ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2024 р. Справа №914/1484/23

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Кравчук Н.М.

суддів Плотніцький Б.Д.

Скрипчук О.С.

секретар судового засідання Михайлишин С.В.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Вір -Тепло (вх. № ЗАГС 01-05/3053/23 від 29.09.2023)

на рішення Господарського суду Львівської області від 29.08.2023 (суддя Запотічняк О.Д. повний текст рішення складено 04.09.2023)

у справі № 914/1484/23

за позовом Акціонерного товариства Укртрансгаз ( надалі АТ «Укртрансгаз»), м.Київ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Вір - Тепло (надалі ТзОВ «Вір-Тепло»), м. Трускавець, Львівська обл.

про стягнення пені та штрафу на загальну суму 5 976 960,00 грн

за участю учасників справи:

від позивача: Васійчук Л.Ф.

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Укртрансгаз звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Вір - Тепло про стягнення пені в розмірі 3 864 960,00 грн та 2 112 000,00 грн. штрафу.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 29.08.2023 позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Вір - Тепло на користь Акціонерного товариства Укртрансгаз 5 976 960,00 грн та 89654,40 грн судового збору.

Приймаючи вищевказане рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що Товариством з обмеженою відповідальністю Вір - Тепло не доведено факту відсутності вини щодо прострочення виконання робіт за договором підряду № від 28.09.2021, відтак, в АТ Укртрансгаз наявні підстави для нарахування штрафних санкцій за прострочку виконання робіт за договором.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ТзОВ Вір - Тепло звернулося до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій зазначає, що судом першої інстанції було порушено норми права, не досліджено всіх обставин справи, не враховано надані ним докази та аргументи, а відтак, винесено незаконне рішення, просить його скасувати, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю. Зокрема, скаржник, покликаючись на п. 6.1. та 6.2 договору вважає, що не повинен нести відповідальності за невиконання умов договору, оскільки у зв`язку із початком військової агресії російської федерації проти України у відповідача настали форс-мажорні обставини, про які останній повідомив позивача довідкою ТПП України. Зазначає, що після початку воєнних дій більшість працівників не вийшло на роботу, а електрогазозварювальник, який безпосередньо повинен був виконувати роботи по договору, був признаний на військову службу. Також апелянт вважає, що стягнення заявленого розміру штрафних санкцій є значним та непосильним тягарем для скаржника, зважаючи на те, що господарська діяльність практично не здійснюється, у штаті підприємства працюють 4 особи, розмір статутного капіталу підприємства становить лише 1000, грн.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.09.2023 справу № 914/1484/23 розподілено до розгляду судді доповідачу Кравчук Н.М., склад колегії сформований з суддів: Кравчук Н.М. головуючий суддя, судді: Скрипчук О.С. та Матущак О.І.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 03.10.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Вір - Тепло на рішення Господарського суду Львівської області від 29.08.2023 у справі № 914/1484/23 залишено без руху.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 20.10.2023 поновлено строк для подання апеляційної скарги. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Вір - Тепло на рішення Господарського суду Львівської області від 29.08.2023 у справі № 914/1484/23. Розгляд справи призначено на 21.11.2023.

21.11.2023 в судовому засіданні розгляд справи відкладено на 09.01.2024.

У з`вязку із тимчасовою непрацездатністю судді-члена колегії Матущака О.І. в період з 03.01.2024 по 10.01.2024 проведено повторний автоматизований розподіл справи №914/1484/23.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.01.2024 новий склад колегії для розгляду справи № 914/1484/23 сформовано з суддів: головуючий суддя- Кравчук Н.М., судді- Скрипчук О.С. та Плотніцький Б.Д.

09.01.2023 в судовому засіданні розгляд справи відкладено на 30.01.2023.

