ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2024 Справа № 914/2419/23

Суддя Господарського суду Львівської області Король М.Р., за участі секретаря судового засідання Щерби О.Б., розглянувши справу

за позовом: Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про: стягнення 523 023,88 грн.,

представники:

позивача: не з`явився

відповідача: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

09.08.2023р. на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 523 023,88 грн.

14.08.2023р. Господарський суд Львівської області постановив ухвалу, якою, ухвалив: вищевказану позовну заяву залишити без руху; надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, зазначених у мотивувальній частині цієї ухвали, а саме: 10 днів з дня вручення цієї ухвали про залишення позовної заяви без руху.

23.08.2023р. на електронну адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, яку зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№20472/23.

24.08.2023р. Господарський суд Львівської області постановив ухвалу, якою, зокрема, ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження; судове засідання призначити на 20.09.2023р.; викликати представників сторін у судове засідання; явку представників учасників справи у судове засідання визнано обов`язковою.

Рух справи викладено в ухвалах суду та протоколах судових засідань.

04.10.2023р. на електронну адресу суду позивачем подано клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№24081/23).

02.01.2024р. через систему «Електронний суд» позивачем подано клопотання про долучення до матеріалів справи розрахунку заборгованості станом на 29.12.2023р. (вх.№138/24).

16.01.2024р. через систему «Електронний суд» позивачем подано клопотання про долучення до матеріалів справи розрахунку заборгованості станом на 11.01.2024р. (вх.№1517/24).

25.01.2024р. через систему «Електронний суд» позивачем подано клопотання про долучення до матеріалів справи виписки по рахунку ФОП ОСОБА_1 станом на 11.01.2024р. (вх.№2448/24).

31.01.2024р. на електронну адресу суду позивачем подано клопотання про долучення до матеріалів справи виписки по рахунку ФОП ОСОБА_1 станом на 11.01.2024р. (вх.№2907/24).

Суть спору та правова позиція учасників справи.

Позов обґрунтовано порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором №-КД-1 від 19.03.2021р. щодо своєчасної сплати кредиту та процентів, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка є предметом стягнення за позовом.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, доказів на обґрунтування своєї правової позиції у справі не надав, однак в судовому засіданні позовні вимоги не заперечив, повідомив про часткове погашення заборгованості.

За результатами дослідження наданих позивачем доказів та матеріалів справи, суд встановив наступне:

19.03.2021р. Акціонерним товариством Комерційним банком «ПРИВАТБАНК» (надалі банк, позивач) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №-КД-1 (далі кредитний договір), у якому погоджено у пунктах А.1 А.4 вид кредиту невідновлювальна кредитна лінія, ліміт цього договору 1 000000,00 грн. на поповнення обігових коштів, термін повернення кредиту 01.03.2023р., рахунки для обслуговування кредиту.

Відповідно до п.1.1 кредитного договору, банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді згідно з п. А.1 цього договору з лімітом та на цілі, зазначені у п. А.2 цього договору, не пізніше 5 днів з моменту, зазначеного у другому абзаці п.2.1.2 цього договору, в обмін на зобов`язання позичальника щодо повернення кредиту, сплати процентів, винагороди, в обумовлені цим договором терміни.

КУБ під заставу (далі кредит) надається банком для здійснення позичальником платежів, пов`язаних з його господарською діяльністю, шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника з подальшим перерахуванням на адресу одержувача.

Згідно з п.4.1 кредитного договору, за користування кредитом у період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно з п. п. 1.2, 2.2.3, 2.2.16, 2.3.2, 2.4.1 цього договору позичальник сплачує проценти у розмірі, зазначеному у п. п. А.6, А.6.1 цього договору. У випадку встановлення банком у порядку, передбаченому п. 2.3.12 цього договору, зменшеної процентної ставки, умови цього пункту вважаються скасованими з дати встановлення зменшеної процентної ставки.

Пунктом А.6 кредитного договору встановлено, що за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 14,33% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

За умовами п.А.6.1 кредитного договору, у випадку невиконання та/або неналежного виконання позичальником зобов`язань, передбачених п.2.2.13 цього договору, банк за користування кредитом встановлює позичальнику проценти у розмірі 19,33% річних. При цьому, банк направляє позичальнику письмове повідомлення із зазначенням підстави порушення зобов`язань, передбачених п.2.2.13 цього договору та дати початку нарахування підвищених процентів, без внесення змін до цього договору. За умови відновлення виконання позичальником зобов`язань, передбачених п. 2.2.13 цього договору, позичальник за користування кредитом сплачує проценти у розмірі, зазначеному в п. А.6 цього договору. При цьому, банк направляє письмове повідомлення позичальнику із зазначенням процентної ставки у розмірі, зазначеному в п. А.6 цього договору та дати початку її нарахування.

