ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" лютого 2024 р. Справа№ 910/882/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "К-Т-С" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.03.2023

у справі №910/882/23 (суддя Павленко Є.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "К-Т-С"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Міронекс"

про стягнення 39 500,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "К-Т-С" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Міронекс", посилаючись на те, що на виконання укладеного 18 лютого 2016 року між ним та Товариством з обмежено відповідальністю "Міронекс" договору про організацію перевезень вантажів автомобільним транспортом № 051 позивач надав відповідачу передбачені цією угодою послуги у січні-лютому 2022 року на суму 39 500,00 грн. Оскільки Підприємство взяте на себе за цим договором зобов`язання з оплати наданих йому послуг не виконало, позивач, посилаючись на статті 16, 509, 525-527, 530, 625, 901, 903, 909, 920 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статті 193, 198, 307 Господарського кодексу України (далі - ГК України), просив суд стягнути з відповідача вищезазначену суму боргу.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.03.2023 у справі №910/882/23 у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що:

- згідно опису вкладення в цінний лист від 30 травня 2022 року № 257 позивачем направлено відповідачу: вимогу на оплату від 27 травня 2022 на суму 39 500,00 грн, заявку від 4 лютого 2022 року № 10043984, товарно-транспортну накладну від 4 лютого 2022 року № 21900530, рахунок від 7 лютого 2022 року № А, акт здачі-приймання виконаних робіт № А, податкову накладну № 634, заявку від 7 лютого 2022 року № 1001154, товарно-транспортну накладну від 7 лютого 2022 року № 2378, рахунок від 8 лютого 2022 року № А, акт здачі-приймання виконаних робіт №А, податкову накладна № 215, заявку від 25 січня 2022 року №1001153, товарно-транспортну накладну № КлН_00481343, товарно-транспортну накладну № КлН 00481345, рахунок від 26 січня 2022 року №А, акт здачі-приймання виконаних робіт № А, податкову накладну № 607, заявку від 7 лютого 2022 року № 10043985, товарно-транспортну накладну від 7 січня 2022 року № 12872, рахунок від 9 лютого 2022 року №А, акт здачі-приймання виконаних робіт № А, податкову накладна № 635;

- у заявках чітко визначений обов`язок позивача надіслати: два примірники ТТН з мокрою печаткою вантажоотримувача, акта виконаних робіт та рахунку, виписаних датою вивантаження, заявки та договору з мокрою печаткою позивача, окрім того, у заявках від 7 лютого 2022 року № 1001154 та від 25 січня 2022 року № 1001153 сторонами додатково також було погоджено обов`язок щодо надіслання податкових накладних;

- позивач у порушення пункту 4 заявок не направив відповідачу всі обумовлені документи у вищезазначеній кількості, обов`язок відповідача щодо сплати послуг за договором не настав, а тому цей позов є передчасним.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, зводяться до наступного:

- судом першої інстанції не було прийнято до уваги п.3.2.4 договору, відповідно до якого відповідач, як експедитор, взяв на себе зобов`язання забезпечити своєчасне та правильне оформлення товарно-транспортних накладних, п.3.2.6 договору, відповідно до якого відповідач, як експедитор, взяв на себе зобов`язання організувати оформлення документів на прийняття вантажів до перевезення та їх здачу, п.5.10 договору, відповідно до якого відповідач, як експедитор, відповідальний за відсутність, недостатність товарно-супровідних документів, а отже, посилання суду першої інстанції на те, що позивачем не надано відповідачу другий примірник ТТН, є безпідставним та необґрунтованим, оскільки саме відповідач не забезпечив виписку ТТН в кількості необхідній для передачі двох екземплярів ТТН.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача заперечує проти доводів позивача, викладених в апеляційній скарзі, зазначає, що як вбачається з умов договору та заявок, необхідною умовою проведення відповідачем оплати є своєчасне направлення апелянтом та отримання відповідачем пакету документів, який визначений п.4.2 договору та уточнений у п.4 заявок, зокрема, 2 примірника оригіналів ТТН з мокрою печаткою вантажоотримувача, від отримання відповідачем повного та належним чином оформленого пакету документів про перевезення від апелянта залежить можливість отримання відповідачем коштів від його замовника, які у подальшому підлягають сплаті апелянту, з огляду на це формальна оцінка факту відправки документів про перевезення та припущення про повноту пакету документів є неприпустимими; вказує, що внаслідок неналежного виконання позивачем умов п.4.2 договору, п.4 заявок, яким уточнено перелік документів, які надають право на отримання оплати позивачем, у відповідача не виникло обов`язку з проведення оплати; зауважує, що як тільки позивачем буде усунуте неналежне виконання зобов`язання в частині надання повного пакету документів, зобов`язання з оплати буде виконане відповідачем у визначений п.5 заявок строк.