В судовому засіданні представник позивача заперечила проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу. Зокрема, зазначила, що договором визначені конкретні строки, протягом яких підрядник повинен був повідомити замовника про настання обставин непереборної сили з моменту їх виникнення та надати документи, які можуть підтверджувати виникнення таких обставин. Звертає увагу, що об?єкт , на якому частково виконувалися роботи по договору підряду та місцезнаходження підрядника, знаходяться у Львівській області, в якій не відбувалося відкритих (прямих) бойових дій та інших обставин, які перешкоджали вчасно виконати роботи за договором. Вважає посилання відповідача на скрутний фінансовий стан недоречним, оскільки всі суб?єкти господарської діяльності в період дії військового стану знаходяться в скрутному фінансовому становищі, в тому числі і товариство позивача. АТ «Укртрансгаз» є підприємством, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави, яке здійснює забезпечення населення та промислових підприємств України природним газом. Відтак, зазначає, що використання результатів, отриманих за договором з відповідачем для Укртрансгазу не становить комерційний інтерес, а спрямоване на виконання покладених на нього обов`язків забезпечення сталої роботи підземного сховища України в частині зберігання природного газу.

Рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін.

Апелянт участі уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечив.

Суд апеляційної інстанції у відповідності до ст. 269 ГПК України переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Вивчивши апеляційну скаргу, встановивши обставини справи, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, заслухавши учасника справи, Західний апеляційний господарський суд встановив таке.

28.09.2021між АТ «Укртрансгаз» (Замовник) та ТзОВ «ВІР-Тепло» (Підрядник) укладено договір підряду (капітальне будівництво) № відповідно до умов якого підрядник зобов`язується на свій ризик виконати в повному обсязі на умовах цього договору відповідно до проектно кошторисної документації роботи за об`єктом «Реконструкція системи теплопостачання адміністративного корпусу по вул. Сколівська, 3 Стрийського виробничого управління підземного зберігання газу» (Будівельні роботи та поточний ремонт) (45000000-7), а Замовник - прийняти та оплатити такі роботи відповідно до умов цього Договору. Склад, обсяг робіт, етапність, характеристики та технічні вимоги до виконання таких робіт, визначаються відповідно до вимог затвердженої замовником Проектно - кошторисної документації (п. 1.1., 1.2. договору).

Загальна вартість виконуваних робіт за цим договором згідно із договірною ціною становить 21 120 000,00 грн., в тому числі ПДВ 20% 3 520 000,00 грн (п. 3.1. договору).

Пунктом 4.1., 4.4. договору передбачено, що Підрядник зобов?язується виконати роботи протягом 180 днів з дати отримання від Замовника письмового розпорядження (дозволу) на початок виконання робіт та виконати роботи з обов?язковим дотриманням погодженого із Замовником Графіку виконання робіт. Місце виконання робіт Львівська область, м. Стрий, вул. Сколівська, 3 .

Передбачені цим договором роботи Підрядник виконує в умовах діючого виробництва, яке є об`єктом підвищеної небезпеки. При цьому Підрядник виконує роботи не порушуючи режимів транспорту газу та роботи газотранспортної системи, вимог з промислової безпеки та охорони праці із залученням своїх висококваліфікованих фахівців з використанням сучасних технологій. Підрядник відповідає перед Замовником за якість виконаних Робіт та їх відповідність вимогам, установленим державними стандартами, будівельними нормами, локальними актами Замовника, іншими нормативно-правовими документами, проєктно-кошторисної документації та умовами цього договору (п. 4.6 договору).

Розділом 6 договору передбачено, що жодна з сторін не несе відповідальності за повне або часткове невиконання будь-яких умов у разі настання наступних обставин: повінь, пожежа, землетрус, катастрофи або інших, незалежних від сторін обставин, або ембарго, накладених державною владою на експорт або імпорт, якщо вони виникнуть після вступу даного Договору в силу, прийняття нормативного акту, який унеможливлює виконання умов даного Договору. Якщо будь-яка з вищевказаних обставин прямо вплине на своєчасність виконання умов, що передбачені цим договором, то вони будуть продовжені на період, рівний по тривалості цим обставинам. Сторони у двадцятиденний термін повинні сповістити одна одну про початок вказаних обставин, що має бути підтверджено відповідними компетентними органами. В іншому випадку сторони не мають права посилатися на обставини непереборної сили як на причину невиконання обов?язків за цим договором. Строк дії обставин непереборної сили підтверджується довідкою Торгово-промислової палати України. Якщо обставини непереборної сили триватимуть понад 6 (шість) місяців, то кожна із Сторін матиме право в односторонньому порядку розірвати договір, письмово повідомивши про це іншу сторону не пізніше ніж за 20 днів до очікуваної дати розірвання.