Відповідно до п.А.7 кредитного договору, у випадку порушення позичальником грошового зобов`язання по сплаті кредиту, позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 28,66% річних від суми простроченої заборгованості за кредитом.

Згідно з п.А.8 кредитного договору, проценти, встановлені п.п. А.6, А.6.1 договору, нараховуються та сплачуються щомісячно, датою сплати процентів є 1-е число кожного поточного місяця, починаючи з дати підписання цього договору, якщо інше не передбачене п. 7.3 цього договору. У випадку несплати процентів, вони вважаються простроченими (крім випадків розірвання цього договору згідно з п.2.3.2 цього договору). Платежі по кредиту сплачуються відповідно до графіку, який є невід`ємною частиною договору.

Пунктом 4.8 кредитного договору встановлено, що нарахування процентів та комісій здійснюється на дату сплати процентів, при цьому проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з 360 днів на рік, а також комісія та пеня розраховуються, виходячи з 360 днів на рік. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування процентів не враховується.

19.03.2021р. сторони уклали додаткову угоду №1 до кредитного договору, якою узгодили, що протягом строку кредиту, зазначеного в п.А.3 договору, за умови належного виконання позичальником положень Порядку, програми фінансової державної підтримки суб`єктів малого та середнього підприємництва (далі Програма) та умов цієї додаткової угоди, позичальник має право на отримання фінансової державної підтримки.

Згідно з п.2.7 додаткової угоди №1 від 19.03.2021р. до кредитного договору, погашення кредиту (тіла) позичальник здійснює рівними частинами у строки і розмірах, що зазначені в додатку 1 (графік погашення кредиту), що є невід`ємною частиною цієї додаткової угоди.

У додатку №1 до додаткової угоди №1 від 19.03.2023р. до кредитного договору, сторони погодили графік платежів на період з 01.04.2021р. по 01.03.2023р. по 43 478,26 грн. щомісячно на перше число відповідного місяця графіку, всього 1 000 000,00 грн.

31.12.2020р. Міністром фінансів України, який діє від імені держави за дорученням Кабінету Міністрів України (далі гарант) та позивачем (далі бенефіціар) укладено договір про надання державної гарантії на портфельній основі №13010-05/269 для забезпечення співпраці сторін, пов`язаної з наданням державної підтримки суб`єктам мікропідприємництва та середнього підприємництва у вигляді державних гарантій на портфельній основі на підставі Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік», на виконання Порядку надання державних гарантій на портфельній основі у 2020 році, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.11.2020р. №1151.

Відповідно до п.2.1 договору про надання державної гарантії, гарант на умовах цього договору та в межах ліміту гарантії надає на користь бенефіціара безвідкличну гарантію з метою гарантування виконання принципалами частини своїх грошових зобов`язань перед бенефіціаром за кредитними договорами, включеними до портфеля.

Даним договором визначено, що принципал суб`єкт господарювання, якому надано кредит, включений до портфеля.

Портфель сукупність усіх кредитів, зобов`язання за якими частково забезпечені гарантією.

За умовами п.п. 2.5, 2.6 договору про надання державної гарантії ставка індивідуальної гарантії визначається на власний розсуд бенефіціара для кожного окремого кредиту та не може перевищувати 70% за кожним окремим кредитом. Ставка гарантії на портфельній основі в будь-який момент не може перевищувати 50%.

Згідно з п.5.1 договору про надання державної гарантії, у разі настання гарантійного випадку бенефіціар направляє гаранту вимогу, а агенту копію вимоги разом з інформацією щодо сум, що належать до сплати гарантом, та підтверджувальними документами (лист із зазначенням переліку кредитів, за якими виникла прострочена заборгованість), не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем, у якому виник гарантійний випадок.

За умовами п.5.3 договору про надання державної гарантії, бенефіціар зобов`язаний протягом двох банківських днів з дати направлення відповідної вимоги гаранту письмово повідомити принципалів за кредитами, включеними до вимоги, про направлення відповідної вимоги гаранту.

Відповідно до п.5.5 договору про надання державної гарантії, гарант на підставі вимог, отриманих від бенефіціара, з урахуванням інформації агента щодо перевірки вимог, сплачує на рахунок бенефіціара суму сплати за гарантією згідно з вимогою раз на місць (але не пізніше 30 календарних днів після отримання відповідної вимоги).

