ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2024 р. Справа№ 910/10333/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Алданової С.О.

Євсікова О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП"

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2023, повний текст якого складено та підписано 14.09.2023

у справі № 910/10333/23 (суддя Балац С.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ"

до Приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП"

про стягнення 99 275,14 грн

В С Т А Н О В И В :

29.06.2023 року Приватне акціонерне товариство "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" про стягнення 99 275,14 грн.

Позов мотивовано тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було заподіяно пошкодження транспортному засобу, який є предметом договору добровільного страхування, укладеного між позивачем і страхувальником, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача страхового відшкодування в сумі 99 275,00 грн.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.09.2023 у справі № 910/10333/23 позов задоволено повністю. Стягнуто з приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" на користь приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" страхове відшкодування в сумі 99 275,14 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 2684, 00 грн.

Суд виходив з того, що наявність вини гр. ОСОБА_1 у вчиненні ДТП встановлено компетентним судом; факт того, що цивільно-правова відповідальність винної особи застрахована, станом на момент настання ДТП, відповідачем, що підтверджується Договором обов`язкового страхування; розмір відновлювального ремонту підтверджується звітом від 09.06.2023 № 60-23; факт виплати позивачем страхувальникові страхового відшкодування підтверджується розрахунковим документом; відповідачем не надано суду жодного доказу, підтверджуючого факт відшкодування позивачеві здійсненої останнім виплати частини страхового відшкодування, заявленої до стягнення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з цим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що:

- після того, як транспортний засіб проїхав 8 тис.км. - лише тоді постало питання щодо необхідності заміни запчастин ходової частини автомобіля марки FORD, д.н.з. НОМЕР_1 . Тобто як власник транспортного засобу, так і страхова компанія не приділили необхідну увагу щодо ремонту запчастин ходової частини після проведення первинного огляду у січні 2022 року;

- при пошкоджених запчастинах ходової частини ТЗ та його активної експлуатації - завданий збиток такому авто, а відповідно і проведення відновлювального ремонту може значно збільшитись;

- саме протиправні дії власника транспортного засобу призвели до погіршення запчастин ходової частини та завдання додаткового збитку авто;

- позивачем не доведено, що завдана шкода запчастинам ходової частини перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із настанням ДТП у січні 2022 року;

- посилання суду на довідку департаменту патрульної поліції від01.08.2023 як належного та допустимого доказу, є таким, що суперечить обставинам справи та суті спору між сторонами, оскільки відповідач не зазначав та не доводив, що застрахований ТЗ у період з 26.01.2022 по 02.06.2022 перебував повторно в ДТП;

- відповідач наполягає, що потрапляння ТЗ у ДТП 25.01.2022 та не вжиття дій страхувальником з приводу проведення відновлювального ремонту авто, призвело до погіршення фізичного стану деталей ходової частини цього ТЗ.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.10.2023 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Євсіков О.О., Алданова С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.10.2023 постановлено витребувати у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/10333/23 та невідкладно надіслати їх до Північного апеляційного господарського суду. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, до надходження матеріалів справи №910/10333/23. Копію ухвали надіслано до Господарського суду першої інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.11.2023 апеляційну скаргу залишено без руху на підставі ст.ст. 174, 260 ГПК України у зв`язку з відсутністю доказів сплати судового збору у розмірі 4026,00 грн. Роз`яснено скаржнику, що протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали останній має право усунути недоліки зазначені у її мотивувальній частині, надавши суду відповідні докази.

20.11.2023 недоліки апеляційної скарги усунено.

Північний апеляційний господарський суд визнав подані матеріали достатніми для відкриття апеляційного провадження. Заперечень проти відкриття апеляційного провадження на час постановлення ухвали до суду не надійшло.

