ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року Справа № 902/840/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Маціщук А.В. , суддя Бучинська Г.Б.

секретар судового засідання Мельников О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Селянського (фермерського) господарства "Беркут" на рішення Господарського суду Вінницької області від 25 жовтня 2023 року по справі №902/840/23 (суддя - Маслій І.В.)

час та місце ухвалення рішення: 25 жовтня 2023 року; м. Вінниця, вул. Пирогова, 29; повний текст рішення складено 6 листопада 2023 року

за позовом Селянського (фермерського) господарства "Беркут"

до Тиврівської селищної ради Вінницького району Вінницької області

про визнання незаконним та скасування пунктів рішення, визнання договору приведеним у відповідність до вимог законодавства та визнання укладеним договору оренди землі

за участю представників сторін:

від Позивача - Підреза І.В.;

від Відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Селянське (фермерське) господарство "Беркут" (надаліПозивач) звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовною заявою до Тиврівської селищної ради Вінницького району Вінницької області (надалі Відповідач), в якій просило:

· визнати незаконним та скасувати рішення Відповідача оформлені пунктом 49 протоколу №24 від 29 вересня 2022 року та пунктом 9 б/н від 14 липня 2023 року щодо не прийняття рішення "Про приведення у відповідність договору оренди земельної ділянки водного фонду, укладеного з Позивачем" до вимог чинного законодавства;

· визнати договір оренди від 3 березня 2006 року за №21/2 земельної ділянки водного фонду в розмірі 4,3729 га на території Жахнівської сільської ради Тиврівського району, який зареєстрований у Державному реєстрі земель 6 травня 2008 року за №54 із змінами внесеними Додатковою угодою від 28 грудня 2009 року, яка зареєстрована у Державному реєстрі земель 7 грудня 2010 року за №09, приведеним у відповідність до Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо уточнення порядку передачу в оренду водних об`єктів у комплексі з земельними ділянками" від 4 листопада 2020 року №963-ІХ та Постанови Кабінету Міністрів України №572 від 2 червня 2021 року "Про затвердження Типового договору оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом" та визнати укладеним договір оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом відповідного змісту в запропонованій Позивачем редакції доданій до заяви зареєстрованої за індексом 05-11 від 18 січня 2022 року строком дії до 7 грудня 2025 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в основу оскаржуваного рішення, покладено письмові пояснення третьої особи ГО "Атлас яке не має жодного відношення до Договору укладеного між сторонами та письмові пояснення голови постійної комісії з питань фінансів, бюджету, земельних відносин, регуляторної політики, планування соціально-економічного розвитку, інвестицій та Міжнародного співробітництва Сідак О.О.. Позивач зазначає, що пояснення ґрунтуються на твердженнях про те, що Договір укладений з Позивачем та додаткова угода до нього є нікчемними, укладеними з порушенням вимог законодавства. Позивач стверджує, що такі твердження є абсурдними, адже договір укладений відповідно до вимог Земельного кодексу України, ЦК України та Закону України "Про оренду землі" і зареєстрований в ДЗК. Позивач вказує, що до вересня 2022 року від дня укладення Договору, договір протягом понад 10 років виконувався сторонами, зокрема, Відповідачем та його попередником (Тиврівською РДА) і по ньому своєчасно одержувалась орендна плата. При цьому Позивач зауважує, що укладений між Сторонами Договір, його дійсність, укладеність в судовому порядку не оспорювались, та не ініціювалась і Відповідачем дострокове розірвання Договору у зв`язку з істотними порушеннями Договору в діях Позивача. Крім того, як вказує Позивач, протягом всього терміну дії Договору Позивач належним чином виконував умови Договору, в тому числі сплачував орендну плату та використовував земельну ділянку відповідно до її цільового призначення.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 25 жовтня 2023 року в справі №902/840/23 в задоволенні позову відмовлено.

Такий висновок суду ґрунтується на тому, що відповідно до рішення І сесії Відповідача 8 скликання «Про підсумки виборів депутатів Тиврівської селищної ради 8-скликання» від 19 листопада 2020 року №1 кількісний склад депутатів ради становить - 22 депутата. За результатами поіменного голосування проекту рішення «Про приведення у відповідність договору оренди земельної ділянки водного фонду, укладеного з Позивачем до вимог чинного законодавства»: «За» - 5 «Утримались» -10 «Проти» - 0 депутатів, разом 15 чол, рішення не прийнято. З огляду на викладене судом встановлено що рішення по питанню порядку денного 49 «Про приведення у відповідність договору оренди земельної ділянки водного фонду, укладеного з Позивачем до вимог чинного законодавства» не прийнято, а тому і не може бути визнане не дійсним та скасуванню не підлягає.