Від позивача отримано відповідь на відзив, у якій останній заперечує доводи відповідача.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "К-Т-С" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.03.2023 у справі №910/882/23; вирішено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "К-Т-С" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.03.2023 у справі №910/882/23 здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

18.02.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю госпрозрахункова фірма «КАМАЗ-ТРАНС-СЕРВІС» (нині-Товариство з обмеженою відповідальністю "К-Т-С", Перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Міронекс" (Експедитор) укладено договір про організацію перевезень вантажів автомобільним транспортом № 051, за умовами якого Перевізник від свого імені та за рахунок Експедитора надає товарно-експедиційні послуги по організації перевезень вантажів автомобільним транспортом у міському, міжміському та міжнародному сполученні (послуги), Перевізник в інтересах Експедитора виконує пов`язані з перевезенням операції: розроблення маршруту перевезення, організація та забезпечення відправлення та одержання вантажу, а Експедитор зобов`язуться своєчасно оплатити такі послуги (пункти 1.1., 1.2., 3.2.8. договору).

Даний правочин підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений їх печатками.

Відповідно до пунктів 2.1., 2.2. договору Перевізник організовує перевезення вантажів на підставі письмових замовлень на надання послуг з організації вантажних перевезень автомобільним транспортом в межах України або в міжнародному сполученні, підписаних уповноваженим представником Експедитора. Додаткові домовленості між сторонами можуть бути відображені в заявці. Підтвердженою вважається заявка, підписана сторонами і скріплена їх печатками (штампами). Підтверджена заявка є обов`язковою для виконання сторонами та є невід`ємною частиною цього договору. Заявки оформлюються за допомогою факсимільного зв`язку (електронна пошта).

Згідно з пунктом 4.1. договору Перевізник виконує визначені договором послуги за плату і за рахунок Експедитора. Вартість послуг транспортного експедирування складається з: вартості послуг Перевізника, вартості транспортування (включаючи послуги, пов`язані з перевезенням вантажу), вартості додаткових послуг.

Відповідно до пункту 4.2. зазначеної угоди Експедитор перераховує на рахунок Перевізника повну вартість послуг по організації перевезень протягом 7 банківських днів з моменту отримання належним чином оформленої товарно-транспортної (СRM, ТТН) накладної, податкової накладної, акта виконаних робіт та рахунку на оплату, якщо інше не вказано в заявці.

Ціни на послуги узгоджуються сторонами в заявках і вказуються у рахунках-фактурах Перевізника (пункт 4.3. вказаного правочину).

За умовами пункту 8.1. договору він діє з моменту його підписання і до моменту розірвання його однією із сторін, про що повинно бути письмово повідомлено другій стороні не пізніше, ніж за 30 днів до дати розірвання при умові, що всі зобов`язання, взяті на себе Експедитором та Перевізником, згідно даного договору, виконані в повному об`ємі.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання умов договору сторонами підписано та скріплено печатками заявки на перевезення вантажів автомобільним транспортом: від 25 січня 2022 року № 1001153, від 4 лютого 2022 року № 10043984, від 7 лютого 2022 року № 1001154, від 7 лютого 2022 року № 10043985.

За умовами пунктів 4, 5 вказаних заявок розрахунки здійснюються в безготівковій формі шляхом перерахування Експедитором коштів на розрахунковий рахунок Перевізника після отримання повного пакету документів, а саме: два примірники ТТН з мокрою печаткою вантажоотримувача, акта виконаних робіт та рахунку, виписаних датою вивантаження, заявки та договору з мокрою печаткою Перевізника. Документи повинні бути отримані не пізніше 10-ти днів після розвантаження. При запізненні оплата буде здійснена через 20 банківських днів.

