ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"07" лютого 2024 р. Справа № 924/175/24

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заверухи С.В., розглянувши матеріали заяви від 05.02.2024р. про забезпечення позову у справі № 924/175/24

за позовом ОСОБА_1 , смт. Чемерівці Кам`янець-Подільського району Хмельницької області

до Чемеровецької селищної ради, смт. Чемерівці Кам`янець-Подільського району Хмельницької області

про визнання незаконним та скасування рішення; зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

06.02.2024р. на адресу господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Чемеровецької селищної ради про визнання незаконним та скасування рішення; зобов`язання вчинити дії.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.02.2024р. вказану позовну заяву передано для розгляду судді Заверусі С.В.

Окрім того, 06.02.2024р. ОСОБА_1 подано до суду заяву про забезпечення позову, у якій заявник просить суд заборонити Чемеровецькій селищній раді Кам`янець-Подільського району Хмельницької області вчиняти будь-які дії чи приймати будь-які рішення щодо розпорядження земельною ділянкою сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення фермерського господарства (01.02) з кадастровим номером :03:001:0002, площею 6 га, яка розташована за межами населених пунктів Чемеровецької селищної ради Чемеровецького району Хмельницької області до завершення розгляду зазначеної справи в господарському суді Хмельницької області.

Обґрунтовуючи подану заяву, заявник зазначає, що, на його думку, йому протиправно відмовлено в поновленні дії договору оренди земельної ділянки шляхом укладення договору її оренди на новий строк відповідно до ст. 33 Закону України "Про оренду землі", а право оренди позивача на спірну земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.01.2027р. на 7 років, а тому після вказаної дати існує реальна загроза відчуження відповідачем права оренди спірної земельної ділянки іншим особам, або укладення договору оренди з іншими особами.

Статтею 129 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

11.07.2018р. Верховний суд України, розглядаючи справу № 509/5216/13-ц, зазначив, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Порядок забезпечення позову врегульовано положеннями глави 10 розділу І ГПК України.

Відповідно до частини 1 статті 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Положеннями ст. 136 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується можливість виконання судового рішення.

При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При цьому, під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позовних вимог не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті.

Отже, у розумінні зазначених положень обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Таку правову позицію наведено Верховним Судом у постанові від 14.06.2018р. по справі № 910/361/18.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заявник, посилаючись на те, що Чемеровецька селищна рада має намір передати у користування земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0002 іншим особам або ж укладення договору оренди з іншими особами, не надає жодних доказів на підтвердження того, що органом місцевого самоврядування після пред`явлення позову будуть вчинятися будь-які дії щодо передачі в оренду нерухомого майна (земельної ділянки). Крім того, судом зауважується, що зі змісту рішення Чемеровецької селищної ради від 15.06.2023р. № 106-35/2023 також не вбачається наміру відповідача передати спірну земельну ділянку в оренду іншим особам. При цьому, ані матеріали заяви про забезпечення позову, ані матеріали позовної заяви не місять доказів звернення громадян (інших осіб) із заявою (клопотанням) до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України. Доводи наведені заявником в обґрунтування заяви про вжиття заходів забезпечення позову, мають оціночний характер та підлягають з`ясуванню, оцінці та доведенню під час вирішення спору по суті, та однозначно не свідчать, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду або призведуть до порушень прав заявника.

Саме лише посилання заявника, виходячи із власних, нічим не підтверджених припущень (передбачень, прогнозів) на існуючу, на його думку, реальну загрозу, без надання відповідних доказів, не є достатньою підставою для задоволення клопотання про забезпечення позову.

Суд звертає увагу, що жодних інших обґрунтувань необхідності вжиття заходів забезпечення позову, крім описаних вище, які визнаються не обґрунтованими та не підтвердженими, позивачем не наведено. Наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування обраного заходу забезпечення позову, не підтверджено належними та допустимими доказами.

Згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Із поданих матеріалів заяви про вжиття заходів забезпечення позову суд не вважає, що позивачем доведено неможливості ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, без невжиття обраних заходів забезпечення. Суд зазначає, що позивачем не дотримано вимог належності, достовірності та допустимості доказів для підтвердження заявлених вимог про вжиття заходів забезпечення позову.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивачем не підтверджено зазначених ним підстав вжиття заходів забезпечення позову та не доведено, що невжиття обраних заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

За таких обставин, оцінивши доводи заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості, співмірності та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів учасників судового процесу, суд дійшов висновку про відмову у забезпеченні позову.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 77, 136, 137, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 05.02.2024р. про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Суддя С.В. Заверуха

Віддруков. 2 прим. (рек. з пов. про вруч.):

1 - до справи;

2 заявнику ( АДРЕСА_1 ).