Як встановлено судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні з урахуванням обставин справи та наданих доказів, суд не вбачає підстав для визнання незаконним та скасування пункту 49 протоколу №24 від 29 вересня 2022 року 24 сесії 8 скликання Відповідача та пункту 9 протоколу б/н від 14 липня 2023 року засідання постійної комісії щодо не прийняття рішення "Про приведення у відповідність договору оренди земельної ділянки водного фонду, укладеного з Позивачем до вимог чинного законодавства".

Місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні зазначив, що на переконання Позивача строк дії Договору оренди земельної ділянки № 21/2 від 3 березня 2006 року сплине лише 7 грудня 2025 року, оскільки Додатковою угодою №107/1 від 28 грудня 2009 року внесено зміни до Договору в частині строку дії Договору та розміру орендної плати, зокрема строк дії з 5 років змінено на 15 років і дана додаткова угода зареєстрована у Державному реєстрі земель 7 грудня 2010 року за №0, а тому на думку Позивача строк дії Договору має відраховуватись від державної реєстрації додаткової угоди.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні вказав, що відповідно до пункту 8 Договору сторонами визначено строк дії договору: Договір укладено на 5 років, Додатковою угодою №107/1 від 28 грудня 2009 року сторонами змінено пункт 8 Договору, а саме викладено даний пункт договору в іншій редакції - Договір укладено на 15 років. Разом з тим, пунктом 43 Договору оренди визначено, що договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації, та наголосив, що в даний пункт Договору сторонами зміни не вносились, а тому початок перебігу строку дії Договору та набрання ним чинності розпочав свій перебіг з моменту підписання сторонами та його державної реєстрації.

Таким чином, як вказав місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні, Додатковою угодою №107/1 від 28 грудня 2009 року сторонами змінено лише строк закінчення Договору, а строк початку не змінився, державна реєстрація Договору оренди земельної ділянки № 21/2 від проведена 6 травня 2008 року за №54. З огляду на це судом першої інстанції зроблено висновок, що строк дії Договору сплив 6 травня 2023 року, тобто станом на день звернення Позивача до господарського суду 20 червня 2023 року з позовом строк дії Договору закінчився.

Не погоджуючи з зазначеним рішенням місцевого господарського суду, Позивач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Вінницької області у справі № 902/840/23 скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким позов задоволити.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права та неповним з`ясуванням всіх обставин справи.

Скаржник зазначає, що заява Позивача щодо приведення у відповідність Договору з чинним законодавством мала бути розглянута не постійною комісією, а відповідними депутатами ради. Крім того, апелянт вказав, що питання щодо відмови в прийнятті рішення про приведення у відповідність Договору оренди оформлено відповідним актом - протоколом засідання сесії ради. Саме даний протокол в частині, яка стосується Позивача та спірного Договору і оскаржується Позивачем. Позивач наголошує, що протокол це форма рішення Відповідача як органу місцевого самоврядування.

Також, Позивач в апеляційній скарзі зауважує, що судом першої інстанції не досліджено та не надано правової оцінки таким доказам (як розпорядження Тиврівської РДА №218 від 22 травня 2009 року та лист Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 14 серпня 2023 року) та вказав, що говорячи про строк дії договору оренди, вирішальним є зміст розпорядження Тиврівської РДА №218 від 22 травня 2009 року, що є невід`ємною частиною Договору і яким в пункті 1 вирішено "продовжити дію договору оренди .... терміном на 15 років". Апелянт констатує, що саме на підставі вищевказаного розпорядження було укладено Додаткову угоду від 28 грудня 2009 року, якою внесено зміни і доповнення до Договору та яка зареєстрована у Державному реєстрі земель 7 грудня 2010 року за №09.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19 грудня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Позивача. Запропоновано Відповідачу 2 надати відзив на апеляційну скаргу (а.с. 225).

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 8 січня 2024 року призначено справу № 902/840/23 до розгляду на 7 лютого 2024 року об 14:00 год..