Згідно з п. 8.3 договору у випадку несвоєчасного виконання робіт, передбачених Графіком виконання робіт, до Підрядника застосовуються штрафні санкції у вигляді пені у розмірі 0,1 % від ціни договору за кожен день прострочення виконання робіт, а при порушенні строку виконання робіт більш ніж на 30 календарних днів Підрядник додатково сплачує Замовнику штраф у розмірі 10% ціни цього договору ().

Договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2021 року, в частині гарантійних зобов?язань - до закінчення гарантійного строку, а в частині розрахунків - до їх повного виконання (п. 10.1. договору).

У додатку № 1 до договору сторонами погоджено договірну ціну, у додатку № 2 - Графік виконання робіт, у додатку № 3 перелік обладнання.

Додатковою угодою № 1 від 30.12.2021 до договору продовжено строк його дії до 19 липня 2022 року.

Листом б/н та б/д Стрийське виробниче управління підземного зберігання газу повідомило ТзОВ «Вір-Тепло» про надання дозволу на початок виконання робіт за договором та необхідність подати заяву на отримання допуску та відповідні документи.

На виконання умов договору наказом №10 від 28.09.2021 ТзОВ «ВІР-ТЕПЛО» було призначено відповідальних осіб за безпечне виконання робіт за договором.

В свою чергу АТ «Укртрансгаз» було надано Підряднику дозвіл на початок виконання робіт по договору № від 28.09.2021 (лист №1004ВИХ- 21-259 від 07.10.2021).

08.10.2021 на адресу АТ «Укртрансгаз» надійшов лист від ТзОВ «ВІР-ТЕПЛО» вих.№08/10-2021, у якому останній повідомив, що уповноваженою особою представляти інтереси підприємства є Регуш Володимир Ігорович.

12.10.2021 Стрийським виробничим управлінням підземного зберігання газу було видано наказ №500 від 12.10.2021 про допуск до проведення робіт працівників ТзОВ «ВІР-ТЕПЛО» та проведення їм відповідних інструктажів.

З матеріалів справи вбачається, що Підрядник частково виконав взяті на себе зобов`язання по договору, що підтверджується актами (форма № КБ - 2в) приймання виконаних будівельних робіт № 1 та № 1.1. від 22.11.2021, № 2 та № 3 від 01.12.2021, № 4 від 16.12.2021, № 5 від 04.01.2022 та актами № б/н від 24.01.2022 (з актом вартості устаткування, що придбавається виконавцем, від 24.01.2022) на загальну суму 4 817 768,42 грн.

03.03.2022 відповідач листом № 03/03-2022 повідомив позивача про призупинення виконання робіт на об`єкті на підставі п. 6 договору «Обставини непереборної сили» у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України. Як доказ існування обставин непереборної сили долучив лист ТПП №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022.

Листом № 1001ВИХ-ВС-22-102 від 06.03.2022 АТ «Укратрансгаз» також повідомило ТзОВ «Вір-Тепло» про настання форс мажорних обставин із посиланням на лист ТПП №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022.

З матеріалів справи вбачається, що в подальшому договір підряду (капітальне будівництво) № від 28.09.2021, укладений між АТ «Укртрансгаз» та ТзОВ «ВІР-Тепло» , сторонами договору не виконувався.

Листом від 30.09.2022 № 30/09-2022 ТзОВ «Вір-Тепло» надіслало АТ «Укртрансгаз» Сертифікат №4600-22-0945 від 27.09.2022 про настання форс-мажорних обставин за договором № від 28.09.2021.

