ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" лютого 2024 р. Справа № 918/1226/23

Господарський суд Рівненської області у складі: суддя Романюк Р.В.,

за участю секретаря судового засідання Костюкович Ю.С.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування"

до Комунального підприємства "КОСТОПІЛЬКОМУНСЕРВІС"

до Костопільської міської ради

про стягнення коштів

За участю представників сторін:

від позивача: Данилова С.А. (довіреність № 271223-12/с від 27.12.2023 року);

від відповідача (КП "КОСТОПІЛЬКОМУНСЕРВІС"): Євгеюк О.Є. (ордер серія ВК № 1076031 від 18.12.2023 року);

від відповідача (Костопільської міської ради): Красовський А.С. (ордер серія ВК № 1117448 від 24.01.2024 року).

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (далі - Позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Комунального підприємства "КОСТОПІЛЬКОМУНСЕРВІС" (далі - Відповідач 1) та до Костопільської міської ради (далі - Відповідач 2) в якій просить стягнути солідарно суму майнової шкоди у розмірі 65 161,31 грн.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09.04.2021 року між ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" та ТОВ "ВОРВАРТС ФАРМА" було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 265/21-Т/Ц7 згідно якого ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" взяло на себе зобов`язання компенсувати будь - яке пошкодження або знищення автомобіля марки "Renault Logan", д.н. НОМЕР_1 , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

Як зазначає позивач, 06.10.2021 року, на вул. Грушевського в м. Костопіль, внаслідок падіння металевої опори вуличного освітлення зі знаком дорожнього руху на автомобіль "Renault Logan", д.н. НОМЕР_1 , зазначений транспортний засіб було пошкоджено, а його власнику завдано матеріального збитку. Відповідно до рахунку СТО, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля склала 65 161,31 грн. На підставі умов договору, ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" виплатило страхове відшкодування в розмірі 65 161,31 грн.

Позивач зазначає, що відповідно до відповіді виконавчого комітету Костопільської міської ради, відповідальною особою за утримання в належному стані, виконання робіт з нового будівництва, капітального та поточного ремонту, реконструкції, утримання та технічне обслуговування засобів та обладнання зовнішнього освітлення, утримання в належному стані, виконання робіт з капітального та поточного ремонту, реконструкції та утримання та технічне обслуговування технічних засобів регулювання дорожнього руху є Комунальне підприємство Костопільської міської територіальної громади - Комунальне підприємство "Костопількомунсервіс". Костопільська міська рада є власником металевої опори зовнішнього освітлення, оскільки воно знаходилося на землі комунальної власності.

Позивач вважає, що оскільки останній виплатив потерпілій страхове відшкодування за пошкодження автомобіля "Renault Logan", д.н. НОМЕР_1 , то до нього перейшло право вимоги суми виплаченого страхового відшкодування до відповідачів солідарно.

29.12.2023 року до господарського суду від представника відповідача 1 - КП "Костопількомунсервіс" надійшов відзив на позовну заяву ПрАТ "Страхова компанія "Арсенал Страхування" про стягнення грошових коштів в порядку суброгації, відповідно до якого вимоги позивача не визнає повністю та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимоги в повному обсязі вказуючи по те, що жодних доказів на підтвердження протиправності поведінки КП "Костопількомунсервіс" та причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача 1 та збитками позивача, суду не надано. На думку відповідача 1, документів, з яких вбачалося б, що падіння металевої опори вуличного освітлення сталося внаслідок протиправної поведінки (бездіяльності) КП КМП "Костопількомунсервіс", не має. При цьому, відповідачем 1 зазначено, що згідно довідки № 448 від 11.12.2023 року КП КМП "Костопількомунсервіс" не має на балансі опор вуличного освітлення, які розміщені по вул. Грушевського в м. Костопіль, а отже не є балансоутримувачем цих опор вуличного освітлення. а тим більше власником. Відтак, комунальне підприємство не може нести відповідальність, у т. ч. солідарну, за шкоду спричинену власнику транспортного засобу у результаті падіння металевої опори вуличного освітлення зі знаком дорожнього руху на автомобіль. Відповідач 1 вважає, що наведені вище обставини свідчать про відсутність в діях відповідача КП КМП "Костопількомунсервіс" протиправної поведінки, як обов`язкового елементу складу правопорушення, із яким діюче законодавство пов`язує настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

04.01.2024 року до господарського суду від представника відповідача 2 - Костопільської міської ради надійшов відзив на позовну заяву ПАТ "Страхова компанія "Арсенал Страхування" про стягнення грошових коштів в порядку суброгації, відповідно до якого Костопільська міська рада не визнає позовні вимоги позивача та просить суд в позові відмовити повністю посилаючись на те, що позивачем доказів на підтвердження протиправності поведінки Костопільської міської ради та причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача 2 та збитками позивача, суду не надано. Позивачем не надано висновку спеціаліста чи взагалі будь - яких документів, які б встановлювали причину падіння електроопори. Також, позивачем не надано постанови суду чи будь - якого іншого органу про адміністративне правопорушення, у відповідності до якої, було б встановлено вину відповідача 2 у завданих збитках.