У той же час, у заявках від 7 лютого 2022 року № 1001154 та від 25 січня 2022 року № 1001153 сторонами додатково було погоджено обов`язок щодо надіслання податкових накладних.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем було надано обумовлені договором та погоджені сторонами послуги, що підтверджується товарно-транспортними накладними: від 25 січня 2022 року № КлН_00481343, від 25 січня 2022 року № КлН_00481345, від 4 лютого 2022 року № 21900530, від 7 лютого 2022 року № 2378, від 7 лютого 2022 року № 12872.

На підставі вищезазначених товарно-транспортних накладних позивачем виставлено відповідачу відповідні рахунки на оплату в загальному розмірі 39 500,00 грн: від 26 січня 2022 року № А на суму 5 000,00 грн, від 7 лютого 2022 року № А на суму 14 000,00 грн, від 8 лютого 2022 року № А на суму 12 000,00 грн, від 9 лютого 2022 року № А на суму 8 500,00 грн.

30 травня 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "К-Т-С" звернулося до Товариства з обмеженою відповідальністю "Міронекс" з вимогою від 27 травня 2022 року, у якій просило відповідача погасити вказану заборгованість за договором у розмірі 39 500,00 грн.

У своїй відповіді на вказану претензію відповідач зазначив, що строк оплати не настав, оскільки позивач не надіслав повний пакет документів відповідачу, як це передбачено пунктом 4.2. договору. Відтак, вимогу про сплату вищевказаної суми боргу визнав необґрунтованою.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного позивачем в апеляційній скарзі

Згідно з частиною першою статті 270 ГПК України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі «Трофимчук проти України» no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а рішення - скасуванню, виходячи з наступного.

Згідно з нормами ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Статті 626, 628, 629 ЦК України визначають, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України (у редакції, чинній станом на момент укладення договору), яка кореспондується зі ст. 180 ГК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно зі ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

За визначенням ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 901 ЦК України встановлено, що положення Глави 63 ЦК України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно зі ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 909 ЦК України встановлено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

За перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата (ст. 916 ЦК України).

Відповідно до п. 4.2. договору Експедитор перераховує на рахунок Перевізника повну вартість послуг по організації перевезень протягом 7 банківських днів з моменту отримання належним чином оформленої товарно-транспортної (СRM, ТТН) накладної, податкової накладної, акта виконаних робіт та рахунку на оплату, якщо інше не вказано в заявці.

В п. 4, 5 заявок на перевезення вантажу сторони погодили, що розрахунки здійснюються в безготівковій формі шляхом перерахування Експедитором коштів на розрахунковий рахунок Перевізника після отримання повного пакету документів, а саме: два примірники ТТН з мокрою печаткою вантажоотримувача, акта виконаних робіт та рахунку, виписаних датою вивантаження, заявки та договору з мокрою печаткою Перевізника. Документи повинні бути отримані не пізніше 10-ти днів після розвантаження. При запізненні оплата буде здійснена через 20 банківських днів.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно опису вкладення в цінний лист від 30 травня 2022 року № 257 позивачем направлено відповідачу: вимогу на оплату від 27 травня 2022 на суму 39 500,00 грн, заявку від 4 лютого 2022 року № 10043984, товарно-транспортну накладну від 4 лютого 2022 року № 21900530, рахунок від 7 лютого 2022 року № А, акт здачі-приймання виконаних робіт № А, податкову накладну № 634, заявку від 7 лютого 2022 року № 1001154, товарно-транспортну накладну від 7 лютого 2022 року № 2378, рахунок від 8 лютого 2022 року № А, акт здачі-приймання виконаних робіт №А, податкову накладна № 215, заявку від 25 січня 2022 року №1001153, товарно-транспортну накладну № КлН_00481343, товарно-транспортну накладну № КлН 00481345, рахунок від 26 січня 2022 року №А, акт здачі-приймання виконаних робіт № А, податкову накладну № 607, заявку від 7 лютого 2022 року № 10043985, товарно-транспортну накладну від 7 січня 2022 року № 12872, рахунок від 9 лютого 2022 року №А, акт здачі-приймання виконаних робіт №А, податкову накладна № 635.

Зі змісту вказаного опису вбачається, що вказані документи були направлені в одному примірнику.

