РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.02.2024Справа № 910/17482/23

Господарський суд міста Києва у складі: головуючого судді Князькова В.В. за участю секретаря судового засідання Жалоби С.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Акціонерного товариства «Одесагаз», м.Одеса

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор ГТС України", м. Київ

про стягнення 819 135,97 грн, -

За участю представників сторін:

від позивача: Сметанюк І.М.

від відповідача: Митюк С.П.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Одесагаз» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор ГТС України" про стягнення додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу за договором транспортування природного газу № від 31.01.2020 в розмірі 729 574,34 грн, пені в сумі 83 533,64 грн та 3% річних в розмірі 6027,99 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем своїх зобов`язань за договором № від 31.01.2020 транспортування природного газу в частині дотримання параметрів якості природного газу.

Ухвалою суду від 16.11.2023 відкрито провадження в справі, визнано справу малозначною; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов.

Відповідач у відзиві проти задоволення позовних вимог надав заперечення посилаючись на те, що зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор ГТС України" перед Акціонерним товариством «Одесагаз» в сумі 729 574,34 грн за договором № від 31.01.2020 є припиненими шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Позивач у відповіді на відзив вказав, що застосування відповідачем порядку ст.601 Цивільного кодексу України до заборгованості, яка визнана спірною, є недопустимою дією, а заява про зарахування зустрічних однорідних вимог підлягає поверненню відповідачу.

Відповідач у запереченнях на відповідь на відзив вказав, що заява про припинення зобов`язань шляхом зарахування є одностороннім правочином, який у визначеному законом порядку не визнано недійсним. Також щодо вимог про стягнення пені відповідачем вказано, що розмір неустойки не передбачено умовами укладеного між сторонами правочину.

Одночасно, відповідачем заявлено про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням відповідача.

Ухвалою від 11.01.2024 судом постановлено здійснювати розгляд справи №910/17482/23 за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін. Призначено судове засідання у справі на 07.02.2024.

15.01.2024 на адресу Господарського суду міста Києва надійшло клопотання представника представника Акціонерного товариства «Одесагаз» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, яке було розглянуто та задоволено судом.

У судовому засіданні 07.02.2024 представником позивача було підтримано позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог надав заперечення.

В судовому засіданні 07.02.2024 на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

31.01.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (оператор) та Акціонерним товариством "Одесагаз" (замовник) було укладено договір транспортування природного газу №, відповідно до якого оператор надає замовнику послугу транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлені в цьому договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні.

Сторонами було укладено ряд додаткових угод до договору № від 31.01.2020.

Відповідно до п. 2.2. договору № від 31.01.2020 послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі, з урахуванням особливостей, передбачених цим договором. Замовник погоджується з тим, що обов`язковою умовою надання послуги є доступ Замовника до інформаційної платформи на підставі Правил надання доступу до інформаційної платформи, розміщених на веб-сайті оператора. Підписанням цього договору замовник підтверджує, що він ознайомлений із Правилами надання доступу до інформаційної платформи, розміщеними на веб-сайті оператора, та надає згоду на їх застосування та дотримання. Замовник усвідомлює, що порушення ним зазначених Правил позбавляє його права пред`являти претензії до Оператора з приводу якості послуги та покладає на нього зобов`язання із відшкодування Оператору шкоди або збитків, завданих такими діями або бездіяльністю Замовника.

Обсяг послуги, що надається за цим договором, визначається підписанням додатка 1 до цього договору (розподіл потужності) та/або додатка 2 (розподіл потужності з обмеженнями), крім надання доступу до потужності на період однієї газової доби (п.2.3. договору № від 31.01.2020).

За умовами п. 2.4. договору № від 31.01.2020 приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності Оператору здійснюються відповідно до вимог кодексу.

Згідно п. 2.5. договору № від 31.01.2020 Замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі.

У відповідності до п.2.7. договору додаток 1 є невід`ємною частиною цього договору у випадку, коли Замовнику надається право використання гарантованої та/або переривчастої потужності, крім випадку замовлення потужності на добу наперед.

Додаток 2 є невід`ємною частиною цього договору у випадку, коли Замовнику надається право використання потужності з обмеженнями, крім випадку замовлення потужності на добу наперед.

Додаток 3 є невід`ємною частиною цього договору у випадку коли Замовником є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газовидобувне підприємство або виробник біогазу.

За умовами п. 3.1. договору № від 31.01.2020 (в редакції додаткової угоди №1 від 12.05.2020) Оператор зобов`язаний, зокрема, своєчасно надавати послуги належної якості, розміщувати на своєму веб-сайті чинні тарифи, вартість послуг з врегулювання добового небалансу, типовий договір транспортування природного газу та інше.

Згідно положень п.4.1 договору № від 31.01.2020 замовник зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; вчасно збалансовувати своє портфоліо балансування; здійснити своєчасну та повну оплату за перевищення розміру договірної потужності, додаткову плату за зміну умов (обмежень) використання потужності з обмеженнями, плату за добовий небаланс, плату за нейтральність балансування, додаткову плату у разі недотримання параметрів ФХП газу та плату за несанкціонований відбір природного газу з газотранспортної системи в порядку, визначеному Кодексом та цим договором; здійснити у термін до 5 робочих днів з дня виставлення рахунка оплату вартості добових небалансів, якщо загальна вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових позитивних небалансів Замовника протягом звітного газового місяця.