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 5 лютого 2024 року клопотання Позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено, призначено розгляд справи № 902/840/23 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Відповідач подав до Північно-західного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вказує, що за результатами поіменного голосування проєкту рішення «Про приведення у відповідність договору оренди земельної ділянки водного фонду, укладеного з Позивачем до вимог чинного законодавства»: «За» - 5 «Утримались» - 10 «Проти» - 0 депутатів, разом 15 чоловік, рішення не прийнято. Таким чином, за доводами Відповідача, депутати Відповідача 8 скликання відхилили зазначений проєкт рішення. Вказує, що Додатковою угодою №107/1 від 28 грудня 2009 року сторонами змінено лише строк закінчення договору оренди, а строк початку не змінився, державна реєстрація Договору оренди земельної ділянки № 21/2 від 3 березня 2006 року проведена 6 травня 2008 року за №54.

В судове засідання від 7 лютого 2024 року представник Відповідача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Водночас, суд не викликав учасників справи у судове засідання, відповідно до частини 1 статті 120 Господарського процесуального кодексу України, що вказує на те, що ухвалою суду від 8 січня 2024 року явка сторін обов`язковою не визнавалась.

Разом з тим суд констатує, що відкладення розгляду апеляційної скарги, визначено статтею 273 Господарського процесуального кодексу України, по суті є неприпустимим з огляду на те, що це суперечить одному із завдань господарського судочинства, визначених частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України (своєчасне вирішення судом спорів). При цьому апеляційний господарський суд наголошує на тому, що в силу дії частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

В силу дії частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З огляду на що, колегія апеляційного господарського суду вбачає за можливим розглядати дану апеляційну скаргу без участі представника Відповідача, за наявними в матеріалах справи доказами та зважаючи на закінчення шістдесятиденного строку розгляду даної апеляційної скарги.

В судовому засіданні від 7 лютого 2024 року, яке було проведено в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, представник Позивача підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі, просив скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове рішення, яким позов задоволити. Зазначив, що заява Позивача щодо приведення у відповідність Договору з чинним законодавством мала бути розглянути не постійною комісією, а відповідними депутатами ради. Крім того, питання щодо відмови в прийнятті рішення про приведення у відповідність Договору оренди оформлено відповідним актом - протоколом засідання сесії ради. Саме даний протокол в частині, яка стосується Позивача та спірного Договору оренди, як вказав представник, і оскаржується Позивачем. В свою чергу протокол це форма рішення Відповідача як органу місцевого самоврядування. Представник Позивача зауважує, що судом першої інстанції не досліджено та не надано правової оцінки таким доказам як розпорядження Відповідача №218 від 22 травня 2009 року та лист Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 14 серпня 2023 року, говорячи про строк дії договору оренди, вирішальним є зміст розпорядження Відповідача №218 від 22 травня 2009 року, що є невід`ємною частиною договору оренди, і яким в пункті 1 вирішено продовжити дію договору оренди терміном на 15 років. За доводами представника, саме на підставі вищевказаного розпорядження було укладено Додаткову угоду від 28 грудня 2009 року, якою внесено зміни і доповнення до Договору та яка зареєстрована у Державному реєстрі земель 7 грудня 2010 року за №09. Представник Позивача зауважує, що саме з 7 грудня 2010 року (державна реєстрація Додаткової угоди) на підставі Розпорядження Відповідача №218 від 22 травня 2009 року строк дію Договору продовжено ще на 15 років, тобто до 7 грудня 2025 року.

Заслухавши пояснення представника Позивача, дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що оскаржуване рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. При цьому суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

Як вбачається з доказів, долучених до матеріалів справи, 3 березня 2006 року між Тиврівською райдержадміністрацією (надалі Орендодавець) та Відповідачем на підставі розпорядження Орендодавця №578 від 22 грудня 2005 року укладено Договір (а.с. 28-34).

Відповідно до пункту 1 Договору, Орендодавець надає, а Відповідач приймає в строкове платне користування земельну ділянку водного фонду яка знаходиться на території Жахнівської сільської ради.

Пунктом 2 Договору визначено, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 4,3729 га (землі водного фонду) в тому числі: під водою 4,0105 га, 0,3624 га під гідроспорудою.

Як визначено пунктом 3 Договору, на земельній ділянці знаходяться об`єкти гідроспоруда.

У відповідності до пункту 4 Договору, земельна ділянка передається в оренду з майновим комплексом.