Згідно з вказаним Сертифікатом Львівська ТПП засвідчила форс мажорні обставини (обставини непереборної сили) : військова агресія російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану, загальна військова мобілізація ТзОВ «Вір-Тепло» за договором підряду №210900012 від 28.09.2021 на період з 19.07.2022 по 27.09.2022.

До вказаного листа скаржником долучено лист ТПП України від 26.12.2022 №2162/05-5 , адресований «всім кого це стосується».

Листом 28.12.22 №28/12 ТзОВ «Вір-Тепло» повідомило АТ «Укртрансгаз», що ним було подано заяву до Торгово-промислової палати України на отримання Сертифікату про форс-мажорні обставини за договором № від 28.09.2021. У відповідь на вказану заяву відповідачем отримано лист від ТПП України, згідно з яким сертифікат про форс-мажорні обставини №4600-22-0945 від 27.09.2022 був виданий Львівською торгово-промисловою палатою в межах наданих повноважень відповідно до Розпорядження Торгово-промислової палати України №3 від 25.03.2022, тому ТзОВ «Вір-Тепло» не потрібно додатково звертатись до ТПП України для отримання відповідного сертифікату з тих самих підстав.

АТ «Укртрансгаз», враховуючи, що договірна ціна договору становить 21 120 000,00 грн, вартість невиконаних Підрядником робіт - 16 302 231,58 грн, що складає більше ніж 70% робіт за договором, на підставі п. 8.1 договору здійснив нарахування штрафних санкцій, що стало підставою звернення з позовом про стягнення з ТзОВ «Вір-Тепло» 3 864 960,00 грн пені, 2 112 000,00 грн штрафу у зв`язку з простроченням виконання робіт у строк встановлений договором.

При прийнятті постанови суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).

Як встановлено судом першої інстанцій, 28.09.2021 між АТ «Укртрансгаз» (Замовник) та ТзОВ «ВІР-Тепло» (Підрядник) укладено договір підряду № (капітальне будівництво) відповідно до умов якого Підрядник зобов`язується на свій ризик виконати в повному обсязі на умовах цього договору відповідно до Проектно кошторисної документації роботи за об`єктом «Реконструкція системи теплопостачання адміністративного корпусу по вул. Сколівська, 3 Стрийського виробничого управління підземного зберігання газу» (Будівельні роботи та поточний ремонт) (45000000-7), а Замовник - прийняти та оплатити такі роботи відповідно до умов цього договору. Склад, обсяг робіт, етапність, характеристики та технічні вимоги до виконання таких робіт, визначаються відповідно до вимог затвердженої замовником Проектно - кошторисної документації (п. 1.1., 1.2. договору).

Зважаючи на те, що укладений між сторонами договір є за своєю природою договором підряду на капітальне будівництво, виниклі між сторонами спірні правовідносини підпадають під регулювання Глави 33 Господарського кодексу України та нормами глави 61 Цивільного кодексу України.

Приписами ч.1, ч.2 ст. 318 ГК України визначено, що за договором підряду на капітальне будівництво одна сторона (підрядник) зобов`язується своїми силами і засобами на замовлення другої сторони (замовника) побудувати і здати замовникові у встановлений строк визначений договором об`єкт відповідно до проектно-кошторисної документації або виконати зумовлені договором будівельні та інші роботи, а замовник зобов`язується передати підряднику затверджену проектно-кошторисну документацію, надати йому будівельний майданчик, прийняти закінчені будівництвом об`єкти і оплатити їх. Договір підряду відповідно до цієї статті укладається на будівництво, розширення, реконструкцію та перепрофілювання об`єктів; будівництво об`єктів з покладенням повністю або частково на підрядника виконання робіт з проектування, поставки обладнання, пусконалагоджувальних та інших робіт; виконання окремих комплексів будівельних, монтажних, спеціальних, проектно-конструкторських та інших робіт, пов`язаних з будівництвом об`єктів.