За умовами п.11.1. (в редакції додаткової угоди №1 від 12.05.2020) послуги, які надаються за цим договором, за винятком послуг з врегулювання добового небалансу, оформлюються Оператором і Замовником актами наданих послуг.

Згідно п.11.4. договору врегулювання щодобових небалансів оформлюються одностороннім актом за підписом Оператора на весь обсяг щодобових небалансів. В акті зазначаються щодобові обсяги небалансів, а також ціни, за якими Оператор врегулював щодобові небаланси (у розрізі кожної доби).

За умовами п.13.1. договору № від 31.01.2020 у випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим договором.

Пунктом 5.2. договору № від 31.01.2020 визначено - якість газу має відповідати вимогам щодо норм якості газу, фізико-хімічних показників та інших характеристик (далі - ФХП), визначеного в Кодексі ГТС та нормативно-правових актах і відповідних стандартах, на які Кодекс містить посилання. Пунктом 5.3. Договору також встановлено, що за порушення вимог щодо якості газу, який подається в газотранспортну систему Оператора ГТС або передається з неї Оператором ГТС, стягується додаткова плата, визначена умовами цього Договору.

Розділом Х договору № від 31.01.2020 визначено порядок сплати додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу.

Згідно п.10.1 договору № від 31.01.2020 сторона, яка порушила вимоги щодо параметрів якості природного газу, який передається /відбирається до/з газотранспортної системи, визначені Кодексом, зобов`язана сплатити на користь іншої сторони додаткову плату за недотримання параметрів якості природного газу. Відповідальною стороною за якість газу у точках виходу є оператор - перед замовником, який є оператором газотранспортної системи або прямим споживачем.

Відповідно п.10.2 договору № від 31.01.2020 у разі подачі у фізичній точці входу/виходу природного газу з параметром якості теплоти згорання нижчим від значень, визначених Кодексом, сплачується додаткова плата, яка розраховується таким чином:

BGCV = Qi Ч 2 Ч БЦГ Ч (1- GCV/GCVmin),

де

ВGCV - плата за недотримання теплоти згорання у фізичній точці входу, грн;

Qi - обсяг природного газу з недотриманим значенням теплоти згорання, який було подано у фізичній точці входу, тис. м3;

БЦГ - базова ціна природного газу, грн за 1 тис. м3;

GCV - значення вищої теплоти згорання природного газу, поданого у фізичній точці входу, кВт·год/м3;

GCVmin - мінімальне значення вищої теплоти згорання, визначене Кодексом, кВт·год/м3.

Значення теплоти згорання для розрахункових цілей (GCV) визначається відповідно до вимог Кодексу.

Згідно п.10.3 договору № від 31.01.2020 у разі подачі у фізичній точці входу/виходу природного газу, який не відповідає параметрам якості щодо вмісту механічних домішок, визначеним Кодексом, сплачується додаткова плата, яка розраховується таким чином:

Вм.д. = Qi Ч 0,1 ЧБЦГ Ч (1-1/Х),

де

Вм.д. - плата за недотримання параметру якості, грн;

Qi - обсяг природного газу з недотриманим значенням цього параметра якості, поданого у фізичній точці входу, тис. м3;

БЦГ - базова ціна природного газу, грн за 1 тис. м3;

X - дійсне значення вмісту домішок природного газу, поданого у фізичній точці входу, мг/м3.

Якщо вміст домішок складає до 2 мг на м3 (Х

У разі подачі у фізичній точці входу/виходу природного газу, який не відповідає параметрам температури точки роси за вологою, визначеним Кодексом, сплачується додаткова плата, яка розраховується таким чином:

ВТ.роси.в = Qi Ч К ЧБЦГ Ч (Tроси.в - Троси.в.max)/ (Троси.в.max)

К = 0,01 - до 31 грудня 2016 року;

К = 0,03 - з 01 січня 2017 року до 31 грудня 2017 року;

К = 0,05 - з 01 січня 2018 року до 31 грудня 2018 року;

К= 0,1 - з 01 січня 2019 року,

де

BТ.роси.в - плата за недотримання параметра температури точки роси за вологою, грн;

Qi - обсяг природного газу з недотриманим значенням параметра температури точки роси за вологою, тис. м3;

БЦГ - базова ціна природного газу, грн за 1 тис. м3;

Троси.в.max - максимально допустиме значення параметра температури точки роси за вологою, К;

Троси.в - дійсне значення температури точки роси за вологою природного газу, введеного у фізичній точці входу, К (п.10.4 договору № від 31.01.2020).