Згідно пунктів 5-7 Договору, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 41 716 грн, земельна ділянка, яка передається в оренду не має недоліків, що можуть перешкоджати її ефективному використанню; інші особливості об`єкта оренди, які можуть вплинути на орендні відносини немає.

Відповідно до пункту 8 Договору: Договір укладено на 5 років; після закінчення строку Договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк; у цьому разі Відповідач повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії Договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Пунктом 9 Договору визначено, що орендна плата вноситься Відповідачем у грошовій формі з розрахунку 87 грн за 1 га і становить 381 грн в рік.

Як визначено пунктами 10, 11 Договору: обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексу інфляції; орендна плата вноситься в грошовій формі щомісячно рівнями частками до 15 числа поточного місяця.

У відповідності до пункту 15 Договору, земельна ділянка передається в оренду для риборозведення та рибальства.

Пунктом 16 Договору визначено, що цільове призначення земельної ділянки землі водного фонду.

Відповідно до пункту 18 Договору, передача земельної ділянки в оренду здійснюється без розроблення проекту її відведення; організація розроблення проекту відведення земельної ділянки і витрати, пов`язані з ним, покладається на Відповідача.

Як визначено пунктом 20 Договору, передача земельної ділянки Відповідачу здійснюється протягом 15 днів після державної реєстрації цього Договору за актом приймання-передачі.

Пунктом 36 Договору обумовлено, що: зміна умов Договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін; у разі недосягнення згоди щодо зміни умов Договору спір розв`язується у судовому порядку.

Згідно пунктом 43 Договору, цей Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Даний Договір підписаний та скріплений печатками сторін та зареєстрований у Державному реєстрі земель 6 травня 2008 року за № 54.

Також між сторонами Договору підписано та скріплено печатками сторін Додаток 2 - Акт приймання-передачі об`єкта оренди. Згідно якого Орендодавець передав а Відповідач прийняв об`єкт оренди, який орендується згідно Договору (а.с. 37).

В подальшому 28 грудня 2009 року між Орендодавцем та Позивачем, на підставі розпорядження Орендодавця №218 від 22 травня 2009 року, підписано Додаткову угоду №107/1 про зміни і доповнення до Договору оренди земельної ділянки від 6 травня 2008 року №54, відповідно до умов якої сторони погодили викласти пункти 8, 9 в наступній редакції (а.с. 35-36):

"пункт 8: Договір укладено на 15 (п`ятнадцять) років. Після закінчення строку Договору оренди Відповідач має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі Відповідач повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії Договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію";

"пункт 9: Орендна плата вноситься Відповідачем у грошовій формі та у розмірі 550 грн 50 коп. в рік за землі сільськогосподарського призначення і вноситься до місцевого бюджету Жахнівської сільської ради.

Орендна плата сплачується Відповідачем за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця";

Пунктом 2 Додаткової угоди визначено, що зобов`язання змінені даним правочином, виконання, яких сторонами вже розпочалося виконується в порядку встановленому Договором від 6 травня 2008 року №54.

Пунктом 3 Додаткової угоди визначено, що ця додаткова угода набирає чинності після підписання сторонами та її державної реєстрації.

Додаткова угода зареєстрована у Тиврівському районному відділі Вінницької районної філії центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 7 грудня 2010 року за №09.

Листом №02-09/908 від 27 липня 2021 року Відповідач (до якої, в порядку правонаступництва, від орендодавця перейшли повноваження Сторони Договору як орендодавця), всім діючим орендарям водних об`єктів на території Відповідача, в тому числі, Позивачу, повідомлено, що з 2 березня 2021 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо уточнення порядку передачі в оренду водних об`єктів у комплексі з земельними ділянками" від 4 листопада 2020 року №963-IX. Даним листом, поміж іншого, рекомендовано звернутись із письмовим клопотанням до Відповідача про приведення у відповідність договорів оренди водних об`єктів, договорів оренди земельних ділянок під водними об`єктами, укладених до набрання чинності вищевказаним Законом, які не містять умов щодо розміру орендної плати за земельну ділянку, на якій розташований водний об`єкт, або щодо розміру орендної плати за водний об`єкт.

В той же час Позивач 12 січня 2022 року звернувся до Відповідача з заявою в якій просив перезаключити Договір в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом площею 4,0105 га на підставі діючого Договору. До заяви додано: Проект договору оренди земельної ділянки в комплексі із розташованим на ній водним об`єктом; Договір оренди (ставка); Паспорт водного об`єкта; Документи, що посвідчують право власності (користування) земельною ділянкою (а.с. 15).