У відповідності до ч. 3 ст. 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову не менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що предметом позову у цій справі є вимога про стягнення 99 275,14 грн, вказана справа, у відповідності до приписів ГПК України, відноситься до малозначних справ.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Виходячи із зазначених правових норм, перегляд оскаржуваного рішення підлягає здійсненню без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2023 у справі № 910/10333/23. Закінчено проведення підготовчих дій. Повідомлено учасників процесу про здійснення розгляду апеляційної скарги у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі до 18.12.2023. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 18.12.2023.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просив апеляційну скаргу відхилити, а оскаржене судове рішення залишити без змін, як таке, що було прийнято на підставі вірного дослідження матеріалів справи та застосування норм матеріального права. Зокрема, позивач зазначив про те, що:

- апелянт посилаючись на те, що власник ТЗ та/або позивач не приділили необхідної уваги ремонту запчастин ходової частини, при цьому, не наводить жодних доказів втручання останніх в огляд та ремонт застрахованого авто;

- відповідачем не було надано жодного доказу, яким би підтвердив відсутність причинно-наслідкового зв`язку між ДТП та заявленими пошкодженнями застрахованого ТЗ;

- визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його особистого огляду експертом, який складає висновок чи звіт, можливе лише за рішенням органу, який здійснює судове чи досудове слідство. Складення на замовлення відповідача експертного висновку здійснено без особистого огляду ТЗ;

- експертиза відповідача «Звіт № 2440» виконана на основі акту огляду від 02.06.2022, також в ремонтній калькуляції відсутня - ступиця з підшипником (маточина) та задній міст без внутрішніх деталей, також не враховано роботи по зняттю та встановленню, витратні матеріали. Тобто не були включені в експертизу найдорожчі деталі для зменшення суми відшкодування.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Між позивачем, як страховиком та товариством з обмеженою відповідальністю "АВІС УКРАГРО", як страхувальником укладено договір добровільного страхування наземного транспорту від 10.12.2021 № 544/21-Т/С (далі - Договір добровільного страхування).

Відповідно до предмету Договору добровільного страхування, позивач застрахував майнові інтереси страхувальника, які пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме "FORD", із державним знаком НОМЕР_1 (далі - застрахований ТЗ).

25.01.2022 у м. Суми відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю застрахованого ТЗ та транспортного засобу "ВАЗ", із державним знаком НОМЕР_2 , яким керував гр. ОСОБА_1 .

Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 07.02.2022 у справі № 592/1069/22 (провадження № 3/592/459/22) встановлено, що ДТП трапилося внаслідок порушень Правил подорожнього руху України водієм гр. ОСОБА_1 (далі - винна особа) у зв`язку з чим, вказану фізичну особу притягнуто до адміністративної відповідальності.

Внаслідок зазначеного вище ДТП застрахований ТЗ отримав механічні пошкодження.

У відповідності до звіту від 09.06.2023 № 60-23, здійсненого за замовленням позивача фізичною особою-підприємцем Дяченко С.М. (кваліфікаційне свідоцтво оцінювача від 13.12.2008 № 6541, посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача від 19.10.2022 МФ № 2942-ПК, сертифікат суб`єкта оціночної діяльності від 20.06.2022 № 289/2522) вартість відновлюваного ремонту застрахованого транспортного засобу, становить 193 707,62 грн.

Позивачем здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 208 656,88 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 11.07.2022 № 34941331, засвідчена копія якого наявна в матеріалах справи.

Цивільно-правова відповідальність винної особи застрахована відповідачем, що підтверджується полісом серії ЕР № 203253930 (далі - Договір обов`язкового страхування). Виходячи з Договору обов`язкового страхування, забезпеченим транспортним засобом є - "ВАЗ", із державним знаком НОМЕР_2 , тобто той самий автомобіль, яким керувала винна у настанні ДТП особа, ліміт за шкоду заподіяну майну становить 130 000,00 грн, а франшиза - 2 600,00 грн.

Сума страхового відшкодування, яка підлягала сплаті відповідачем становить 127 400,00 грн (130.000,00 грн - 2.600,00 грн).

19.07.2022 позивач в досудовому порядку звернувся до відповідача з претензією про сплату вартості відновленого ремонту, що була виплачена потерпілій особі в результаті настання 25.01.2022 дорожньо-транспортної пригоди.

