ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

"13" лютого 2024 р. Справа № 906/520/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Бучинська Г.Б.

судді Василишин А.Р.

судді Маціщук А.В.

розглянувши апеляційну скаргу Житомирської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Житомирської області від 30 листопада 2023 року у справі №906/520/23 (повний текст складено 08 грудня 2023 року, суддя Тимошенко О.М.)

за позовом Заступник керівника Житомирської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Житомирської міської ради

до Фізичної особи-підприємця Фисюк-Головко Ольги Анатоліївни

про скасування державної реєстрації прав, знесення самочинного будівництва та зобов`язання звільнити земельну ділянку,

за зустрічним позовом Фізичної особи-підприємця Фисюк-Головко Ольги Анатоліївни

до Житомирської міської ради

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 30 листопада 2023 року у справі №906/520/23 частково задоволено первісний позов Заступника керівника Житомирської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Житомирської міської ради до фізичної особи-підприємця Фисюк-Головко Ольги Анатоліївни про скасування державної реєстрації прав, знесення самочинного будівництва та зобов`язання звільнити земельну ділянку.

Скасовано державну реєстрацію прав власності ОСОБА_2 на будівлю кафе з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 101 (номер запису про право власності 43453194).

Відмовлено в задоволені первісного позову в частині вимоги про звільнення земельної ділянки шляхом знесення самочинного будівництва.

Зустрічний позов фізичної особи-підприємця Фисюк-Головко Ольги Анатоліївни до Житомирської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання права власності задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) право власності на нерухоме майно - будівлю кафе, загальною площею 136,9 кв.м., яке знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

Скасовано заходи забезпечення позову, які вжиті ухвалою Господарського суду Житомирської області від 24.04.2023 у справі №906/520/23 щодо накладення арешту на будівлю кафе по вул. Чуднівська, 109-а в м.Житомирі

Не погоджуючись частково з рішенням Господарського суду Житомирської області від 30 листопада 2023 року у справі №906/520/23 Заступник керівника Житомирської обласної прокуратури подала апеляційну скаргу на зазначене судове рішення, у якій просить поновити строк для подання апеляційної скарги, скасувати рішення Господарського суду Житомирської області від 30 листопада 2023 року у справі №906/520/23 в частині задоволення зустрічного позову та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в позові відмовити.

Листом №906/520/23/117/24 від 05 січня 2024 року матеріали справи витребувано з Господарського суду Житомирської області.

19 січня 2024 року до апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №906/520/23.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26 січня 2024 року у справі №906/520/23 залишено без руху апеляційну скаргу Житомирської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Житомирської області від 30 листопада 2023 року у справі №906/520/23. Запропоновано скаржнику усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали та надати належні докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 65229,70 грн. Роз`яснено апелянту, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

06 лютого 2024 року від Житомирської обласної прокуратури надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано платіжну інструкцію №151 від 01 лютого 2024 року про сплату 5126,40 грн. судового збору. Прокурор вважає, що фізичною особою-підприємцем Фисюк-Головко О.А. при поданні зустрічного позову невірно визначено його ціну. На переконання апелянта, додана до матеріалів справи довідка про оціночну вартість об`єкта нерухомості з єдиної бази даних звітів про оцінку Фонду державного майна України не може вважатись належним підтвердженням ціни позову, оскільки відповідні довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості застосовуються виключно в цілях оподаткування під час операцій з нерухомим майном. Крім того, фізична особа-підприємець Фисюк-Головко О.А. не є власником об`єкта щодо якого здійснено оцінку. Водночас, у матеріалах справи наявний документ, який підтверджує дійсну вартість спірного майна - будівлі кафе, загальною площею 136,9 кв.м, яке знаходиться за адресою м.Житомир, вул. Чуднівська, 109а - Декларація про готовність об`єкта до експлуатації від 10 серпня 2015 року №ЖТ05. Згідно вказаної декларації, кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією становила 227840 грн.

Суд апеляційної інстанції констатує, що стаття 162 ГПК України містить положення, за яким у позовній заяві має зазначатися ціна позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються або оспорюються.

За приписами пункту 2 частини 1 статті 163 ГПК України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову.

Відповідно до частини 2 статті 163 Господарського процесуального кодексу України, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при розгляді справи.

