФОП Шерстюка О.В., яким складено Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №ЦВ/20/7857 від 01.12.2023.

Відповідно до цього Звіту вартість відновлювального ремонту транспортного засобу "FORD FIESTA", д.н.з. НОМЕР_3 , складає 42 70,02 грн, коефіцієнт фізичного зносу - 0,47, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, складає 29 003,20 грн, а вартість матеріального збитку з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу без ПДВ на вартість матеріалів чи складових, складає 24 931,33 грн.

За змістом статті 29 Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються Позивач проти врахування коефіцієнту фізичного зносу заперечує, посилаючись на те, що пошкодження у попередніх ДТП не підлягають врахуванню для визначення коефіцієнта фізичного зносу, а надані відповідачем рахунки СТО не підтверджують відновлення ремонтом саме кузовних складових.

Частинами 1 та 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічні приписи закріплені у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою (статті 9, 22 - 31, 35, 36 Закону).

Згідно зі статтею 29 Закону в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Як вбачається із наявного у матеріалах справи Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, №ЦВ/20/7857 від 01.12.2023, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, складає 29 003,20 грн, коефіцієнт фізичного зносу - 0,47.

У цьому висновку оцінювач визначив коефіцієнт фізичного зносу пошкодженого автомобіля в розмірі 0,47 на підставі п. п. 7.37, 7.39 Методики автоварознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

Водночас судом встановлено, що в означеному Звіті відсутнє обґрунтування, який із показників за п. 7.39 Методики було застосовано оцінювачем.

За змістом статті 29 Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092 (далі - Методика), відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 якої відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу (КТЗ) чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.

Згідно з п. 7.36. Методика ринкова вартість окремої складової частини враховує її комплектність і фактичний технічний стан, умови, у яких вона експлуатувалася (зберігалася), особливості кон`юнктури ринку регіону. Ринкова вартість складової частини КТЗ з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу визначається за формулою: ССЗ=Цс (1-ЕЗ), де: ССЗ - вартість складової частини КТЗ з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, грн; Цс - ціна нової складової частини, грн; ЕЗ - коефіцієнт фізичного зносу.

У п. 7.37. Методики наведено формулу розрахунку коефіцієнту фізичного зносу ЕЗ.

Відповідно до п. 7.38 Методики значення Ез приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує:

5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД;

7 років - для інших легкових КТЗ;

3 роки - для вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів виробництва країн СНД;

4 роки - для інших вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів;

5 років - для мототехніки.

Згідно з п. 7.39. Методики винятками стосовно використання зазначених вимог є:

а) КТЗ експлуатується в інтенсивному режимі (фактичний середньорічний пробіг щонайменше вдвічі більший за середньорічний нормативний);

б) складові частини кузова та оперення кузова, кабіни, рами КТЗ відновлювали ремонтом (крім випадків, що однозначно свідчать про усунення експлуатаційних пошкоджень (наприклад, усунення сколів ЛФП на лицьових поверхнях кузова, усунення деформації методом видалення вм`ятин без пофарбування складової частини));

в) складові частини каркасу кузова, оперення кузова, кабіни та рами мають наскрізну корозію, що призвело до зниження витривалості і міцності матеріалу виготовлення цієї складової частини (складових частин) КТЗ;

г) складові частини кузова, кабіни, рами КТЗ мають пошкодження у вигляді деформації, за винятком таких, що підпадають під визначення експлуатаційних пошкоджень відповідно до пункту 1.6 розділу I цієї Методики;

ґ) КТЗ експлуатувався в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 2 до цієї Методики.

Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що строк експлуатації пошкодженого автомобіля на момент ДТП не перевищував 7 років. Доказів того, що автомобіль "FORD FIESTA", д.н.з. НОМЕР_3 , на момент ДТП експлуатувався в інтенсивному режимі (фактичний середньорічний пробіг щонайменше вдвічі більший за середньорічний нормативний), складові частини кузова та оперення кузова, кабіни, рами автомобіля "FORD FIESTA", д.н.з. НОМЕР_3 , відновлювали ремонтом, або його складові частини каркасу кузова, оперення кузова, кабіни та рами мали наскрізну корозію, що призвело до зниження витривалості і міцності матеріалу виготовлення цієї складової частини, або складові частини кузова, кабіни, рами автомобіля "FORD FIESTA", д.н.з. НОМЕР_3 , мали пошкодження у вигляді деформації, - матеріали справи не містять.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. (ч. ч. 1, 2 ст. 73 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. ст. 76, 77 ГПК України).

Дослідивши зібрані в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, в тому числі рахунки СТО, Звіт, ремонтну калькуляцію, суд дійшов висновку про відсутність жодних належних та допустимих доказів на підтвердження наявності підстав для застосування коефіцієнта фізичного зносу в розмірі 0,47.

Суд звертає увагу відповідача на те, що ремонтна калькуляція №ЦВ/20/7857 від 05.02.2021 не є тим документом, який відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів може визначати оцінену шкоду, завдану власнику пошкодженого ТЗ.

Так само, суд не приймає до уваги наданий відповідачем Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №ЦВ/20/7857 від 01.12.2023, оскільки він не містить деталізації та жодного обґрунтування застосування оцінювачем коефіцієнта фізичного зносу пошкодженого автомобіля в розмірі 0,47.

Крім того, даний звіт складено 01.12.2023 без особистого огляду оцінювачем пошкодженого ТЗ, у той час коли претензія позивача від 11.12.2020 про сплату страхового відшкодування у розмірі 47 213,51 грн була отримана відповідачем 17.12.2020, про що він сам вказує у відзиві.

За таких обставин, суд відхиляє такі доводи і твердження відповідача як необґрунтовані та безпідставні.

Викладені у відзиві заперечення відповідача у частині необхідності вирахування суми ПДВ суд відхиляє як такі, що суперечать дійсним обставинам справи, оскільки з платіжного доручення №62498015 від 18.11.2020 вбачається, що страхове відшкодування було виплачено позивачем з ПДВ. Доказів того, що ТОВ «ЮРІЯ-ФАРМ» (Страхувальнику) страхове відшкодування мало бути виплачене без ПДВ матеріали справи не містять.

Крім суми страхового відшкодування, позивачем нараховано та пред`явлено до стягнення з відповідача також 946,30 грн пені, 5 013,03 грн інфляційних втрат та 985,22 грн 3 % річних.

У п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" зазначено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Згідно з п. 36.5 ст. 36 Закону "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у відповідній редакції) за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика або МТСБУ особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє у період, за який нараховується пеня.

Відповідно до ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Крім того, згідно зі статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані позивачем розрахунки пені, 3% річних та інфляційних втрат, суд встановив їх правильність та арифметичну вірність, з огляду на що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають, крім суми страхового відшкодування, також 946,30 грн пені, 5 013,03 грн інфляційних втрат та 985,22 грн 3 % річних.

Положеннями ст. 86 ГПК України унормовано наступне. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, оцінивши в сукупності зібрані в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та не спростованими належним чином і у встановленому законом порядку відповідачем, відтак позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України понесені позивачем витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 165, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26; ідентифікаційний код 32382598) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (03056, місто Київ, вулиця Борщагівська, будинок 154; ідентифікаційний код 33908322) 11 146 (одинадцять тисяч сто сорок шість) грн 45 коп. страхового відшкодування, 946 (дев`ятсот сорок шість) грн 30 коп. пені, 5 013 (п`ять тисяч тринадцять) грн 03 коп. інфляційних втрат, 985 (дев`ятсот вісімдесят п`ять) грн 22 коп. 3 % річних та 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Суддя Т.М. Ващенко