Проте, сплату страхового відшкодування відповідачем здійснено частково в сумі 28.124,86 грн (платіжна інструкція від 07.11.2022 № ЗР080626), що стало підставою для звернення позивача з позовом про стягнення з відповідача частини невиплаченої останнім суми страхового відшкодування в розмірі 99 275,14 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За приписами частини першої статті 1187 ЦК України діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб - є джерелом підвищеної небезпеки.

Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Положеннями пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується з положеннями ст. 979 ЦК України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 названого Закону передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Матеріалами справи підтверджується, що ТОВ "АВІС УКРАГРО", як страхувальником за договором добровільного страхування наземного транспорту від 10.12.2021 № 544/21-Т/С, подано до позивача заяву про настання події, що має ознаки страхового випадку та виплату страхового відшкодування за договором. У вищезазначеній заяві страхувальник виклав обставини настання ДТП.

ПрАТ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" на підставі заяви страхувальника та страхового акта № 006.00261822-1 від 07.07.2022, розрахунку страхового відшкодування від 07.07.2022, актів огляду транспортного засобу від 26.01.2022 та від 02.06.2022, рахунку-фактури ремонтної організації ТОВ "Автоцентр-С" №649 від 13.06.2022, здійснило виплату страхового відшкодування в сумі 208 656,88 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 34941331 від 11.07.2022.

Згідно ч. 2 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

В ст. 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Отже, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набуває право вимоги відшкодування до заподіювача. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача у межах фактичних витрат.

При цьому в таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала.

Таким чином, ураховуючи норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", якими регулюються правовідносини між сторонами у справі, позивач - ПрАТ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ", виплативши страхове відшкодування потерпілому за договором майнового страхування, отримав від останнього права кредитора до ПрАТ "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП", яке застрахувало цивільно-правову відповідальність власника автомобіля «ВАЗ», державний номер НОМЕР_2 , перед третіми особами за шкоду, завдану внаслідок експлуатації цього транспортного засобу.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зокрема, регулюються Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (надалі - Закон № 1961-IV).

Так, спеціальні норми названого Закону обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розраховану за правилами цього підпункту.

Положеннями статті 29 цього Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Пунктом 22.1 статті 22 зазначеного Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

Отже, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" покладено на страховика (винної особи), у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

У відповідності до звіту від 09.06.2023 № 60-23, здійсненого за замовленням позивача фізичною особою-підприємцем Дяченко С.М. (кваліфікаційне свідоцтво оцінювача від 13.12.2008 № 6541, посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача від 19.10.2022 МФ № 2942-ПК, сертифікат суб`єкта оціночної діяльності від 20.06.2022 № 289/2522) вартість відновлюваного ремонту застрахованого транспортного засобу, становить 193 707,62 грн. Звіт складений з урахуванням 0 коефіцієнту зносу, оскільки транспортний засіб станом на час настання ДТП використовувався 2 роки і 1 місяць.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач здійснив розрахунок позовних вимог з урахуванням визначеного в полісі серії ЕР № 203253930 франшизи (2 600,00 грн) та ліміту за шкоду заподіяну майно (130 000,00 грн), а також часткової сплати відповідачем страхової відповідальності (28 124,86 грн). Наведений розрахунок узгоджується з положеннями спеціального законодавства.

Позивач просить стягнути з ПрАТ "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" 99 275,14 грн (130 000 - 2 600 - 28 124,896) вартості відновлювального ремонту.

Однак, заперечуючи щодо суму пред`явленого позову, відповідач вказує на те, що застрахований транспортний засіб, якому завдано шкоди з вини страхувальника відповідача, експлуатувався його власником в пошкодженому стані. Такі незаконні дії, на думку апелянта, могли зумовити погіршення запчастин ходової частини та завдати додаткового збитку авто. В підтвердження цих аргументів до матеріалів справи відповідачем надано лис-відповідь офіційного дилера FORD ТОВ «ВІДІ Край Мотороз» № 12/29/805/020-23 від 27.06.2023 де, за твердженнями сторони, вказано про можливість настання більш масштабних поломок у зв`язку з експлуатацією ТЗ з пошкодженими/несправними елементами і деталями.

