РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.02.2024Справа № 910/18834/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., за участю секретаря судового засідання Салацької О.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Інституту загальної енергетики Національної академії наук України (вул. Антоновича, буд. 172, м. Київ, 03150; ідентифікаційний код 04589627)

до Київської міської ради (вул. Хрещатик, 36, м. Київ, 01044; ідентифікаційний код 22883141)

про припинення права постійного користування земельною ділянкою,

Представник сторін:

від позивача: Діденко Ігор, Ілясов Олександр

від відповідача: Буханистий Олександр

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції Позивача

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Інституту загальної енергетики Національної академії наук України (далі за текстом - Інститут, Позивач) до Київської міської ради (далі за текстом - КМР, Відповідач), в якій Позивач просить суд припинити право постійного користування земельною ділянкою номер :79:054:006, площею 0,2973 га, що розташована у Голосіївському районі міста Києва на вулиці Антоновича, будинок 172 Інституту загальної енергетики Національної академії наук України на підставі державного акту на право постійного користування землею серії ЯЯ № 080596 від 06.09.2004.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач зазначає, що користаючись наданим йому правом згідно пункту «е» статті 141 Земельного кодексу України (далі за текстом - ЗК України) здійснено добровільну відмову від права користування земельною ділянкою кадастровий номер 800000000:79:054:006 площею 0, 2973 га, яка надана Позивачу на праві постійного користування згідно Державного акту № ЯЯ № 080596 від 06.09.2004.

Враховуючи, що на земельній ділянці кадастровий номер 800000000:79:054:006 знаходиться об`єкт нерухомого майна, приміщення в якому перебувають у власності не тільки Позивача, останній просить суд припинити його право користування на всю земельну ділянку оскільки фактично Позивач користується ділянкою площею 0, 515 га.

2. Стислий виклад позиції Відповідача

Із поданого Відповідачем відзиву на позовну заяву вбачається, що останній заперечує щодо задоволення позову оскільки Позивач володіє приміщенням в об`єкті нерухомого майна, що фактично є внутрішнім об`ємом будівлі, а передача земельних ділянок для експлуатації приміщень законодавством України не передбачено.

3. Процесуальні дії у справі

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.12.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

10.01.2024 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву.

18.01.2024 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

22.01.2024 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 22.01.2024 судом закрито підготовче провадження, судовий розгляд справи призначено на 29.01.2024.

29.01.2024 через загальний відділ діловодства надійшла заява Позивача про винесення додаткового рішення та розподіл судових витрат.

У судовому засіданні 29.01.2024 судом оголошено перерву до 12.02.2024.

У судовому засіданні 12.02.2024 представник Позивача надав пояснення по суті позову, просив суд його задовольнити.

Представник Відповідача заперечував щодо задоволення позову.

Заслухавши вступні слова представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, у судовому засіданні 12.02.2024 відповідно до статті 240 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Позивач згідно пункту 1.1. Статуту Інституту загальної енергетики Національної академії наук України є державною бюджетною неприбутковою науковою установою, що заснована на державній власності та перебуває у віданні НАН України.

Згідно з рішенням Відповідача № 43/1253 від 12.02.2004 «Про оформлення права користування земельними ділянками» (копія витягу з рішення додається) Позивач отримав право постійного користування земельною ділянкою площею 0,30 га для завершення будівництва, подальшої експлуатації та обслуговування лабораторного корпусу на вулиці Антоновича,172 у Голосіївському районі міста Києва.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-019 від 24.06.2019 земельна ділянка :79:054:006, площею 0, 2973 га перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Києва.

Згідно Державного акту про право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 080596 від 06.09.2004 (зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 07-9-0003Ю) Позивач отримав в постійне користування земельну ділянку :79:054:006, площею 0, 2973 га за цільовим призначенням: експлуатація та обслуговування лабораторного корпусу.

На земельній ділянці з кадастровим номером :79:054:006, що на вулиці Антоновича, 172 у Голосіївському районі міста Києва розташований будинок загальною площею 23 214, 37 кв.м., з яких приміщення площею 3 962, 70 кв.м. згідно свідоцтва про право власності від 26.01.2010 та машиномісця № 23, 24 площею 57, 20 згідно свідоцтва про право власності від 26.01.2010 належить державі Україна в особі НАН України та закріплений на праві оперативного управління за Інститутом загальної енергетики НАН України на праві державної власності.