Пунктом 10.5 договору № від 31.01.2020 визначено, що у разі подачі у фізичній точці входу/виходу природного газу, який не відповідає параметрам температури точки роси за вуглеводнями, визначеним Кодексом, сплачується додаткова плата, яка розраховується таким чином:

ВТ.роси.вв = QiЧКЧБЦГЧ(Tроси.вв - Троси.вв.max)/ (Троси.вв.max)

К = 0,01 - до 31 грудня 2016 року;

К = 0,03 - з 01 січня 2017 року до 31 грудня 2017 року;

К = 0,05 - з 01 січня 2018 року до 31 грудня 2018 року;

К= 0,1 - з 01 січня 2019 року,

де

BТ.роси.в в - плата за недотримання параметра температури точки роси за вуглеводнями, грн;

Qi - обсяг природного газу з недотриманим значенням параметра температури точки роси за вуглеводнями, тис. м3;

БЦГ - базова ціна природного газу, грн за 1 тис. м3;

Троси.вв.max - максимально допустиме значення параметра температури точки роси за вуглеводнями, К;

Троси.вв - дійсне значення температури точки роси за вуглеводнями природного газу, введеного у фізичній точці входу, К.

Згідно п.10.6 договору № від 31.01.2020 розрахунок розміру додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу проводиться щомісяця окремо по кожному параметру якості щодо природного газу на підставі даних, визначених Оператором у звіті про недотримання параметрів якості природного газу, який він надає Замовнику на його електронну адресу до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем.

Сторони мають право звернутися до уповноваженого органу на проведення робіт з визначення параметрів природного газу. У разі підтвердження відповідності природного газу параметрам, визначеним Кодексом, витрати на це дослідження покриває Сторона, яка вимагала його проведення, в іншому разі витрати на дослідження покриває інша сторона.

Обсяг природного газу з недотриманим значенням параметра якості Qi визначається з моменту останнього визначення ФХП газу, що відповідав параметрам, визначеним Кодексом, до моменту усунення невідповідності параметрам якості природного газу.

Згідно з п. 10.7 договору № від 31.01.2020 сторона, яка допустила порушення щодо якості газу, зобов`язана сплатити додаткову плату у строк до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, на підставі рахунка-фактури, який надсилається на її електронну адресу іншою Стороною до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем. Позивачем було підготовлено та надіслано

Розбіжності щодо якості природного газу та розміру додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу підлягають урегулюванню відповідно до умов Кодексу або в суді. До прийняття рішення суду якість природного газу та/або розмір додаткової плати, яку відповідальна за порушення параметрів якості газу Сторона зобов`язана сплатити в строк, визначений пунктом 10.7 цього Договору, визначається за даними Оператора (п.10.8 договору № від 31.01.2020).

Згідно п.17.1. договору № від 31.01.2020 цей договір набирає чинності з дати його укладення, поширює дію на відносини, що склались між сторонами з 01 січня 2020 року та діє до 31 грудня 2022 року. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодної із сторін не буде

Відповідно до п.13.1 договору № від 31.01.2020 у випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим Договором.

Сторона, що не виконує умови цього Договору та (або) умови Кодексу, зобов`язана в повному обсязі відшкодувати збитки, завдані іншій Стороні (п.13.2 договору № від 31.01.2020).

За умовами п.13.3 договору № від 31.01.2020 Оператор відповідає за втрату газу Замовника в газотранспортній системі під час його транспортування від точки входу до точки виходу у розмірі фактичних втрат, якщо не доведе, що втрата сталася не з його вини.

Пунктом 13.4 договору передбачено, що Оператор несе відповідальність за неналежне надання послуг транспортування природного газу лише з моменту його отримання в точці входу та до моменту передачі природного газу в точці виходу.

У разі порушення Замовником строків оплати, передбачених цим Договором, Замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п.13.5 договору № від 31.01.2020).

Сторони добросовісно співпрацюють з метою забезпечення ефективної та безпечної експлуатації і використання газотранспортної системи. Сторони зобов`язуються вживати всіх можливих заходів задля уникнення або зменшення збитків. Сторона не має права на відшкодування збитків у тій частині, в якій вона могла б їх уникнути в разі вжиття всіх залежних від неї заходів (п.13.6 договору № від 31.01.2020).

Наразі, за твердженнями позивача, невідповідність якості природного газу підтверджується щомісячними Звітами про недотримання параметрів якості природного газу, переданого від Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор ГТС України» (Миколаївське ЛВУМГ) до Акціонерного товариства «ОДЕСАГАЗ», складеними та затвердженими посадовими особами відповідача (звіти за червень, липень та вересень 2023 року).

Обсяг переданого газу підтверджуються Актами приймання-передачі природного газу за червень, липень та вересень 2023 року. Означені акти складані та підписані представниками обоїх сторін. Із Звітів про недотримання параметрів якості природного газу вбачається, що відповідач порушено:

- у червні 2023 року - перевищення температури точки роси за вологою та перевищення температури точки роси за вуглеводнями;

- у липні 2023 року - перевищення температури точки роси за вологою;

- у серпні 2023 року - перевищення температури точки роси за вологою.

Як вказує заявник, на виконання умов п. 10.6 договору останнім було у кожному випадку порушення вимог щодо якості природного газу здійснено розрахунок додаткової плати на компенсацію невідповідності ФХП природного газу (додається).