Одночасно згідно п.3.2.4 договору Експедитор зобов`язався забезпечити своєчасне та правильне оформлення товарно-супровідних документів (міжнародних товарно-транспортних накладних (CMR), книжок МДП (Carnet TIR) для міжнародних перевезень, товарно-транспортних накладних (ТТН) для внутрішніх перевезень, подорожніх листів, листів (карт) простою та інших документів, які гарантують безперешкодних рух по території і перетин кордонів країн відправленя, призначення і транзитних; організовувати здійснення вантажно-розвантажувальних робіт, оформлення документів на приймання вантажів до перевезення та їх здачу (п.3.2.6 договору).

Отже, колегія суддів зазначає, що обов`язок з оформлення товарно-транспортних накладних договором покладено на відповідача.

Матеріали справи містять товарно-транспортні накладні від 25 січня 2022 року № КлН_00481343, від 25 січня 2022 року № КлН_00481345, від 4 лютого 2022 року № 21900530, від 7 лютого 2022 року № 2378, від 7 лютого 2022 року № 12872, у яких автомобільним перевізником вказано Товариство з обмеженою відповідальністю "Міронекс", з відмітками вантажоодержувачів про отримання вантажу.

Окрім того, Товариство з обмеженою відповідальністю "К-Т-С" зареєструвало податкові накладні №607 від 26.01.2022, №634 від 07.02.2022, №215 від 08.02.2022, №635 від 09.02.2022 за наданими послугами, а ТОВ «Міронекс» не подало жодного коригування/їх відхилення, що підтверджується роздруківками податкових накладних з відміткою «документ доставлено контрагенту».

Окрім того, позивачем разом з позовною заявою надано лист ТОВ «Міронекс», у якому останній просив вибачення за несвоєчасну сплату по виставлених рахунках, так як в свою чергу з 24.02.2022 відповідач не отримав жодного розрахунку по клієнтах, у зв`язку з викладеним, повідомлено про неможливість виконання всіх зобов`язань в даний час, беручи до уваги характер причин форс-мажору, не може повідомити очікувану тривалість, як тільки кошти надійдуть на розрахунковий рахунок, відразу буде розрахунок із позивачем.

Колегія суддів вважає помилковими висновки місцевого господарського суду про те, що позивач у порушення пункту 4 заявок не направив відповідачу всі обумовлені документи та те, що обов`язок відповідача щодо сплати послуг за договором не настав, оскільки співрним договором обов`язок з оформлення товарно-транспортних накладних договором покладено саме на відповідача.

Враховуючи встановлені обставини, Товариством з обмеженою відповідальністю "К-Т-С" доведедо факт належного виконання ним договірних зобов`язань з перевезення вантажів автомобільним транспортом та, відповідно, виникнення у ТОВ «Міронекс» обов`язку з оплати цих послуг.

Докази оплати ТОВ «Міронекс» наданих ТОВ "К-Т-С" послуг у матеріалах справи відсутні.

За таких підстав, вимоги ТОВ "К-Т-С" про стягнення з ТОВ «Міронекс» 39 500,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Місцевий господарський суд не звернув уваги на всі обставини справи в їх сукупності, а тому дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову, як передчасно поданого.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Доводи відповідача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).

Частиною 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) не з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення судом першої інстанції ухвалено при не з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим на підставі п.п. 1-4 ч.1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку з підстав, наведених у даній постанові, а позов - задоволенню, з викладенням резолютивної частини рішення в редакції даної постанови.

У відповідності до ст.129 ГПК України, у зв`язку із задоволенням позову та апеляційної скарги, судові витрати за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "К-Т-С" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.03.2023 у справі №910/882/23 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.03.2023 у справі №910/882/23 скасувати, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції:

« 1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Міронекс" (02002, м.Київ, вул.Марини Раскової, буд.23, офіс 624, ідентифікаційний код 38807122) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "К-Т-С" (33027, Рівненська область, м.Рівне, вул.Київська, буд.64-А, ідентифікаційний код 03567150) грошові кошти у розмірі 39 500,00 грн., витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2684,00 грн.».

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Міронекс" (02002, м.Київ, вул.Марини Раскової, буд.23, офіс 624, ідентифікаційний код 38807122) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "К-Т-С" (33027, Рівненська область, м.Рівне, вул.Київська, буд.64-А, ідентифікаційний код 03567150) 4026,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Доручити Господарському суду м. Києва видати накази.

5. Матеріали справи №910/882/23 повернути до Господарського суду м. Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко