СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
05 лютого 2024 року м. Харків Справа № 922/3728/23
Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Бородіна Л.І., суддя Здоровко Л.М.
за участю секретаря судового засідання: Фурсової А.М.,
за участю представників сторін:
від позивача- Романченко Олексій Михайлович - ордер серії АХ №1103942 від 05.10.2022, в залі суду
від апелянта (відповідача) не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду заяву Фізичної особи-підприємця Фоменка Дмитра Володимировича (вх.№1363 від 26.01.2024) про ухвалення додаткового рішення у справі №922/3728/23 за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Погорєлової Тетяни Володимирівни, м. Харків (вх.№2650Х/2)
на рішення Господарського суду Харківської області від 08.11.2023 у справі №922/3728/23 (повний текст складено 10.11.2023, суддя Трофімов І.В.) та на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 20.11.2023 у справі №922/3728/23 (суддя Трофімов І.В.)
за позовом Фізичної особи-підприємця Фоменка Дмитра Володимировича, м. Харків
до Фізичної особи-підприємця Погорєлової Тетяни Володимирівни, м. Харків
про стягнення 315 240,18 грн
У серпні 2023 року Фізична особа-підприємець Фоменко Дмитро Володимирович звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Погорєлової Тетяни Володимирівни, в якому просив стягнути з відповідача 315240,18 грн, з яких 248 666,50 грн - неустойка та 66 573,68 грн - заборгованість за спожиту теплову енергію на опалення нежитлових приміщень цокольного поверху №53-3, 53-3а, 53-4, 54-4а, 53-5, 53-5а, 53-6-:-53-8, загальною площею 92,1 кв.м. в житловому будинку літ. "А-5" за адресою: м. Харків, Куликівський узвіз, 8/10 за період з 20.01.2022 по 21.02.2023.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 08.11.2023 у справі №922/3728/23 позов задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Погорєлової Тетяни Володимирівни на користь Фізичної особи-підприємця Фоменка Дмитра Володимировича неустойку в сумі 248 666,50 грн, заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 20.01.2022 по 30.08.2023 в сумі 23 270,59 грн та судовий збір у сумі 4079,06 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

20.11.2023 Господарським судом Харківської прийнято додаткове рішення у справі №922/3728/23, яким задоволено заяву Фізичної особи-підприємця Фоменка Дмитра Володимировича про винесення додаткового рішення. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Погорєлової Тетяни Володимирівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Фоменка Дмитра Володимировича ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 35 022,97 грн.

06.12.2023 (вх. №2650 від 06.12.2023) до Східного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Погорєлової Тетяни Володимирівни на рішення Господарського суду Харківської області від 08.11.2023 у справі №922/3728/23 в якій апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 08.11.2023 у справі №922/3728/23 та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Судові витрати просить покласти на позивача.

Також, 18.12.2023 до Східного апеляційного господарського суду відповідачем подано апеляційну скаргу на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 20.11.2023 у справі №922/3728/23 (дата направлення 11.12.2023 згідно даних поштового конверту).

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 25.01.2024 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Погорєлової Тетяни Володимирівни на рішення Господарського суду Харківської області від 08.11.2023 у справі №922/3728/23 залишено без задоволення, а рішення залишено без змін.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 25.01.2024 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Погорєлової Тетяни Володимирівни залишено без задоволення. Додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 20.11.2023 у справі №922/3728/23 залишено без змін.

26.01.2024 через підсистему "Електронний суд" від ФОП Фоменка Д.В. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій позивач просить прийняти додаткову постанову, якою стягнути з фізичної особи-підприємця Погорєлової Тетяни Володимирівни на користь фізичної особи-підприємця Фоменка Дмитра Володимировича судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн, понесені позивачем під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.01.2024 прийнято заяву Фізичної особи-підприємця Фоменка Дмитра Володимировича про ухвалення додаткового рішення. Розгляд заяви призначено на 05.02.2024 о 14:00 год. Доведено до учасників справи, що нез`явлення у судове засідання апеляційної інстанції їх представників не перешкоджає розгляду заяви.

02.02.2024 на електронну пошту Східного апеляційного господарського суду від представника Фізичної особи-підприємця Погорєлової Т.В., адвоката Євглевського В.О., надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.02.2024, постановлено, клопотання Фізичної особи-підприємця Погорєлової Тетяни Володимирівни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у справі №922/3728/23 повернути без розгляду.

При розгляді клопотання відповідача, колегія суддів дійшла висновку, що воно подане через електронну пошту, тобто у спосіб не встановлений законом.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.170 ГПК України письмова заява, клопотання чи заперечення підписується заявником або його представником. При цьому в силу приписів ч. 4 вказаної статті суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Зважаючи на те, що адвокат Євглевський В.О. звернувся до суду з електронним документом поза межами ЄСІТС, відтак цей документ фактично подано та підписано у неналежний процесуальний спосіб, враховуючи приписи частини четвертої статті 170 ГПК України, в ухвалі від 05.02.2024 колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що клопотання відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду підлягає поверненню заявнику без розгляду.

Про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином шляхом доставлення ухвали Східного апеляційного господарського суду до Електронного кабінету його представника, що підтверджується відповідними довідками про доставку електронного листа.

Відповідно до ч. 7 ст. 242 ГПК України, якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

Частиною 4 ст. 244 ГПК України передбачено, що неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Оскільки в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення відповідача, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути заяву про розподіл судових витрат за відсутності представника Фізичної особи-підприємця Погорєлової Тетяни Володимирівни.

У судове засідання 05.02.2024, з`явився представник позивача, підтримав заяву про ухвалення додаткового рішення, просив її задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 30 000,00 грн.

Розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Фоменка Дмитра Володимировича про розподіл витрат на правову допомогу, судова колегія зазначає про таке.

Згідно зі статтею 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України):

- подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи;

- зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Згідно зі статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1 - 4 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судова колегія зазначає, що загальне правило щодо розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України. Разом із тим у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Така позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, постанові Верховного Суду від 04.06.2020 у справі №906/598/19, додатковій постанові Верховного Суду від 08.02.2022 у справі №915/324/20.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Відповідно до ч.1 ст.124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що разом з першою заявою по суті спору у суді апеляційної інстанції, а саме, відзивом на апеляційну скаргу, представником позивача повідомлено суд про те, що орієнтовний розмір судових витрат позивача у даній справі у суді апеляційної інстанції складає 30 000,00 грн, витрат на професійну правничу допомогу.

Одночасно, представником позивача зроблено заяву, що докази на підтвердження понесених ФОП Фоменком Д.В. витрат на професійну правничу допомогу частково знаходяться в матеріалах справи. Також зазначено, що акт виконаних робіт, щодо надання професійної правничої допомоги у суді апеляційної інстанції буде надано протягом 5 днів з моменту ухвалення позитивного для позивача судового рішення із заявою про ухвалення додаткового судового рішення.

Із заявою про розподіл витрат на правничу допомогу та доказами їх понесення позивач звернувся через підсистему "Електронний суд" 26.01.2024, тобто в межах встановленого п`ятиденного процесуального строку з дати ухвалення судового рішення.

До заяви про розподіл витрат на правову допомогу позивачем додано Акт виконаних робіт №3 від 26.01.2024 до Договору №23/08-2022 від 29.08.2022, ордер серії АХ №1103942 від 05.10.2022, докази надіслання заяви відповідачу у справі.

Крім того, позивачем (разом із заявою про розподіл витрат на правничу допомогу від 09.11.2023) до матеріалів справи долучено: копію договору №23/08-2022 від 29.08.2022; копію додаткової угоди №2 від 20.08.2023 (т.1 а.с.138-139).

За ордером серії АХ №1103942 від 05.10.2022, що доданий до заяви про розподіл витрат на правову допомогу, адвокатом Романченко О.М. надається правова допомога Фізичній особі-підприємцю Фоменку Дмитру Володимировичу у Господарському суді Харківської області, Східному апеляційному господарському суді, Верховному Суді. Зазначений ордер виданий Адвокатським бюро «Олексія Романченко».

Відповідно до Договору №23/08-2022 від 29.08.2022 укладеного між Адвокатським бюро «Олексія Романченко» та Фізичною особою-підприємцем Фоменком Дмитром Володимировичем, клієнт доручає, а Адвокатське бюро бере на себе зобов`язання представляти інтереси Клієнта в судах загальної юрисдикції всіх інстанцій, а також перед підприємствами, установами, організаціями, органами державної влади та місцевого самоврядування, правоохоронними органами та органами прокуратури, у всіх справах, пов`язаних із розглядом справ та проваджень за участю Клієнта, в яких він бере участь як учасник справи, свідок, підозрюваний, обвинувачений, підсудний, потерпілий, а також у справах, пов`язаних із розглядом справ про адмінстративні правопорушення, в яких Клієнт бере участь у якості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності або потерпілого (п.1.1 Договору).

Згідно з п. 6.2 розмір гонорару, порядок та умови його сплати визначаються у додатковій угоді до даного Договору.

Пунктом 6.3 визначено, що після кожного етапу надання правової допомоги Клієнту сторони підписують відповідний акт приймання-передачі, в якому визначають надану на підставі даного Договору правничу допомогу в межах такого етапу.

На виконання п.6.2. даного договору 20.08.2023 між Адвокатським бюро "Олексія Романченко" та Фізичною особою-підприємцем Фоменком Дмитром Володимировичем укладено Додаткову угоду №2 до Договору №23/08-2022 від 29.08.2022.

Відповідно до п.1 Додаткової угоди №2 до Договору №23/08-2022 від 29.08.2022 Адвокатське бюро "Олексія Романченко" прийняло на себе зобов`язання надати Клієнту правничу допомогу, щодо стягнення з Фізичної особи-підприємця Погорєлової Тетяни Володимирівни на користь Клієнта неустойки за порушення строків повернення із оренди нежитлових приміщень на підставі договору оренди №2¬2001/2022 від 20.01.2022 та заборгованості за спожиту теплову енергію на опалення нежитлових приміщень цокольного поверху № 53-3, 53-3а, 53-4, 54-4а, 53-5, 53-5а, 53¬6-:-53-8, загальною площею 92,1 кв.м. в житловому будинку літ. "А-5" за адресою: м. Харків, Куликівський узвіз, 8/10.

Відповідно до п.3 Додаткової угоди №2 до Договору №23/08-2022 від 29.08.2022 сторони погодили, що гонорар Адвокатського бюро за ведення справи, визначеної у п.1 даної додаткової угоди, у суді апеляційної інстанції становить 30 000,00 грн (тридццять тисяч гривень 00 копійок) у будь-якому випадку, навіть у разі ухвалення судом рішення не на користь Клієнта.

Відповідно до п. 9 Додаткової угоди № 2 до Договору № 23/08-2022 від 29.08.2022 надання Адвокатським бюро правничої допомоги при розгляді справи у суді апеляційної інстанції включає (за необхідності): вивчення документів та матеріалів справи, вивчення рішення суду першої інстанції, підготовка та подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги або відзиву на апеляційну скаргу, за необхідності підготовку та подання до суду заяв та клопотань з процесуальних питань або заперечень на заяви та клопотання з процесуальних питань, участь у судових засіданнях, надання пояснень суду, підготовку та подання до суду інших документів, передбачених ГПК, які необхідні для розгляду справи.

Отже, Додатковою угодою № 2 до Договору № 23/08-2022 встановлена фіксована сума гонорару Адвокатського бюро, яка не залежить від витрат часу, обсягу підготовлених та поданих документів чи ухвалення судом рішення на користь Клієнта, а тому ці обставини не впливають на вартість наданої професійної правничої допомоги та, відповідно, на розмір судових витрат.

Фактичне отримання вказаних послуг позивачем підтверджується доданим актом про надання послуг від 26.01.2024, який містить інформацію про час, витрачений на вчинення необхідних дій та обсяг наданих послуг і виконаних робіт, а також їх вартості

Отже, витрати позивача на професійну правничу допомогу пов`язані із розглядом справи даної справи у суді апеляційної інстанції становлять 30 000 грн.