До порядку денного 24 сесії 8 скликання Відповідача включено 49 питань, які попередньо були розглянуті на засіданнях постійних комісій селищної ради та рекомендовані для розгляду на сесії, зокрема 49 питанням було Приведення у відповідність Договору, укладеного з Позивачем до вимог чинного законодавства.

Відповідно до витягу з протоколу 24 сесії 8 скликання від 29 вересня 2022 року по 49 питанню Про приведення у відповідність договору оренди земельної ділянки водного фонду, укладеного з Позивачем до вимог чинного законодавства вирішено не приймати проєкт рішення.

В подальшому Позивач повторно подав клопотання до Відповідача про приведення у відповідність Договору.

Відповідач листом від 19 липня 2023 року №05-10/821 розглянувши клопотання Позивача зазначив, що Відповідач звернувся із листом до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області щодо надання роз`яснень щодо порядку обчислення строку дії Договору із земель комунальної власності, яка знаходиться на території Відповідача за межами с. Онитківці.

Відповідно до отримано листа Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 11 липня 2023 року № 0-2-0.62-3525/2-23 строк дії Договору оренди земельної ділянки водного фонду загальною площею 4,3729 га в т.ч. площею 4,0105 га кадастровий номер :03:003:0003, площею 0,3624 га кадастровий номер :03:003:0002 закінчився 6 травня 2023 року (строк початку не змінився, змінився лише строк закінчення оренди).

Дане клопотання розглядалось на засіданні постійної комісії селищної ради з питань фінансів, бюджету, земельних відносин, регуляторної політики, планування соціально-економічного розвитку, інвестицій та міжнародного співробітництва, на якому комісія у пункті 9 протоколу рекомендувала відмовити у приведенні у відповідність Договору із земель комунальної власності, яка знаходиться на території Відповідача за межами с. Онитківці, оскільки строк дії Договору щодо оренди земельної ділянки загальною площею 4,3729 га вже закінчився.

Не прийняття рішення Про приведення у відповідність договору оренди земельної ділянки водного фонду, укладеного з Позивачем до вимог чинного законодавства та не підписання в запропонованій Позивачем редакції Договору оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом стало підставою звернення Позивача до суду, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, з позовними вимогами про визнання незаконним та скасування пунктів рішення, визнання договору приведеним у відповідність до вимог законодавства та визнання укладеним договору оренди землі.

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції приймає до уваги наступні положення діючого законодавства з урахуванням фактичних даних справи.

Відповідно до частини 1, 2 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Статтею 2 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Статтями 93 та 96 Земельного кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі зобов`язані, зокрема, забезпечувати використання землі за цільовим призначенням.

За змістом статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом статей 13, 19 Закону України "Про плату за землю" підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру, а орендної плати за земельну ділянку, яка перебуває у державній або комунальній власності, - договір оренди такої земельної ділянки. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності).

Відповідно до частини 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами частини 1 статті 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Як вбачається зі змісту статей 632, 651 Цивільного кодексу України та статті 30 Закону України «Про оренду землі», за загальним правилом зміна умов договору, в тому числі в частині розміру орендної плати, здійснюється за взаємною згодою сторін. За відсутності такої згоди такий договір може бути змінений за рішенням суду лише у випадках, встановлених умовами договору або в силу закону.

Статтею 141 Земельного кодексу України встановлено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є: добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; систематична несплата земельного податку або орендної плати; набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

В силу дії статті 653 Цивільного кодексу України: у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо; у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються; у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни; якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Статтею 188 Господарського кодексу України передбачено, що: сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором; сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду; у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Зважаючи на заперечення апеляційної скарги щодо невідповідності прийнятого рішення, яке оформлене протоколом Відповідача, вимогам Закону України «Про місцеве самоврядування», колегія суду зауважує таке.

Згідно статті 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до статтей 142-145 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування належить, зокрема, земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень.

Частиною 1 статтею 10 Закон України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування» визначено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно з статтею 25 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно з пунктами 2, 3, 8 частини четвертої статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільський, селищний, міський голова: організує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету; підписує рішення ради та її виконавчого комітету; скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради.

Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради. Сесія ради є повноважною, якщо в її пленарному засіданні бере участь більше половини депутатів від загального складу ради.