З матеріалів справи вбачається, що Акціонерним товариством «Одесагаз» було скадено та направлено на електронну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор ГТС України" (у відповідності до п.19.4 договору) наступні рахунки фактури:

- за червень 2023 рахунки на загальну суму 602 878,12 гр, з яких: №9232 від 10.07.2023 на суму 335 779,31 грн, №9234 від 10.07.2023р. на суму 98 900,96 грн, №9236 від 10.07.2023р. на суму 128 924,92 грн, №9237 від 10.07.2023р. на суму 39 272,93 грн;

- липень 2023 рахунок-фактуру №10945 від 10.08.2023р. на 6 000,36 грн;

- вересень 2023р рахунки - фактури на загальну суму 120 695,86 грн, з яких: №17072 від 09.10.2023р. на суму 89 375 ,56 грн та №17073 від 09.10.2023р. на суму 31 320,30 грн.

Таким чином, ща твердженнями позивача, загальний розрахунок додаткової плати за недотримання відповідачем параметрів якості природного газу відповідно до договору № від 31.01.2020 транспортування за червень, липень та вересень 2023 року складає в розмірі 729 574,34 грн, проте, відповідну суму Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор ГТС України" так сплачено і не було, що стало підставою для звернення до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор ГТС України" про стягнення додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу за договором транспортування природного газу № від 31.01.2020 в розмірі 729 574,34 грн, пені в сумі 83 533,64 грн та 3% річних в розмірі 6027,99 грн.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідачем наголошено, що зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор ГТС України" перед Акціонерним товариством «Одесагаз» в сумі 729 574,34 грн за договором № від 31.01.2020 є припиненими шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог. До того ж, вказаним учасником судового процесу вказано на відсутність підстав для нарахування позивачем пені, оскільки її розмір не передбачено умовами укладеного між сторонами правочину.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Частиною 1 статі 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України). Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. В силу ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про ринок природного газу» права та обов`язки оператора газотранспортної системи визначаються цим Законом, кодексом газотранспортної системи, іншими нормативно-правовими актами, а також договором транспортування природного газу.

У розділі ІІІ Кодексу газотранспортної системи, який затверджено постановою №2493 від 30.09.2015 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, визначено норми якості, фізико-хімічні показники та інші характеристики природного газу, правила обліку та документальне оформлення приймання-передачі природного газу

Пунктами 1, 2 глави 1 розділу ІІІ Кодексу газотранспортної системи, який затверджено постановою №2493 від 30.09.2015 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, визначено, що відповідальним за якість газу є: у точках входу (крім точок входу на міждержавному з`єднанні) - оператори суміжних систем, суміжні газовидобувні підприємства, які подають природний газ до газотранспортної системи в точці входу. У точках входу на міждержавному з`єднанні відповідальним є замовник послуг транспортування; у точках виходу - оператор газотранспортної системи. Визначення фізико-хімічних показників та інших характеристик (далі - ФХП) природного газу проводиться у точках входу і точках виходу.

Судом вище було встановлено, що згідно п.10.6 договору № від 31.01.2020 розрахунок розміру додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу проводиться щомісяця окремо по кожному параметру якості щодо природного газу на підставі даних, визначених Оператором у звіті про недотримання параметрів якості природного газу, який він надає Замовнику на його електронну адресу до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем.

Сторони мають право звернутися до уповноваженого органу на проведення робіт з визначення параметрів природного газу. У разі підтвердження відповідності природного газу параметрам, визначеним Кодексом, витрати на це дослідження покриває Сторона, яка вимагала його проведення, в іншому разі витрати на дослідження покриває інша сторона.

Обсяг природного газу з недотриманим значенням параметра якості Qi визначається з моменту останнього визначення ФХП газу, що відповідав параметрам, визначеним Кодексом, до моменту усунення невідповідності параметрам якості природного газу.

Згідно з п. 10.7 договору № від 31.01.2020 сторона, яка допустила порушення щодо якості газу, зобов`язана сплатити додаткову плату у строк до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, на підставі рахунка-фактури, який надсилається на її електронну адресу іншою Стороною до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем. Позивачем було підготовлено та надіслано

Розбіжності щодо якості природного газу та розміру додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу підлягають урегулюванню відповідно до умов Кодексу або в суді. До прийняття рішення суду якість природного газу та/або розмір додаткової плати, яку відповідальна за порушення параметрів якості газу Сторона зобов`язана сплатити в строк, визначений пунктом 10.7 цього Договору, визначається за даними Оператора (п.10.8 договору № від 31.01.2020).

Наразі, обсяги переданого газу підтверджуються Актами приймання-передачі природного газу за червень, липень та вересень 2023 року. Означені акти складані та підписані представниками обоїх сторін.

Одночасно, із Звітів про недотримання параметрів якості природного газу вбачається, які затверджено відповідачем, вбачається, що останнім порушено вимоги щодо якості природного газу, а саме:

- у червні 2023 року - перевищення температури точки роси за вологою та перевищення температури точки роси за вуглеводнями;

- у липні 2023 року - перевищення температури точки роси за вологою;

- у серпні 2023 року - перевищення температури точки роси за вологою.

Як вбачається з представлених суду доказів, на виконання умов п. 10.6 договору останнім було у кожному випадку порушення вимог щодо якості природного газу здійснено розрахунок додаткової плати на компенсацію невідповідності ФХП природного газу.