Верховний Суд у постанові від 19.11.2021 у справі № 910/4317/21 зробив висновок про те, що адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18, від 07.09.2020 у справі №910/4201/19.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 зазначила, оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом Акту виконаних робіт №3 від 26.01.2024 до Договору №23/08-2022 від 29.08.2022, відповідно до п.1, 9 Додаткової угоди №2 від 20.08.2023 до Договору №23/08-2022 від 29.08.2022 Адвокатське бюро надало Клієнту правничу допомогу у Східному апеляційному господарському суді при розгляді справи №922/3728/23, а саме: - вивчення рішення Господарського суду Харківської області від 08.11.2023, апеляційної скарги ФОП Погорєлової Т.В. та підготовка відзиву на апеляційну скаргу від 27.12.2023 (витрачено 3 години); - вивчення додаткового рішення Господарського суду Харківської області від 20.11.2023, апеляційної скарги ФОП Погорєлової Т.В. та підготовка відзиву на апеляційну скаргу від 27.12.2023 (витрачено 2 години); - участь у судовому засіданні 25.01.2024 (витрачено 1 годину); підготовлено заяву про ухвалення додаткового рішення від 26.01.2024 (витрачено 1 годину).

Загальний час, витрачений Адвокатським бюро на надання правової допомоги у суді апеляційної інстанції становить 7 годин.

З матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено, що адвокатом Романченко О.М. до апеляційного суду надано відзив на апеляційну скаргу вих.№1037/12-2023 від 27.12.2023, відзив на апеляційну скаргу (на додаткове рішення) вих. №1038/12-2023 від 27.12.2023, заяву про ухвалення додаткового судового рішення. Також, 25.01.2024 представник позивача взяв участь у двох судових засіданнях (з розгляду апеляційної скарги на основне і додаткове рішення).

Отже, матеріалами справи підтверджується факт надання правової допомоги у суді апеляційної інстанції Фізичній особі-підприємцю Фоменку Д.В. адвокатом Романченко О.М. в обсязі, що визначений Актом виконаних робіт №3 від 26.01.2024 до Договору №23/08-2022 від 29.08.2022.

Частиною четвертою статті 129 ГПК України визначено загальне правило розподілу судових витрат, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, у частині п`ятій статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

В той же час, випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, також визначені положеннями частин шостої, сьомої та дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

За змістом положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Наведене вище повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеної у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, бере до уваги висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22.12.2021 у справі №873/212/21, у якій зазначено, що поняття "зменшення судових витрат" та "розподіл судових витрат" не є тотожними.

У своїй постанові Верховний Суд зазначив, що зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 126 ГПК України).

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

Тобто, у постанові від 22.12.2021 Верховний Суд дійшов висновку, що суд при вирішинні питання про розподіл судових витрат, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України з власної ініціативи може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу та коли не ставиться питання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу за клопотанням іншої сторони.

Як вже зазначалось вище, під час розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення у справі №922/3728/23 відповідачем, який був належним чином повідомлений про її розгляд, не було заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Крім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд зазначає, що Акт виконаних робіт №3 від 26.01.2024 до Договору №23/08-2022 від 29.08.2022 не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони. Суд виходить з того, що розмір таких витрат має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

В судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19, від 11.02.2021 у справі № 920/39/20.

Як вже зазначалось раніше, згідно з актом представником позивача виконано наступний перелік адвокатських послуг - вивчення рішення Господарського суду Харківської області від 08.11.2023, апеляційної скарги ФОП Погорєлової Т.В. та підготовка відзиву на апеляційну скаргу від 27.12.2023 (витрачено 3 години); - вивчення додаткового рішення Господарського суду Харківської області від 20.11.2023, апеляційної скарги ФОП Погорєлової Т.В. та підготовка відзиву на апеляційну скаргу від 27.12.2023 (витрачено 2 години); - участь у судовому засіданні 25.01.2024 (витрачено 1 годину); підготовлено заяву про ухвалення додаткового рішення від 26.01.2024 (витрачено 1 годину).

На думку Східного апеляційного господарського суду, послуги щодо вивчення рішень Господарського суду Харківської області від 08.11.2023 та від 20.11.2023 та апеляційних скарг на них поглинається такими послугами як підготовка відзивів на апеляційні скарги.