Відповідно до частин першої, другої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування», рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

У відповідності до статті 12 Регламенту роботи Відповідача 8 скликання, який затверджений рішенням 1 сесії Відповідача 8 скликання віл 19 листопада 2020 року №4 (надалі - Регламент) Сесія ради с правомочною, якщо в її пленарному засіданні бере участь більше половини депутатів від загального складу ради.

29 вересня 2022 року відбулася 24 сесія Відповідача 8 скликання до порядку денного якої був включений проект рішення за №27 Про приведення у відповідність договору оренди земельної ділянки водного фонду, укладеного з Позивачем до вимог чинного законодавства.

Частиною першою статті 144 Конституції України закріплено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до частин першої, другої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Депутат місцевої ради користується правом ухвального голосу з усіх питань, шо розглядаються на засіданнях ради та її органів, до складу яких він входить регламентує частина 1 статті 19 Закону України Про статус депутатів місцевих рад.

Голосування здійснюється депутатами селищної ради особисто в приміщенні визначеному для проведення сесії селищної ради. Кожен депутат, що присутній на сесії, озвучує своє волевиявлення одним із варіантів відповіді: за, проти, утримався, зазначено в статті 27 Регламент.

Розділ VI Відкрите голосування. Відкрите поіменне голосування, Регламенту, визначає, що результати голосування заносяться членами лічильної комісії у відомість поіменного відкритого голосування. У разі відсутності депутата або його відмови від участі у голосуванні у відомості робиться відповідний запис.

Після завершення голосування лічильна комісія підраховує і оголошує його результат. Після оголошення лічильною комісією результатів голосування головуючий на сесії повідомляє про прийняття або відхилення рішення.

Відповідно до рішення І сесії Відповідача 8 скликання Про підсумки виборів депутатів Тиврівської селищної ради 8-скликання від 19 листопада 2020 №1 кількісний склад депутатів ради становить - 22 депутата.

За результатами поіменного голосування проекту рішення Про приведення у відповідність договору оренди земельної ділянки водного фонду, укладеного з Позивачем до вимог чинного законодавства: За - 5 Утримались -10 Проти - 0 депутатів, разом 15 чол, рішення не прийнято (а.с. 61-62).

З огляду на викладене, колегія суду констатує, що рішення по питанню порядку денному 49 «Про приведення у відповідність договору оренди земельної ділянки водного фонду, укладеного з Позивачем до вимог чинного законодавства» не прийнято, а тому таке рішення не може бути визнане не дійсним та відповідно не підлягає скасуванню.

В той же час, колегія суду відхиляє доводи апеляційної скарги щодо того, що мотивом відмови стали пояснення сторонньої третьої особи та зауваження Відповідача про те, що Договір нібито є недійсним, оскільки в оскаржуваних протоколах немає жодних згадок про те, що мотивом неприйняття рішення про приведення у відповідність договору оренди земельної ділянки водного фонду, укладеного з Позивачем до вимог чинного законодавства стали пояснення сторонньої особи, адже виступ такої особи, зокрема (яка була депутатом Відповідача) не заборонено будь якими нормами чинного законодавства України.

Відповідно до частин 1-6 статі 47 Закону України ««Про місцеве самоврядування», постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету. Постійні комісії обираються радою на строк її повноважень у складі голови і членів комісії. Всі інші питання структури комісії вирішуються відповідною комісією. До складу постійних комісій не можуть бути обрані сільський, селищний, міський голова, секретар сільської, селищної, міської ради, голова районної у місті (у разі її створення), районної, обласної ради, їх заступники. Постійні комісії за дорученням ради або за власною ініціативою попередньо розглядають проекти програм соціально-економічного і культурного розвитку, місцевого бюджету, звіти про виконання програм і бюджету, вивчають і готують питання про стан та розвиток відповідних галузей господарського і соціально-культурного будівництва, інші питання, які вносяться на розгляд ради, розробляють проекти рішень ради та готують висновки з цих питань, виступають на сесіях ради з доповідями і співдоповідями. Постійні комісії попередньо розглядають кандидатури осіб, які пропонуються для обрання, затвердження, призначення або погодження відповідною радою, готують висновки з цих питань. Постійні комісії за дорученням ради, голови, відповідно заступника голови районної у місті, районної ради чи першого заступника, заступника голови обласної ради, секретаря сільської, селищної, міської ради або за власною ініціативою вивчають діяльність підзвітних і підконтрольних раді та виконавчому комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради органів, а також з питань, віднесених до відання ради, місцевих державних адміністрацій, підприємств, установ та організацій, їх філіалів і відділень незалежно від форм власності та їх посадових осіб, подають за результатами перевірки рекомендації на розгляд їх керівників, а в необхідних випадках - на розгляд ради або виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради; здійснюють контроль за виконанням рішень ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради.