Зокрема, Акціонерним товариством «Одесагаз» було скадено та направлено на електронну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор ГТС України" (у відповідності до п.19.4 договору) наступні рахунки фактури:

- за червень 2023 рахунки на загальну суму 602 878,12 гр, з яких: №9232 від 10.07.2023 на суму 335 779,31 грн, №9234 від 10.07.2023р. на суму 98 900,96 грн, №9236 від 10.07.2023р. на суму 128 924,92 грн, №9237 від 10.07.2023р. на суму 39 272,93 грн;

- липень 2023 рахунок-фактуру №10945 від 10.08.2023р. на 6 000,36 грн;

- вересень 2023р рахунки - фактури на загальну суму 120 695,86 грн, з яких: №17072 від 09.10.2023р. на суму 89 375 ,56 грн та №17073 від 09.10.2023р. на суму 31 320,30 грн.

Отже, виходячи з умов укладеного між сторонами правочину, суд дійшов висновку, що строк сплати оператором ГТС додаткової плати на компенсацію невідповідності ФХП природного газу за червень, липень, вересень 2023 року на загальну суму 729 574,34 грн, настав.

До того ж, судом враховано, що у відзиві відповідачем наведені вище обставини виникнення обов`язку внести додаткову плати на компенсацію невідповідності ФХП природного газу за червень, липень, вересень 2023 року на загальну суму 729 574,34 грн не заперечувались.

Щодо тверджень відповідача про припинення вказаного вище обов`язку шляхом зарахування зустрінчих однорідних зобов`язань, господарський суд зазначає таке.

Згідно із частиною 3 статті 203 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Аналогічні положення закріплені також у статті 601 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

При цьому необхідно зазначити, що зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань: в одному - одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні є кредитором у другому). Також можливе часткове зарахування, коли одне зобов`язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов`язання. У такому випадку зобов`язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами.

Вимоги, які підлягають зарахуванню, мають відповідати таким умовам (стаття 601 Цивільного кодексу України ):

- бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим);

- бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, наприклад, грошей). При цьому правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Отже допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо);

- строк виконання таких вимог має бути таким, що настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Відповідно до статті 602 Цивільного кодексу України не допускається зарахування зустрічних вимог: 1) про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю; 2) про стягнення аліментів; 3) щодо довічного утримання (догляду); 4) у разі спливу позовної давності; 4-1) за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; 5) в інших випадках, встановлених договором або законом.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що потрібно розмежовувати зарахування та заяву про зарахування, оскільки, сама по собі наявність зустрічних однорідних вимог не призводить до їх зарахування, і, відповідно не припиняє зобов`язання, для цього (припинення зобов`язання) необхідна наявність заяви про зарахування зустрічних вимог хоча б однієї із сторін.

Заява однієї із сторін про зарахування зустрічних вимог для досягнення бажаного правового ефекту не потребує відповіді з боку адресата, а потребує лише сприйняття заяви останнім. Наслідком подання заяви про зарахування зустрічних вимог, за наявності передбачених умов для зарахування, є остаточне і безповоротне припинення відповідних зобов`язань повністю або частково.

Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду); строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог можливе на будь-якій стадії розвитку відносин сторін, у тому числі й на стадії виконання судового рішення.

Верховний Суд у постанові від 09.02.2021 у справі №917/258/20 зауважив на необхідності врахування правового висновку щодо застосування положень статей 215, 601 Цивільного кодексу України, суть якого полягає у тому, що однією з важливих умов, за наявності якої можливе припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог, є безспірність (прозорість) вимог, які зараховуються, а саме відсутність спору щодо характеру, змісту, умов виконання та розміру зобов`язань.

У постанові від 22.01.2021 у справі № 910/11116/19 об`єднана палата Касаційного господарського суду Верховного Суду зазначила, зокрема, таке:

- безспірність вимог, які зараховуються, а саме: відсутність між сторонами спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, є важливою умовою для зарахування вимог. Умова безспірності стосується саме вимог, які зараховуються, а не заяви про зарахування, яка є одностороннім правочином і не потребує згоди іншої сторони, якщо інше не встановлено законом або договором (пункт 47 постанови);

- за дотримання умов, передбачених статтею 601 Цивільного кодексу України, та відсутності заборон, передбачених статтею 602 ЦК України, незгода однієї сторони із зарахуванням зустрічних однорідних вимог, проведеним за заявою іншої сторони зобов`язання, не є достатньою підставою для визнання одностороннього правочину із зарахування недійсним (пункт 48 постанови);

- заява сторони щодо спірності вимог, які були погашені (припинені) зарахуванням, або щодо незгоди з проведеним зарахуванням з інших підстав, має бути аргументована, підтверджена доказами і перевіряється судом, який вирішує спір про визнання недійсним одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог (пункт 49 постанови);

- наявність на момент зарахування іншого спору (спорів) в суді за позовом кредитора до боржника про стягнення суми заборгованості за зобов`язанням не спростовує висновок про безспірність заборгованості цього боржника (пункт 50 постанови);

- наявність заперечень однієї сторони щодо зарахування не є перешкодою для зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою іншої сторони, відмова цієї сторони від прийняття заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог і проведення такого зарахування не має юридичного значення (пункт 51 постанови).