Частиною 1 ст. 846 ЦК України унормовано, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

За змістом ч.5 ст. 318 ГК України договір підряду на капітальне будівництво повинен передбачати, зокрема, строки початку і завершення будівництва, виконання робіт.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктами 4.1. та 4.4. сторони погодили, що Підрядник зобов?язується виконати роботи протягом 180 днів з дати отримання від Замовника письмового розпорядження (дозволу) на початок виконання робіт та виконати роботи з обов?язковим дотриманням погодженого із Замовником Графіку виконання робіт. Місце виконання робіт Львівська область, м. Стрий, вул. Сколівська, 3.

Листом №08/10-2021 від 08.10.2021 ТзОВ «Вір-Тепло» звернулось до Управління підземного зберігання газу з заявою в якій просило оформити допуск на виконання робіт за договором від 28 вересня 2021 року №. Згідно даного листа плановий термін виконання робіт з 07.10.2021 180 днів.

Як зазначалося вище, дозвіл на початок виконання робіт по договору № від 28.09.2021 АТ «Укртрансгаз» надало Підряднику листом №1004ВИХ- 21-259 від 07.10.2021.

Отже, як праивльно встановлено судом першої інстанції, останнім днем виконання зобов`язань по договору є 05.04.2022.

Проте, станом на вказану дату Підрядником виконано лише частину робіт, що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт: № 1 за листопад 2021 року на суму 869 828,15 грн; № 1/1 за листопад 2021 року на суму 88 082,41 грн; № 2 за грудень 2021 року на суму 192 604,28 грн; № 3 за грудень 2021 року на суму 161799,72 грн; № 4 за грудень 2021 року на суму 364570,54 грн; № 5 за січень 2022 року на суму 690254,10 грн; № б/н за січень-2 2022 року на суму 558575,10 грн; № б/н за січень-2 2022 року на суму 1866312,73 грн.

Решта робіт залишилися не виконаними, чого не заперечує і сам відповідач.

Відтак, з 06.04.2022 почалось прострочення виконання Підрядником погоджених робіт.

Покликання відповідача на те, що додатковою угодою № 1 від 30.12.2021 сторонами було продовжено строк дії договору до 19.07.2022, а тому і продовжено строк виконання зобов`язань Підрядником не заслуговують на увагу суду, оскільки сторонами не вносилося жодних змін до п. 4.1. договору щодо строку виконання зобов`язань (робіт) за договором у додатковій угоді № 1 від 30.12.2021, а лише було продовжено строк дії договору (п. 10.1 договору).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В силу ст.216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених кодексом, іншими законами та договором. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Приписами ст. 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п. 3. 1. договору загальна вартість виконуваних робіт за цим договором згідно із договірною ціною (додаток до договору №1) становить 21 120 000, 00 грн, в тому числі ПДВ 20% 3 520 000,00 гривень.

Враховуючи договірну ціну у розмірі 21 120 000,00 грн, вартість невиконаних Підрядником робіт становить 16 302 231,58 грн, що складає більше 70% робіт за договором.

Таким чином, враховуючи вимоги ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, період прострочення виконання Підрядником робіт за договором складає 183 календарних дні з 06.04.2022 по 06.10.2022.

У п. 8.1 договору визначено, що у випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним законодавством.

У випадку несвоєчасного виконання робіт, передбачених Графіком виконання робіт, до Підрядника застосовуються штрафні санкції у вигляді пені у розмірі 0,1 % від ціни договору за кожен день прострочення виконання робіт, а при порушенні строку виконання робіт більш ніж на 30 календарних днів Підрядник додатково сплачує Замовнику штраф у розмірі 10% ціни цього Договору (п. 8.3 договору).

Викладені вище обставини свідчать про порушення Підрядником договору, а саме п.п. 1.1, 4.1, 5.3.1.-5.3.18, та невиконання ним робіт в повному обсязі, що в чергу є підставою для стягнення з відповідача штрафних санкцій у розмірі, передбаченому п. 8.3.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач допустив прострочення виконання робіт за договором, чим порушив його умови, в зв`язку з чим позивачем правомірно нараховано 3 864 960,00 грн пені та 2 112 000,00 грн штрафу.

Щодо тверджень відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, суд апеляційної інстанції зазначає таке..