Згідно Витягу з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна площа адміністративного корпусу Інституту загальної енергетики НАН України становить 4 019, 9 кв.м.

Так, Позивач зазначає, що решта будинку площею 19 174, 10 кв.м. належить різним фізичним та юридичним особам, на підтвердження чого надано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 243796403 від 10.02.2021.

При цьому Позивач зазначає, що він не є власником будинку, що на вул. Антоновича, 172 у м. Києві та не обслуговує його, а будинок на балансі Позивача не обліковується.

Згідно доводів Позивача доля фактичного користування Позивачем земельною ділянкою з кадастровим номером :79:054:006 складає 0,0515 га, тобто 17 % від загальної площі будинку.

17.11.2020 Позивач звернувся до Відповідача з листом № 268/267-20, в якому посилаючись на положення статті 377, частини 1 статті 141 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України), статті 120 Земельного кодексу України (далі за текстом - ЗК України) повідомив, що ним як попереднім землекористувачем право користування земельною ділянкою площею 0, 2458 га припинено з огляду на те, що частина будинку площею перейшла у власність третіх осіб, а відтак існує необхідність у прийнятті уповноваженим органом рішення про виділення Інституту у користування частки земельною ділянки площею 0, 515 га за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 172 у Голосіївському районі міста Києва та присвоїти їй окремий кадастровий номер.

У відповідь на зазначене Відповідач листом № 0570202/1-15060 від 15.12.2022 повідомив Позивача, що земельна ділянка з кадастровим номером :79:054:006, площею 0, 2973 га на вул. Антоновича, 172 у Голосіївському районі міста Києва на підставі рішення КМР від 12.02.2024 № 43/1253 надана Позивачу в постійне користування.

Приміщення Позивача у вказаному будинку загальною площею 4 019, 9 кв.м. є частиною внутрішнього об`єму будівлі, обмежене будівельними елементами з можливістю входу та виходу, а передача земельних ділянок для експлуатації приміщень законодавством України не передбачено.

Зазначені доводи також викладені Відповідачем у відзиві на позовну заяву, а також увага суду неодноразово зверталась на те, що використання землі в Україні є платним.

Суд зазначає, що Позивач при розгляді справи неодноразово зазначав, що оплата земельного податку за всю площу земельної ділянки з кадастровим номером :79:054:006 є для нього надмірним тягарем та фактично збитком, оскільки сплачується за користування третіми особами.

До матеріалів позовної заяви Позивачем додано постанову № 195 Президії НАН України від 08.07.2022 про надання згоди Позивачу на припинення права користування земельною ділянкою з кадастровим номером :79:054:006 по вул. Антоновича, 172 у Голосіївському районі міста Києва.

Позивач на виконання постанови № 195 від 08.07.2022 звернувся із відповідною заявою від 03.10.2023 № 268/2363-20 на ім`я голови КМДА, в якій просив:

- прийняти рішення пор припинення права користування земельною ділянкою кадастровий номер :79:054:006, площею 0, 2973 га, що розташована у Голосіївському районі міста Києва на вулиці Антоновича, буд. 172;

- повідомити орган державної реєстрації про права користування земельною ділянкою кадастровий номер :79:054:006, площею 0, 2973 га, що розташована у Голосіївському районі міста Києва на вулиці Антоновича, буд. 172.

Департамент земельних ресурсів виконавчого органу КМР (КМДА) листом від 24.10.2023 № 0570202/1-14137 зазначив про відсутність підстав для припинення Інституту.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

В силу положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд вказує, що даний спір виник з огляду на неприйняття Відповідачем добровільної відмови Позивача від права постійного користування.

Відповідно до частини 1 статті 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Частиною 1 статті 122 ЗК України закріплено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до статті 12 ЗК України та пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключною компетенцією міської ради є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Пунктом а) статті 141 ЗК України визначено, що добровільна відмова власника від права на земельну ділянку є підставою припинення права користування на земельну ділянку.

Частинами 3 та 4 статті 142 ЗК України визначено, що припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки.

Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації

При цьому суд вказує, що зазначена норма не передбачає необхідності вчинення зі сторони Позивача будь-яких дій, окрім як подання заяви про добровільну відмову від права постійного користування земельною ділянкою.

Як вбачається з матеріалів справи Позивач є власником приміщень загальною площею 4 019, 9 кв.м. у об`єкті нерухомості, площа якого становить 23 214, 37 кв.м., а тому у фактичному користування Позивача перебуває частина спірної земельною ділянки 0, 0515 га (пропорційно до загальної площі).

Верховний Суд неодноразово зазначав у своїй судовій практиці про принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та об`єктів нерухомості, які на ній розміщені, користування земельною ділянкою під об`єктом нерухомості не може здійснювати ніхто, окрім власника нерухомості згідно положень статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України. Наслідком набуття іншою особою права власності на нерухоме майно є припинення користування попереднім землекористувачем відповідною частиною земельної ділянки під нерухомим майном.

Так, законодавець прямо пов`язує момент набуття права власності на нерухомість новим власником із моментом припинення землекористувачем права користування земельною ділянкою під нерухомістю.

Ця норма прямо кореспондується зі статті 141 ЗК України, яка чітко вказує на те, що набуття іншою особою права власності на житловий будинок, будівлю чи споруду, розташовані на земельній ділянці, є підставою для припинення права користування земельною ділянкою, а не фактом припинення такого права.

З урахуванням викладеного, суд вказує, що Позивач як постійний землекористувач наділений правом добровільної відмови від землекористування, а Відповідач як уповноважений орган в силу припису імперативної норми (частини 4 статті 142 ЗК України)

приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.

Суд зазначає, що не звернення інших власників приміщень в об`єкті нерухомості, який знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер :79:054:006 із заявою про оформлення права користування земельною ділянкою не може бути підставою для позбавлення Позивача права відмовитися від права постійного користування нею та підставою для сплати ним земельного податку з розрахунку всієї площі земельної ділянки.

При цьому, відповідно до частини 5 статті 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Так, суд зазначає, що станом на дату ухвалення даного рішення Позивач фактично не може бути постійним користувачем земельної ділянки кадастровий номер :79:054:006, площею 0, 2973 га, що розташована у Голосіївському районі міста Києва на вулиці Антоновича, буд. 172, оскільки не є власником всього об`єкта нерухомості, який на ній розташований.

Крім того, судом звертається увага на те, що відповідно до статті 206 ЗК України використання землі в Україні є платним, яка справляється відповідно до закону, а враховуючи приналежність приміщень площею 19 174, 10 кв.м іншим особам, на переконання суду, у Відповідача наразі існує необхідність актуалізувати дані про користувачів спірної земельної ділянки та відповідно встановити наявність підстав у таких користувачів для безоплатного користування нею (що фактично наразі і відбувається) або ж підстав для укладення договорів оренди та справляння орендної плати до місцевого бюджету.

Частинами 1-2 статті 74 ГПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи положення чинного законодавства України суд вказує, що відмова Відповідача у припиненні права Позивача постійного користування земельною ділянкою є неправомірно, а в силу імперативного припису, закріпленого статтею 142 ЗК України позов підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на Відповідача.

Розподіл витрат Позивача на професійну правничу допомогу наразі судом не здійснюється з огляду на зазначення Позивачем про необхідність подання додаткових доказів у відповідності до частини 8 статті 129 ГПК України.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Інституту загальної енергетики Національної академії наук України - задовольнити.

2. Припинити право постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер :79:054:006, площею 0, 2973 га, що розташована у Голосіївському районі міста Києва на вулиці Антоновича, будинок 172 Інституту загальної енергетики Національної академії наук України на підставі державного акту на право постійного користування землею серії ЯЯ № 080596 від 06.09.2004.

3. Стягнути з Київської міської ради (вул. Хрещатик, 36, м. Київ, 01044; ідентифікаційний код 22883141) на користь Інституту загальної енергетики Національної академії наук України (вул. Антоновича, буд. 172, м. Київ, 03150; ідентифікаційний код 04589627) судовий збір - 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 14.02.2024

Суддя Антон ПУКАС