Як вбачається з матеріалів справи, після відкриття провадження відповідачем було направлено на електрону адресу позивача заяву від 04.12.2023 про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

У вказаній заяві Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор ГТС України" вказано, що станом на 04.12.2023 існують грошові зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» перед Акціонерним товариством «Одесагаз» за договором транспортування природного газу від 31.01.2020 № на підставі:

- розрахунків (актів) додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу за параметром якості температури точки роси за вологою у червні 2023 року у сумі 434 680.27 грн;

- розрахунків (актів) додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу за параметром якості температури точки роси за вуглеводнями у червні 2023 року у сумі 168197,85грн;

- розрахунку (акту) додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу за параметром якості температури точки роси за вологою у липні 2023 року у сумі 6 000,36 грн;

- розрахунків (актів) додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу за параметром якості температури точки роси за вологою у вересні 2023 року у сумі 120 695.86 гри (Сто двадцять тисяч шістсот дев`яносто п`ять гривень 86 копійок), всього на загальну суму 729 574,34 грн, строк виконання яких настав.

Також у заяві вказано, що станом на 04.12.2023 існують грошові зобов`язання Акціонерного товариства «Одесагаз» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» за договором транспортування природного газу від 31.01.2020 № на підставі акту врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць вересень 2021 року від 30.09.2021 № 09-2021- в сумі 37 090 094,85 грн, строк виконання яких настав.

У заяві від 04.12.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» на підставі та в порядку ст. 601 Цивільного кодексу України повідомляє Акціонерне товариство «Одесагаз» про припинення шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог грошових зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» перед Акціонерним товариством «Одесагаз» на загальну суму 729574,34 грн за договором транспортування природного газу від 31.01.2020 № на підставі:

- розрахунків (актів) додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу за параметром якості температури точки роси за вологою у червні 2023 року у сумі 434 680,27 грн;

- розрахунків (актів) додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу за параметром якості температури -гонки роси за вуглеводнями у червні 2023 року у сумі 168197,85грн;

- розрахунку (акту) додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу за параметром якості температури точки роси за вологою у липні 2023 року у сумі 6 000,36 грн;

- розрахунків (актів) додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу за параметром якості температури точки роси за вологою у вересні 2023 року у сумі 120 695,86 грн, та грошових зобов`язань Акціонерного товариства «Одесагаз» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» на загальну суму 729 574,34 гри за договором транспортування природного газу від 31.01.2020 № на підставі акту врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць вересень 2021 року від 30.09.2021 №09-2021-.

Після зарахування зустрічних однорідних вимог, зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» перед Акціонерним товариством «Одесагаз» за договором транспортування природного газу від 31.01.2020 № па підставі:

- розрахунків (актів) додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу за параметром якості температури точки роси за вологою у червні 2023 року у сумі 434 680,27 грн;

- розрахунків (актів) додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу за параметром якості температури -гонки роси за вуглеводнями у червні 2023 року у сумі 168197,85грн;

- розрахунку (акту) додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу за параметром якості температури точки роси за вологою у липні 2023 року у сумі 6 000,36 грн;

- розрахунків (актів) додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу за параметром якості температури точки роси за вологою у вересні 2023 року у сумі 120 695,86 грн, та зобов`язання Акціонерного товариства «Одесагаз» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» за договором транспортування природного газу від 31.01.2020 № на підставі акту врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць вересень 2021 року від 30.09.2021 №09-2021- в сумі 729 574,34 гри вважаються припиненими.

Решта в сумі 36 360 520,51 грн на підставі акту врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць вересень 2021 року від 30.09.2021 № 09-2021- грошових зобов`язань Акціонерного товариства «Одесагаз» є неоплаченими.

Наразі, суд звертає увагу учасників судового процесу на те, що оскільки предметом спору у справі є саме стягнення заборгованості, заяву щодо припинення зобов`язання зі спати якої відповідачем вважається припиненим шляхом зарахування, заяву про яке було направлено після відкриття провадження у розглядуваній справи, суд вваажає за доцільне надати оцінку змісту вказаної заяви саме у межах розглядуваного спору з метою забезпечення прав позивача, що захищені статтями 6 та 13 Європейської конвенції з прав людини, а саме прав на справедливий судовий розгляд та ефективний судовий захист.

Надаючи оцінку вказаної вище заяви відповідача, судом враховано посилання позивача на судові рішення у справі №916/2471/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" до Акціонерного товариства "Одесагаз" про стягнення заборгованості зі сплати основного боргу за добовий небаланс природного газу в загальному розмірі 450 817 078,12 грн, пені в загальному розмірі 45 004 384,17 грн, 3 % річних в загальному розмірі 10 507 045,95 грн та інфляційних втрат в загальному розмірі 84 996 739,65 грн.

Рішенням від 13.04.2023 Господарського суду Одеської області від 09.01.2022 у спрі №916/2471/22, яке залишено без змін постановою від 10.08.2023 Південно-західного апеляційного господарського суду, у задоволенні позову відмовлено.

Частиною 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Законодавчі вимоги щодо застосування преюдиції у господарському процесі передбачені ч. 4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 23.05.2018р. по справі №910/9823/17.

Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

У статті 1 Конституції України закріплено, що Україна є правовою державою.

Як будь-яка правова держава, Україна гарантує захист прав і законних інтересів людини і громадянина в суді шляхом здійснення правосуддя.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина 1 статті 129 Конституції України).