Відповідач у відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі покликається на те, що причиною прострочення виконання робіт за договором стали форс-мажорні обставини, а саме - військова агресія російської федерації проти України, та просив не застосовувати нарахування у вигляді пені та штрафу. Також ТзОВ «Вір-Тепло» в апеляційній скарзі зазначає про наявність обставин для зменшення розміру штрафних санкцій.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені статтями 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 Цивільного кодексу України (справедливість, добросовісність, розумність), має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил статті 86 Господарського процесуального кодексу України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обстави справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав (аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02.03.2023 у справі № 905/1409/21).

Місцевий господарський суд, відмовляючи відповідачу в задоволенні клопотання про зменшення штрафних санкцій, вказав, що останній не надав належних і допустимих доказів, які підтверджують обставини, що мають істотне значення для їх зменшення; не надав доказів винятковості обставин, які призвели до порушення ним зобов`язання, невідповідності розміру нарахованих штрафних санкцій, з якими законодавець пов`язує право суду на зменшення штрафних санкцій.

Щодо форс-мажорних обставин, які на думку скаржника, звільняють його від зобов`язання сплачувати пеню, штраф за прострочення виконання зобов`язання, суд зазначає наступне.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо (частина друга статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України").

Відповідно до частини першої статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022, на який посилався скаржник, та яким визнано форс-мажорною обставиною військову агресію російської федерації проти України, є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, зобов`язання, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Отже, лист Торгово-промислової палати України не можна вважати сертифікатом у розумінні статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні".

Такий висновок суду узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 14.03.2023 у справі № 923/878/21, згідно з якими: «той факт, що "28 лютого 2022 року Торгово-промислова палата України на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану з 24.02.2022", - сам по собі не є підставою для звільнення або зменшення відповідальності за невиконання/неналежне виконання договірних зобов`язань. Наявність причинно-наслідкового зв`язку між відповідними обставинами та невиконанням/неналежним виконанням таких зобов`язань підлягала доведенню Відповідачем у судах попередніх інстанцій на загальних підставах».

Також відповідачем було надано копію Сертифікату № 4600-22-0945 від 27.09.2022, виданого Львівською торгово-промисловою палатою з доказами його направлення на адресу позивача.

Разом з тим суд наголошує, що наявність Сертифікату Торгово-промислової палати України про форс-мажор судом має оцінюватись у сукупності з іншими доказами, тобто дані обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

Той факт, що Торгово-промислова палата України засвідчила форс-мажорні обставини - військову агресію російської федерації проти України, сам по собі не є підставою для звільнення або зменшення відповідальності за невиконання/неналежне виконання договірних зобов`язань.

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 29.06.2023 у справі № 922/999/22, від 07.11.2023 у справі №910/11302/22.

Суд звертає увагу, що саме наявність причинно-наслідкового зв`язку між відповідними обставинами та невиконанням/неналежним виконанням зобов`язань підлягає доведенню відповідачем.

Основні положення про докази та доказування, наведені у главі 5 Господарського процесуального кодексу України, передбачають, що докази мають бути досліджені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та вірогідності.

Згідно із статтею 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Допустимість доказів за статтею 77 Господарського процесуального кодексу України полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи забороні використання деяких із них для підтвердження конкретних обставин справи.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (статті 78 Господарського процесуального кодексу України).

17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 №132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України та змінено назву статті 79 Господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

У частині 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

За змістом статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як зазначалося вище, розділом 6 договору передбачено, що жодна з сторін не несе відповідальності за повне або часткове невиконання будь-яких умов у разі настання наступних обставин: повінь, пожежа, землетрус, катастрофи або інших, незалежних від сторін обставин, або ембарго, накладених державною владою на експорт або імпорт, якщо вони виникнуть після вступу даного Договору в силу, прийняття нормативного акту, який унеможливлює виконання умов даного Договору. Якщо будь-яка з вищевказаних обставин прямо вплине на своєчасність виконання умов, що передбачені цим Договором, то вони будуть продовжені на період, рівний по тривалості цим обставинам. Сторони у двадцятиденний термін повинні сповістити одна одну про початок вказаних обставин, що має бути підтверджено відповідними компетентними органами. В іншому випадку Сторони не мають права посилатися на обставини непереборної сили як на причину невиконання обов?язків за цим Договором. Строк дії обставин непереборної сили підтверджується довідкою Торгово-промислової палати України. Якщо обставини непереборної сили триватимуть понад 6 (шість) місяців, то кожна із сторін матиме право в односторонньому порядку розірвати договір, письмово повідомивши про це іншу сторону не пізніше ніж за 20 днів до очікуваної дати розірвання.