З матеріалів справи слідує, що на виконання кредитного договору банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 1 000 000,00 грн., що підтверджується копіями виписки по рахунку позичальника та платіжним дорученням №DICO2BO2RW від 22.03.2021р.

Відповідач порушив свої зобов`язання за кредитним договором, припинив здійснювати щомісячні платежі, які передбачені графіком платежів, проти вказаного відповідач не заперечив.

У зв`язку з наявністю простроченої заборгованості за кредитним договором, банк надіслав позичальнику 02.09.2022р. повідомлення про розірвання договору та вимагав сплатити заборгованість до 30.09.2022р. в повному розмірі.

02.11.2022р. банк надіслав гаранту та агенту вимогу сплату коштів за гарантією №10.1 в розмірі 252 821,53 грн. на рахунок банку.

06.12.2022р. кредит погашено в сумі 252 821,53 грн. за рахунок коштів державної гарантії.

Таким чином, з урахуванням гарантійних виплат гаранта та частковим погашенням заборгованості відповідачем, залишок несплаченого кредиту на користь банку, станом на 06.01.2023р., склала 275 346,45 грн., з яких: 247 677,42 грн.-заборгованість за тілом кредиту та 27 669,03 грн. заборгованість за процентами, а сума сплаченого кредиту в розмірі 236111,11 грн. Заборгованість відповідача перед державним бюджетом склала 247 677,43 грн.

13.02.2023р. банк надіслав позичальнику повідомлення про надсилання вимоги гаранту.

За період користування кредитом банком нараховано проценти за користування кредитом, залишок заборгованості за якими, на момент подання позову, склав 27 669,03 грн.

Після відкриття провадження у даній справі, відповідачем було частково сплачено заборгованість за кредитом в загальній сумі 100 000,00 грн., що підтверджується наданими позивачем та долученими до матеріалів справи копіями виписки по рахунку позичальника.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Причиною виникнення спору є неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору в частині повного та своєчасного повернення кредитних коштів.

Встановлені судом обставини погодження сторонами умов кредитного договору та отримання відповідачем кредитних коштів свідчать, що між сторонами виникли кредитні правовідносини.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (стаття 1054 Цивільного кодексу України).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Як вже було зазначено вище, після відкриття провадження у даній справі, відповідачем було частково сплачено заборгованість за кредитом в сумі 100 000,00 грн., що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями виписки по рахунку позичальника.

Доказів виконання зобов`язання щодо здійснення розрахунків в загальній сумі 423 023,88 грн. відповідач на момент розгляду спору не надав.

При викладених обставинах вимоги позивача щодо стягнення зазначеної вище суми основного боргу слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

До того ж, слід зазначити про те, що позивач надав до суду докази часткової сплати суми основного боргу в розмірі 100 000,00 грн. після звернення позивачем з позовом до суду.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, факт погашення відповідачем суми основного боргу після звернення позивача з позовом до суду, є підставою для закриття провадження у відповідній частині вимог, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

При викладених обставинах, провадження у справі щодо вимог про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 100 000,00 грн. підлягає закриттю.

Виходячи з умов пп. «б» п. 2.3.2, п.п. 4.1, 4.3 кредитного договору, проценти сплачуються за фактичний термін користування кредитом по дату фактичного погашення кредиту.

За приписами ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч.3 ст. 74 ГПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Позивачем надані докази в підтвердження наявності заборгованості відповідача за кредитним договором, а саме: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 197 677,42 грн., 27669,03 грн заборгованість за процентами, заборгованість в порядку регресу за сплаченою гарантією у розмірі 197 677,43 грн, а разом 423 023,88 грн.

Відповідачем не надано доказів сплати заборгованості в заявленому розмірі. Заперечень щодо розрахунку заборгованості не подано.

Пунктом 6.2 договору про надання державної гарантії встановлено, що з метою реалізації зворотної вимоги (регресу) гаранта до принципала та на виконання статті 61 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» та вимог, передбачених пунктами 6.1 та 6.3 цього договору, бенефіціар, виступаючи на підставі Порядку та цього договору, зобов`язується:

-застосовувати інструменти врегулювання заборгованості (в тому числі, але не виключно, за рахунок реалізації предмета забезпечення) за проблемним кредитом з метою погашення простроченої заборгованості перед бюджетом та зобов`язань позичальника зі сплати пені, нарахованої відповідно до пункту 6.8 цього договору за таким проблемним кредитом;

-застосувати заходи щодо стягнення суми, сплаченої гарантом, з усіма процесуальними правами, що надаються позивачу (за винятком права: підпису заяви про повну або часткову відмову від заяви про порушення (відкриття) провадження у справі про банкрутство, підпису заяви про відмову від заяви з грошовими вимогами до боржника; підпису заяви про повне або часткове визнання позову, повну або часткову відмову від позову, про зменшення розміру позовних вимог), в судах, а також органах нотаріату, органах державної виконавчої служби, з приватними виконавцями, арбітражними керуючими, адвокатами.