Обов`язок держави у забезпеченні права кожної людини на доступ до ефективних та справедливих послуг у сфері юстиції та правосуддя закріплені як основоположні принципи у Конституції України, національному законодавстві та її міжнародних зобов`язаннях, у тому числі міжнародних договорах, стороною яких є Україна.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР і яка для України набрала чинності 11.09.1997 (далі - Конвенція), закріплено принцип доступу до правосуддя. Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, здійснюючи тлумачення положень Конвенції, указав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права частиною спільної спадщини договірних Сторін.

Суд зазначає, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Христов проти України», no. 24465/04, від 19.02.2009р., «Пономарьов проти України», no. 3236/03, від 03.04.2008р.).

Отже, виходячи з наведеного вище, обставини, які встановлено у судовому рішенні по справі №916/2471/22 мають преюдиційне значення та повторному доведенню не підлягають.

Зокрема, у рішенні від 13.04.2023 Господарського суду Одеської області від 13.04.2023 у справі №916/2471/22, яке залишено без змін постановою від 10.08.2023 Південно-західного апеляційного господарського суду було встановлено відсутність зобов`язання Акціонерного товариства «Одесагаз» за договором транспортування природного газу від 31.01.2020 № з оплати на підставі акту врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць вересень 2021 року.

Тобто, станом на момент направлення відповідачем заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог було рішення суду, яке набрало законної сили, яким фактично встановлено відсутність зобов`язання, яке Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор ГТС України" було визначене як зустрічне.

При цьому, судом враховано, що в касаційному порядку вказане рішення не було переглянуто та скасоване. Зокрема, ухвалою від 21.12.2023 Верховного Суду відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на рішення господарського суду Одеської області від 13.04.2023 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.08.2023 у справі №916/2471/22.

За таких обставин, враховуючи наведене вище, з огляду на те, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено обставини відсутності заборгованості Акціонерного товариства «Одесагаз» перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор ГТС України" за договором транспортування природного газу від 31.01.2020 № на підставі акту врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць вересень 2021 року від 30.09.2021 №09-2021-, строк плати якого настав, а в матеріалах справи відсутні інші докази, які б підтверджували наявність на 04.12.2023 грошових зобов`язань позивача перед відповідачем за договором транспортування природного газу від 31.01.2020 № на підставі акту врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць вересень 2021 року від 30.09.2021 № 09-2021- в сумі 37 090 094,85 грн, строк виконання яких настав, у суду відсутні підстави вважати зобов`язання, яке є предметом спору у розглядуваній справі, припиненим шляхом зарахування на підставі ст.601 Цивільного кодексу України. Означене фактично виключає наявність підстав для закриття провадження у справі в частині стягнення додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу за договором транспортування природного газу № від 31.01.2020 в розмірі 729 574,34 грн, вимогу щодо чого було заявлено у відзиві.

Означені висновки суду також враховують зміст постанови від 22.01.2021 у справі № 910/11116/19, в якій об`єднана палата Касаційного господарського суду Верховного Суду вказала, що заява сторони щодо спірності вимог, які були погашені (припинені) зарахуванням, або щодо незгоди з проведеним зарахуванням з інших підстав, має бути аргументована, підтверджена доказами і перевіряється судом, оскільки фактично заперечення проти зарахування, які висловлені позивачем, підтвердужуються судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Отже, з огляду на вказані вище обставини у сукупності, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог Акціонерного товариства «Одесагаз» до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор ГТС України" в частині стягнення додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу за договором транспортування природного газу № від 31.01.2020 в розмірі 729 574,34 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення пені в сумі 83 533,64 грн та 3% річних в розмірі 6027,99 грн.

За частиною першою статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.12.2019 по справі №904/4156/18 (12-117гс19) зазначила, що за наведеними вище положеннями Господарського кодексу України господарське правопорушення може полягати як у порушенні нормативно встановлених правил здійснення господарської діяльності, так і у порушенні договірних зобов`язань. Господарсько-правова відповідальність за порушення договірних зобов`язань також поділяється на встановлену законом і договірну. Необхідною умовою застосування такої відповідальності є визначення у законі чи у договорі управненої та зобов`язаної сторони, виду правопорушення, за вчинення якого застосовується відповідальність, штрафні санкції і конкретний їх розмір.

Нормативно-правове забезпечення сфери господарювання є однією з форм здійснення державою регулювання господарської діяльності. Водночас за змістом статті 1 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» державна регуляторна політика у сфері господарської діяльності є спрямованою, зокрема, на зменшення втручання держави у діяльність суб`єктів господарювання та усунення перешкод для розвитку господарської діяльності, та здійснюється в межах, у порядку та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Так, за пунктом 22 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються засади цивільно-правової відповідальності; діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них.

Таким чином, тлумачення умов укладеного сторонами справи договору щодо підстав застосування відповідальності за порушення відповідачем грошового зобов`язання має здійснюватися у системному взаємозв`язку з положеннями чинного законодавства, які регулюють загальні засади та умови настання такої відповідальності у господарських правовідносинах.