В порушення вищевказаних умов договору, після закінчення строку дії договору - 19.07.2022 (додаткова угода 1 від 30.12.2021), Підрядник листом вих № 30/09-2022 від 30.09.2022 надав АТ «Укртрансгаз» Сертифікат № 4600-22-0945 від 27.09.2022, виданий Львівською торгово-промисловою палатою, до якої Підрядник звернувся лише 20.09.2022.

З огляду на те, що договором визначені конкретні строки, протягом яких Підрядник повинен був повідомити Замовника про настання обставин непереборної сили з моменту їх виникнення та документи, які можуть підтверджувати виникнення таких обставин, посилання Підрядника на Сертифікат № 4600-22-0945 від 27.09.2022, виданий Львівською торгово-промисловою палатою, не може бути належним підтвердженням настання обставин непереборної сили та позбавляє Підрядника права посилатися на обставини непереборної сили, як на такі, що виключає його відповідальність.

Покликання відповідача на те, що під час дії форс-мажорних обставин більшість працівників ТОВ «Вір-Тепло» не вийшло на роботу після початку воєнних дій, на військову службу було призвано сертифікованого електрогазозварника, який безпосередньо повинен був виконувати роботи за договором, не беруться судом до уваги, оскільки господарська діяльність підприємства - це діяльність на свій страх і ризик, а відтак свої зобов`язання юридична особа повинна виконувати належним чином.

Більше того, відповідач, розуміючи про неможливість в подальшому виконання договору підряду, не вчинива жодних дій з метою розірвання спірного договору.

Таким чином, відповідачем не надано документального підтвердження, що настання форс-мажорних обставин унеможливило роботу підприємства як такого, оскільки роботи мали проводитись в Львівській області, де немає бойових дій, відтак, відповідач не довів належними та допустимими доказами, що ним вжито всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання за договором підряду.

Окрім того, суд апеляційної інстанції враховує, що АТ «Укртрансгаз» є підприємством, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави, яке здійснює забезпечення населення та промислових підприємств України природним газом, а використання результатів, отриманих за договором з відповідачем для Укртрансгазу не становить комерційний інтерес, а спрямоване на виконання покладених на нього обов`язків забезпечення сталої роботи підземного сховища України в частині зберігання природного газу.

Як зазначає позивач, згідно з опублікованого на офіційному веб-сайті АТ «Укртрансгаз» звіту за 2022 рік про фінансові результати (Звіт про сукуп6ний дохід) (міститься в матеріалах справи) позивач не отримав прибутку та зазнав збитків на загальну суму 305 680,00 грн., що свідчить про скрутний фінансовий стан останнього.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що і позивач , і відповідач, як учасники даного судового спору і як суб`єкти господарської діяльності мають рівні права і знаходяться в аналогічному скрутному фінансовому становищі, оскільки в державі Україна триває війна.

Відтак, покликання відповідача на фінансовий стан, як на підставу для звільнення від відповідальності за неналежне виконання умов договору, суд вважає необгрунтованим і таким, що не заслуговує на увагу.

Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст.ст. 269, 270, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Вір - Тепло (вх. № ЗАГС 01-05/3053/23 від 29.09.2023) залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 29.08.2023 у справі № 914/1484/23 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишити за скаржником.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку та в строки, передбаченні ст.ст. 287-288 ГПК України.

5. Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Повний текст постанови складено 07.02.2024

Головуючий-суддя Н.М. Кравчук

судді Б.Д. Плотніцький

О.С. Скрипчук