Отже, існує дві умови за яких розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при розгляді справи:

1) якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо;

2) якщо на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо.

Як вбачається із матеріалів справи, у зустрічній позовній заяві (нова редакція), яка надійшла до Господарського суду Житомирської області 19 вересня 2023 року, фізична особа-підприємець Фисюк-Головко О.А. зазначила ціну позову "2 899 098,06 грн". До такої заяви додано довідку про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 19 вересня 2023 року, яка є додатком 2 до Порядку ведення єдиної бази даних звітів про оцінку (унікальний реєстраційний номер 201-06622116). В даній довідці зазначено, що оціночна вартість об`єкта оцінки становить 2899098,06 грн. /т.1, а.с.240-242/.

Таким чином, вартість майна зазначена у довідці про оціночну вартість визначена позивачем за зустрічним позовом станом на момент пред`явлення такого позову та відповідає дійсній його вартості.

В якості доказу вартості майна суду можуть бути надані договори купівлі-продажу цього майна, звіт про оцінку майна, витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно, довідки про ринкову вартість майна в даній місцевості.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 03 травня 2023 року у справі №916/1457/19, від 29 січня 2024 року у справі №914/2736/21, від 05 лютого 2024 року у справі №916/2432/21

Колегія суддів не бере до уваги посилання прокурора на визначення ціни позову виходячи із кошторисної вартості будівництва (227840 грн.), яка зазначена у Декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 10 серпня 2015 року №ЖТ05, оскільки така вартість визначена станом на 2015 рік, а не на момент пред`явлення позову. Крім того, прокурор чітко посилається на "кошторисну вартість", в той час як при визначені ціни позову враховується дійсна, ринкова вартість нерухомого майна.

Вказана декларація не визнається колегією суддів таким доказом, який підтверджує дійсну (ринкову) вартість майна в розумінні положень статті 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". Дана декларація не спростовує дійсну (ринкову) вартість спірного майна.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2023 року у справі №904/3491/22.

Із урахуванням вищезазначеного, суд апеляційної інстанції констатує, що незгода прокурора стосовно визначення вартості майна на підставі належних доказів, які передбачені статтею 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" не може бути підставою для застосування приписів частини 2 статті 163 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, прокурор, не погодившись із вартістю майна та сумою судового збору, яка була визначена судом в ухвалі Північно-західного апеляційного господарського суду від 26 січня 2024 року у справі №906/520/23 не позбавлений права звернутися у встановлені строки із касаційною скаргою на дану ухвалу в частині визначення розміру судового збору.

В той же час, як зазначалось раніше, ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26 січня 2024 року у справі №906/520/23 залишено без руху апеляційну скаргу Житомирської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Житомирської області від 30 листопада 2023 року у справі №906/520/23 та запропоновано скаржнику усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали та надати належні докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 65229,70 грн.

06 лютого 2024 року від Житомирської обласної прокуратури надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано платіжну інструкцію №151 від 01 лютого 2024 року про сплату 5126,40 грн. судового збору.

Тобто, вимоги ухвали від 26 січня 2024 року у даній справі не виконано, не усунуто недоліків поданої апеляційної скарги у повному обсязі.

Відповідно до частини 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Згідно з частиною 4 статтею 174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Беручи до уваги, що недоліки апеляційної скарги не було усунуто, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційна скарга Житомирської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Житомирської області від 30 листопада 2023 року у справі №906/520/23 не відповідає вимогам статті 258 Господарського процесуального кодексу України, а тому вважається неподаною та підлягає поверненню.

Згідно частини 8 статті 260 Господарського процесуального кодексу України, копія ухвали про повернення апеляційної скарги надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 242 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про повернення апеляційної скарги разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія апеляційної скарги залишається в суді апеляційної інстанції.

Суд звертає увагу прокурора, що згідно положень частини 8 статті 174 Господарського процесуального кодексу України скаржник має право повторно звернутись з апеляційною скаргою після усунення недоліків.

Керуючись статтями 174, 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути без розгляду апеляційну скаргу Житомирської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Житомирської області від 30 листопада 2023 року у справі №906/520/23.

Копію ухвали надіслати учасникам справи №906/520/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Маціщук А.В.