Також, судова колегія враховує висновок викладений у постанові Верховного Суду об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.02.2024 у справі №910/9714/22. Зокрема, у пункті 6.32 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду відступила від правового висновку Верховного Суду та наголосила, що заява про стягнення/розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню.

Тобто, зазначена представником позивача в акті виконаних робіт послуга, щодо складання заяви про ухвалення додаткового рішення не відноситься до переліку правових послуг, судові витрати за які підлягають відшкодуванню.

Колегія суддів апеляційної інстанції, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду позивачем процесуальних документів (двох відзивів), з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, дійшла висновку, що заявлений до стягнення позивачем розмір витрат на правову допомогу не відповідає принципам розумності в даних правовідносинах, не є обґрунтованим та пропорційним до предмета спірних правовідносин.

Дослідивши зміст відзивів на апеляційні скарги, суд зазначає, що позиція позивача на час розгляду апеляційних скарг ФОП Погорєлової Т.В. залишалася незмінною в порівнянні з позицією, викладеною у суді першої інстанції; зміст відзивів дублює доводи, правове обґрунтування та висновки, які зазначені позивачем у позовній заяві, підготовка адвоката до розгляду справи в апеляційному суді не потребувала значних затрат часу, зокрема, аналізу великої кількості норм чинного законодавства, зокрема, щодо аналізу судової практики, не потребувало повторного аналізу правовідносин між ФОП Фоменком Д.В. та ФОП Погорєловою Т.В., котрі виникли під час виконання договору оренди нежитлових приміщень за №2-2001/2022, а тому складання даних відзивів для досвідченого та кваліфікованого адвоката не потребують значних зусиль.

Тобто, загальний обсяг процесуальних документів виготовлених представником позивача по суті спору складався лише з двох відзивів. В той же час, колегія суддів вважає, що виготовлення вказаних процесуальних документів для кваліфікованого юриста не є документами значної складності та не потребують значної кількості часу для їх виготовлення. До того ж, вказані документи не є значними за обсягом.

Під час своїх виступів у судових засіданнях 25.01.2024 представником позивача, також не було наведено, нових доводів ніж ті, що викладені ним у відзиві та у позовній заяві.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з відповідача не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Виходячи із встановлених у справі обставин, колегія суддів вважає, що за умови визначення у договорі фіксованого розміру правової допомоги в сумі 30 000,00 грн, фактичний обсяг наданих позивачу послуг, що полягав у складанні двох процесуальних документів по суті спору та участі у двох судових засіданнях, не був значним, а характер та предмет спору не вимагав дослідження та ознайомлення адвоката із значним обсягом процесуальних документів та не становив виключної правової проблеми для кваліфікованого адвоката. В той же час, суд апеляційної інстанції надаючи оцінку обсягу виконаних представником позивача робіт з урахуванням фіксованого розміру витрат на правову допомогу, вважає, що розумним розміром витрат на послуги адвоката у даному випадку є сума 5 000,00 грн.

Отже, заява Фізичної особи-підприємця Фоменка Дмитра Володимировича про ухвалення додаткового рішення, щодо здійснення розподілу судових витрат, які позивач поніс у суді апеляційної інстанції, підлягає задоволенню частково, з відповідача слід стягнути на користь позивача 5 000,00 грн судових витрат, а саме, витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.

Разом із цим, колегія суддів враховує, що за надання правової допомоги у суді першої інстанції позивачу відшкодовано витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 35022,97 грн. На підставі цього, Східний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що загальна сума відшкодованих позивачу адвокатських витрат за розгляд справи №922/3728/23 у місцевому господарському суді та суді апеляційної інстанції у розмірі 40000,00 грн є співмірною з обсягом наданої правової допомоги представником позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1.Заяву Фізичної особи-підприємця Фоменка Дмитра Володимировича про ухвалення додаткового рішення у справі №922/3728/23 задовольнити частково.

2.Стягнути з Фізичної особи-підприємця Погорєлової Тетяни Володимирівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Фоменка Дмитра Володимировича ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у справі №922/3728/23.

Господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження передбачені статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст додаткової постанови складено 14.02.2024.

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Л.І. Бородіна

Суддя Л.М. Здоровко