Згідно частини 7 та частини 10 статті 47 Закону України ««Про місцеве самоврядування» постійні комісії у питаннях, які належать до їх відання, та в порядку, визначеному законом, мають право отримувати від керівників органів, підприємств, установ, організацій та їх філіалів і відділень необхідні матеріали і документи. За результатами вивчення і розгляду питань постійні комісії готують висновки і рекомендації. Висновки і рекомендації постійної комісії приймаються більшістю голосів від загального складу комісії і підписуються головою комісії, а в разі його відсутності - заступником голови або секретарем комісії. Протоколи засідань комісії підписуються головою і секретарем комісії. Висновки і рекомендації постійної комісії, протоколи її засідань є відкритими та оприлюднюються і надаються на запит відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Відтак, зважаючи на норму частини 7 та частини 10 статті 47 Закону України ««Про місцеве самоврядування» та неодноразовий розгляд заяви Позивача про приведення у відповідність Договору, колегія суду відхиляє заперечення Позивача, наведені в апеляційній скарзі щодо прийняття рішення неуповноваженим органом, а саме постійною комісією (які і утворюються з депутатів відповідної ради), а не депутатами Відповідача.

Розглядаючи позовні вимоги щодо визнання незаконним та скасування пунктів рішень, оформлених протоколом сесії Відповідача, діючи в правому полі Закону України «Про місцеве самоврядування» колегія суду виснує, що протокол постійної комісії та викладені в ньому висновки носять рекомендаційний характер.

При цьому, Відповідач двічі розглядав заяву Позивача про приведення у відповідність Договору укладеного з Позивачем до вимог чинного законодавства, за результатом чого рішення про приведення у відповідність Договору укладеного з Позивачем депутатами не прийнято.

З урахуванням обставин справи та наданих доказів, колегія суду не вбачає підстав для визнання незаконним та скасування пункту 49 протоколу №24 від 29 вересня 2022 року 24 сесії 8 скликання Відповідача та пункту 9 протоколу б/н від 14 липня 2023 року засідання постійної комісії щодо не прийняття рішення "Про приведення у відповідність договору оренди земельної ділянки водного фонду, укладеного з Позивачем до вимог чинного законодавства".

З огляду на вказане Північно-західний апеляційний господарський суд відмовляє в задоволенні позову про визнання незаконним та скасування пунктів рішення.

Дане рішення в цій частині прийняте місцевим господарським судом, а тому колегія суду залишає рішення місцевого господарського суду в цій частині без змін.

Що ж до позовних вимог про визнання Договору оренди від 3 березня 2006 року приведеним у відповідність та визнати укладеним договір оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом відповідного змісту в запропонованій Позивачем редакції доданій до заяви зареєстрованої за індексом 05-11 від 18 січня 2022 року строком дії до 7 грудня 2025 року, то колегія суду зауважує наступне.

Правовідносини щодо оренди земельних ділянок, які виникли між позивачем та відповідачем, регулюються, насамперед, Законом України "Про оренду землі", Земельним кодексом України та Цивільним кодексом України.

Відповідно до вимог статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до статті 2 Закону України "Про оренду землі", відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

В силу дії статті 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 6 Закону України "Про оренду землі", визначено, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з частинами 1, 8 статті 93 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.

Статтею 1 Закону України "Про оренду землі" визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Таким чином, спеціальним законом, який регулює відносини щодо найму (оренди) землі, є Закон України "Про оренду землі".

Згідно з вимогами статті 15 Закону України "Про оренду землі", істотними умовами договору оренди землі, зокрема, є строк дії договору оренди.

Статтею 31 Закону України "Про оренду землі" визначено, що договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Статтею 651 Цивільного кодексу України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог статті 654 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору вчиняється у такій самій формі, що і договір, який змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Таким чином, правочин, спрямований на зміну або розірвання договору, здійснюється у тій самій формі, що і сам договір. Здійснюється він у вигляді додаткової угоди до договору або угоди про розірвання договору.