Оцінюючи вищенаведений доказ, колегією суддів встановлено, що офіційний дилер FORD на запитання відповідача надав відповідь, що пошкоджені/несправні елементи та деталі можуть вплинути на роботу механізму в цілому, можуть призвести до більш масштабніших поломок, але це діагностується та досліджується окремо при зверненні заявника.

Таким чином, ТОВ «ВІДІ Край Мотороз» викладено імовірне припущення щодо можливості впливу пошкоджених деталей на факт нанесення додаткових витрат на відновлення авто, що підлягає встановленню за результатами безпосереднього огляду і діагностування конкретно визначеного ТЗ.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідач звертаючись з даним запитом на огляд і дослідження ТОВ «ВІДІ Край Мотороз» не надавав ані актів огляду пошкодженого ТЗ, ані будь-яких відомостей щодо конкретизації поломки по складовим деталям авто.

Проаналізувавши зазначені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що наданий суду лист ТОВ «ВІДІ Край Мотороз» № 12/29/805/020-23 від 27.06.2023 не може бути покладений в основу висновку про те, що саме експлуатація страхувальником позивача ТЗ зумовила збільшення вартості відновлювального ремонту. Висновку експертного дослідження з цього питання, який би відповідав вимогам статті 98 ГПК України, до матеріалів справи не представлено.

Отже твердження апелянта про недоведення позивачем наявності причинно-наслідкового зв`язку між завданими збитками та фактом настання ДТП, відхиляються апеляційною інстанцією за необґрунтовані, оскільки апелянт належними засобами доказування не підтвердив свої аргументи, що збільшення вартості відновлювального ремонту сталось через дії власника ТЗ з його експлуатації. До того ж, в матеріалах справи містяться підтверджуючи документи відсутності факту потрапляння цього ТЗ в інші аварії у період з 26.01.2022 по 02.06.2022 (дата додаткового огляду).

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належним та допустимим доказом на підтвердження обставин, на які посилається апелянт міг би бути висновок експертизи. Водночас як вбачається з матеріалів справи, такий висновок під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем не подавався. Також відповідач не заявляв клопотання про призначення відповідної судової експертизи.

Водночас, Верховний Суд зазначає, що за змістом частини 1 та 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок з доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, яка бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, що виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у рішенні від 23.08.2016 у справі "Дж. К. та інші проти Швеції" зазначив, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом" ("beyond reasonable doubt"). Натомість у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи є вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Відносно наданого відповідачем Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного ТЗ від 31.10.2022 № 2440 судова колегія зазначає таке.

Законом України «Про оцінку майна та майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Методикою регулюються процедури проведення оцінки КТЗ та його технічного огляду.

Так, згідно п. 5.1 Методики (в редакції станом на час складання названого Звіту) визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), в якому міститься обґрунтування неможливості надання об`єкта дослідження на огляд, у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження.

Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів того, що суб`єктом оціночної діяльності ФОП Демяненком М.М. був проведений особистий огляд пошкодженого транспортного засобу "FORD", із державним знаком НОМЕР_1 , що передбачено пунктом 5.1. Методики, надані відповідачем документи не можуть вважатись належними та допустимими доказами в підтвердження обставин реальної вартості відновлювального ремонту.

При цьому колегія суддів звертає увагу на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 25.07.2018 у справі №922/4013/17, згідно якої звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається можлива, але не кінцева сума, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.

За вказаних обставин, Господарський суд міста Києва дійшов обґрунтованих висновків щодо задоволення позовних вимог ПрАТ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ" про стягнення з ПрАТ "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" страхового відшкодування у порядку суброгації в сумі 99 275,14 грн.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Нормою ст. 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Судові витрати

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 129 ГПК України та, у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги, покладаються на відповідача (скаржника).

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270,273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2023 у справі №910/10333/23 залишити без змін.

Матеріали справи №910/10333/23 повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді С.О. Алданова

О.О. Євсіков