Згідно з п.6.3 договору про надання державної гарантії, кошти, отримані внаслідок застосування інструментів врегулювання заборгованості (в тому числі, але не виключно, за рахунок реалізації предмета забезпечення) за проблемним кредитом, перераховуються на рахунок гаранта в сумі, пропорційній ставці індивідуальної гарантії за таким проблемним кредитом (але не більше загальної суми всіх ССГ, яка була сплачена за таким проблемним кредитом, та пені, нарахованої відповідно до пункту 6.8 цього договору), та зараховуються гарантом насамперед у рахунок погашення простроченої заборгованості перед бюджетом, у зв`язку з чим бенефіціар робить відповідний бухгалтерський запис та зменшує заборгованість принципала перед державним бюджетом.

З викладеного слідує, що за договором про надання державної гарантії, гарант надав позивачу право здійснювати стягнення з позичальника на свою користь. Стягнуті суми в подальшому перераховуються у погодженому порядку на рахунок гаранта. Позичальник, у свою чергу, у п. 2.13 додаткової угоди №1 від 19.03.2021р. до кредитного договору визнав та підтвердив, що банк має всі повноваження стягувати з нього прострочену перед державою заборгованість та застосовувати інші інструменти врегулювання заборгованості.

За умовами п.2.16 додаткової угоди №1 від 19.03.2021р. до кредитного договору, витрати, пов`язані зі стягненням простроченої заборгованості перед бюджетом, зокрема судовий збір, послуги нотаріуса, суб`єкта оціночної діяльності, інші витрати на проведення незалежної оцінки предмета забезпечення, здійснюються за рахунок позичальника. Такі витрати, що були понесені банком, стягуються на їх відшкодування банком насамперед при отриманні коштів під час застосування інструментів врегулювання заборгованості (в тому числі, але не виключно, за рахунок реалізації предмета забезпечення) за проблемним кредитом до пропорційного розподілу цих коштів між банком та гарантом відповідно до договору гарантії.

Таким чином, позивач правомірно пред`явив до відповідача вимоги про стягнення з відповідача простроченої заборгованості за кредитним договором на свою користь, у тому числі заборгованість у порядку регресу за сплаченою гарантією.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи зазначене, суд визнав обґрунтованими позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості, яка виникла за кредитним договором, а саме:

заборгованість за тілом кредиту у розмірі 197 677,42 грн., 27 669,03 грн заборгованість за процентами, заборгованість в порядку регресу за сплаченою гарантією у розмірі 197 677,43 грн, а разом 423 023,88 грн.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне:

Сплачена позивачем сума судового збору за подання до суду позовної заяви підтверджується платіжним дорученням №ZZ429B1QF5 від 19.01.2023р. на суму 4 130,20 грн. та платіжним дорученням №ZZ424B1QVZ від 14.02.2023р. на суму 3 715,16 грн.

Згідно п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення частково, тому витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, а саме у розмірі 6 345,36 грн.

В частині суми позову, провадження про стягнення якої підлягає закриттю, позивач вправі звернутись до суду з заявою про повернення сплаченого судового збору в цій частині.

Керуючись ст.ст.13, 73-74, 76-79, 86,129, 236, 238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Провадження у справі в частині стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 100 000,00 грн - закрити.

2.Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (місцезнаходження: Україна, 01001, місто Київ, ВУЛИЦЯ ГРУШЕВСЬКОГО, будинок 1Д; ідентифікаційний код: 14360570) заборгованість, яка виникла за кредитним договором №-КД-1 від 19.03.2021р., а саме заборгованість за тілом кредиту у розмірі 197 677,42 грн., 27 669,03 грн заборгованість за процентами, заборгованість в порядку регресу за сплаченою гарантією у розмірі 197 677,43 грн, а разом 423 023,88 грн. та 6 345,36 грн. судового збору.

3.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Враховуючи перебування судді Король М.Р. у відпустці в період з 01.02.2024р. по 06.02.2024р. повний текст рішення складено 07.02.2024 р.

Суддя Король М.Р.