У спорі про приведення договору у відповідність до закону при вирішенні питання, чи порушене право орендаря, серед іншого, підлягають встановленню обставини щодо строку дії договору оренди землі.

Відповідно до частини першої статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Статтею 210 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Статтею 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право постійного користування та право оренди земельної ділянки.

Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов`язки за договором, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) стає правовідносинами, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін.

Моментом укладення договору оренди землі є день, коли сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору і скріпили його своїми підписами, однак договір набирає чинності в момент його державної реєстрації.

Позивач в апеляційній скарзі зауважує про те, що строк дії Договору від 3 березня 2006 року сплине лише 7 грудня 2025 року, оскільки, як вказує апелянт Додатковою угодою №107/1 від 28 грудня 2009 року внесено зміни до договору в частині строку дії Договору та розміру орендної плати, зокрема строк дії з 5 років змінено на 15 років і дана додаткова угода зареєстрована у Державному реєстрі земель 7 грудня 2010 року за №0, а тому на думку Позивача строк дії Договору має відраховуватись саме від державної реєстрації додаткової угоди.

Однак, колегія суду вважає такі доводи апеляційної скарги безпідставними, оскільки, будь які додаткові угоди що укладаються під час дії договору вносять зміни чи доповнення до пунктів чи розділів основного договору, а решта умов договору в які не внесено зміни чи доповнення, додатковими угодами не змінюються, а отже залишаються не змінними та виконуються в порядку встановленому Договором.

Так, відповідно до пункту 8 Договору оренди земельної ділянки сторонами визначено строк дії договору: Договір укладено на 5 років, в той же час Додатковою угодою №107/1 сторонами змінено пункт 8 Договору, а саме: викладено даний пункт договору в іншій редакції - Договір укладено на 15 років. Разом з тим, пунктом 43 Договору (котрий не змінено сторонами в Додатковій угоді) визначено, що договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації, в даний пункт Договору сторонами зміни не вносились, а тому початок перебігу строку дії Договору та набрання ним чинності розпочав свій перебіг з моменту підписання сторонами та його державної реєстрації (а саме з 6 травня 2008 року). Дане, в свою чергу повністю нівелює доводи апелянта.

Окрім того, колегія суду звертає увагу апелянта на те, що пунктом 2 Додаткової угоди визначено, що зобов`язання змінені даним правочином, виконання, яких сторонами вже розпочалося виконується в порядку встановленому Договором від 6 травня 2008 №54. Тобто, зобов`язаня, що виникли за пунктом 43 Договору (договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації) виконуються в порядку встановленому Договором.

Таким чином, колегія суду виснує, що Додатковою угодою від 28 грудня 2009 року сторонами змінено лише строк закінчення Договору, при цьому строк початку його дії не змінився.

Оскільки державна реєстрація Договору проведена 6 травня 2008 року, то і строк дії Договору розпочав свій перебіг після набрання ним чинності - з моменту його державної реєстрації (6 травня 2008 року), а не з моменту державної реєстрації Додаткової угоди 7 грудня 2010 року.

З огляду на те, що строк дії Договору сплив 6 травня 2023 року, то колегія суду зауважує, що станом на день звернення Позивача до господарського суду 20 червня 202 року з позовом строк дії Договору оренди землі закінчився, а тому, відсутні підстави для визнання Договору (який закінчив строк своєї дії) приведеним у відповідність до вимог законодавства та укладеним на новий строк, оскільки станом на час розгляду спору внесення змін до Договору, строк дії якого сплив, є неможливим.

Відповідно суд апеляційної інстанції відмовляє в задоволенні позову і в цій частині.

Відповідне рішення прийнято і місцевим господарським судом, а відтак апеляційний господарський суд залишає без змін оспорюване рішення і в цій частині.

Поряд з тим колегія суду вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та відхиляє їх з підстав описаних вище в даній постанові.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, яі є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду Вінницької області від 25 жовтня 2023 року в справі №902/840/23 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно із статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на Позивача.

Керуючись статтями 129, 269-276, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства "Беркут" на рішення Господарського суду Вінницької області від 25 жовтня 2023 року в справі №902/840/23 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Вінницької області від 25 жовтня 2023 року в справі №902/840/23 - залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

5. Справу № 902/840/23 повернути Господарському суду Вінницької області.

Повний текст постанови виготовлено 9 лютого 2024 року.

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Маціщук А.В.

Суддя Бучинська Г.Б.