Стаття 231 Господарського кодексу України регулює розмір штрафних санкцій таким чином: «Законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

У разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Законом може бути визначений розмір штрафних санкцій також за інші порушення окремих видів господарських зобов`язань, зазначених у частині другій цієї статті.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У разі недосягнення згоди між сторонами щодо встановлення та розміру штрафних санкцій за порушення зобов`язання спір може бути вирішений в судовому порядку за заявою заінтересованої сторони відповідно до вимог цього Кодексу.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Розмір штрафних санкцій, що застосовуються у внутрішньогосподарських відносинах за порушення зобов`язань, визначається відповідним суб`єктом господарювання - господарською організацією».

З аналізу положень статті 231 Господарського кодексу України вбачається, що нею передбачено можливість законодавчого встановлення щодо окремих видів зобов`язань штрафних санкцій, що мають імперативний характер (тобто, їх розмір не може бути змінений за згодою сторін та не залежить від їх волевиявлення), а також можливість законодавчого встановлення щодо окремих видів зобов`язань штрафних санкцій, розмір яких може бути змінений сторонами за умовами договору.

Так, частина друга статті 231 Господарського кодексу України визначає уніфікований розмір штрафних санкцій за певні види правопорушень (порушення вимог щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг), порушення строків виконання негрошового зобов`язання) у господарському зобов`язанні, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, якщо інше не передбачено законом або договором. Частина третя цієї статті передбачає можливість законодавчого встановлення розміру штрафних санкцій і за інші види правопорушень у окремих видах господарських зобов`язань, перелічених у частині другій статті 231 ГК України.

Частиною четвертою статті 231 Господарського кодексу України законодавець передбачає застосування штрафних санкцій, у разі якщо їх розмір законом не визначено, у розмірі, визначеному умовами господарського договору, а також надає сторонам право встановлювати різні способи визначення штрафних санкцій, - у відсотковому відношенні до суми зобов`язання (виконаної чи невиконаної його частини) або у певній визначеній грошовій сумі, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Положення частини шостої статті 231 Господарського кодексу України регулюють виключно правовідносини сторін щодо їх відповідальності за невиконання грошових зобов`язань, передбачаючи їх встановлення у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. На відміну від, наприклад, частини другої статті 231 Господарського кодексу України, у частині шостій цієї статті не вказано про застосування штрафної санкції у певному розмірі, а йдеться про спосіб її визначення.

Разом з тим за частиною другою статті 343 Господарського кодексу України, як спеціальною нормою, яка регулює відповідальність за порушення строків розрахунків, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Також за статтями 1 та 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування пені у відповідному відсотковому розмірі від суми простроченого платежу на підставі спеціального нормативного акта, який регулює відповідні правовідносини, передбачено, зокрема, частиною першою статті 1 Закону України «Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій», частинами чотирнадцятою-шістнадцятою статті 14 Закону України «Про державний матеріальний резерв», частиною другою статті 36 Закону України «Про телекомунікації».

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за змістом наведених вище положень законодавства розмір пені за порушення грошових зобов`язань встановлюється в договорі за згодою сторін. У тому випадку, коли правочин не містить в собі умов щодо розміру та бази нарахування пені, або містить умову про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, сума пені може бути стягнута лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Наразі, суд зазначає, що умовами договору № від 31.01.2020 не передбачено такого заходу відповідальності як стягнення пені з оператора за порушення строків внесення додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу за договором транспортування природного газу № від 31.01.2020 в розмірі 729 574,34 грн, а отже, підстави для задоволення позовних вимог Акціонерного товариства «Одесагаз» до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор ГТС України" в частині стягнення пені відсутні.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 Цивільного кодексу України ) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3 % річних від простроченої суми.

У кредитора згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України є право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат та 3 % річних за період прострочення в оплаті основного боргу.

З огляду на порушення відповідачем своїх грошових зобов`язань з внесення додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу за договором транспортування природного газу № від 31.01.2020 позивачем було нараховано та заявлено до стягнення 3% річних на суму 6027,99 грн.

Після здійснення перевірки наведеного позивачем розрахунку, суд дійшов висновку, що останній є арифметично вірним, а позовні вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню.

Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.5 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVIN OTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того,

вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від

27 вересня 2001 року).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019, від 05.03.2020 Верховного Суду по справах №910/13407/17, №915/370/16 та №916/3545/15.

З огляду на вищевикладене, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду щодо часткового задоволення позовних вимог.

Згідно приписів ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторін пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Акціонерного товариства «Одесагаз» до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор ГТС України" про стягнення додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу за договором транспортування природного газу № від 31.01.2020 в розмірі 729 574,34 грн, пені в сумі 83 533,64 грн та 3% річних в розмірі 6027,99 грн - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор ГТС України" (03065, м.Київ, вул.Любомира Гузара, 44, ) на користь Акціонерного товариства «Одесагаз» (65003, Одеська область, місто Одеса, вулиця Одарія, будинок 1, ) додаткову плату за недотримання параметрів якості природного газу в розмірі 729 574,34 грн, 3% річних в розмірі 6027,99 грн та судовий збір в сумі 8827,24 грн.

3. Відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення пені на суму 83 533,64 грн.

4. Судовий збір в сумі 1002,40 грн залишити за позивачем.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 07.02.2024.

Суддя В.В. Князьков