16.01.2024 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзиви на позовну заяву відповідно до якої просить суд взяти до уваги при прийнятті рішення докази надані у відповіді на відзиви на позовну заяву та позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що саме внаслідок бездіяльності відповідачів щодо виконання обов`язків по належному утриманню, технічному обслуговуванню конструкції зовнішнього освітлення з дорожнім знаком на вул. Грушевського в м. Костопіль, зазначена конструкція проржавіла та впала на автомобіль Renault Logan, д.р.н. НОМЕР_1 , що спричинило збитки потерпілій особі.

Прийняті у справі судові рішення та інші процесуальні дії.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 06.12.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено розгляд справи на "20" грудня 2023 р.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 20.12.2023 року розгляд справи відкладено на "24" січня 2024 р.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 16.01.2024 року заяву Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" про проведення судового засідання в режимі відеоконференції - задоволено, постановлено судове засідання у справі призначене на "24" січня 2024 р. об 11:00 год. провести в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні 24.01.2024 року оголошено перерву до 07.02.2024 року.

Представник позивача в судовому засіданні 07.02.2024 року підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні 07.02.2024 року заперечив проти позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні 07.02.2024 року заперечив проти позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

09.04.2021 року між ПрАТ "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (Страховик) та ТОВ "ВОРВАРТС ФАРМА" (Страхувальник) укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 265/21-Т/Ц7 від 09.04.2021 р., згідно умов якого, ПрАТ "СК "Арсенал страхування" взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки "Renault Logan", реєстраційний номер НОМЕР_1 , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок дорожньо-транспортної пригоди чи інших подій.

Як вбачається з заяви про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування, 06.10.2021 року о 13:35 год. в м. Костопіль, вул. Грушевського, 28 Рівненської області, ОСОБА_1 - водій ТЗ страхувальника, залишила автомобіль на парковці, коли повернулася то виявила пошкодження капота, лівих передніх стійки даху, крила та дверки, вітрове скло, задня ліва дверка, кришка багажника.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власник автомобіля "Renault Logan", реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ТОВ "ВОРВАРТС ФАРМА".

Інспектором СРПП ВП № 2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області лейтенант Яковчук В.Л. 06.10.2021 року прийнято пояснення у водія ОСОБА_1 , яка зазначила, що о 13:40 год. припаркувала автомобіль "Renault Logan", р.н. НОМЕР_1 за адресою: с. Костопіль, вул. Грушевського, 28 і пішла в аптеку поруч "Копійка". При поверненні через 10 хв помітила, поруч з автомобілем лежить металева опора вуличного освітлення, яка впала і внаслідок падіння було пошкоджено автомобіль "Renault Logan", р.н. НОМЕР_1 , а саме: деформація переднього лівого крила, капота зліва (з наскрізною діркою), деформація лівої передньої дверки, пошкоджене лобове скло (осколки в салоні), л/фарбове покриття заднього лівого ткрила і багажника. В місці злому металевої світлоопори видно, що вона ржава і зламалась на рівні тротуару. Після чого, викликала працівників поліції (через 102) та зателефонувала на гарячу лінію страхової компанії.

Відповідно до талона - повідомлення єдиного обліку № 6425 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, 06.10.2021 року о 13:44 зі служби 102 надійшло повідомлення ОСОБА_1 про те, що 06.10.2021 р. близко 13:35 за адресою: м. Костопіль, вул. Грушевського, на її а/м марки "Renault Logan", д.н.з. НОМЕР_1 , впала металева опопра вуличного освітлення, чим пошкодила даний т/з.

Згідно рахунок - фактури ТОВ "Автомобільний центр Голосіївський" № ВР-0002926 від 18.10.2021 року виданого ТОВ "ВОРВАРТС ФАРМА", загальна вартість робіт та запчастин (матеріалів) складає 65 161,31 грн.

Згідно розрахунку страхового відшкодування від 21.10.2021 року сума страхового відшкодування - 65 161,31 грн.

Як вбачається з страхового акту № 006.02304721-1 від 21.10.2021 року сума виплати ТОВ "Автомобільний центр Голосіївський" - 65 161,31 грн.

Відповідно до платіжного доручення № 61093072 від 22.10.2021 року ПрАТ "Страхова компанія "Арсенал Страхування" здійснило страхову виплату ТОВ "Автомобільний центр Голосіївський" у розмірі 65 161,31 грн, призначення платежу - страх. виплата ТОВ "ВОРВАРТС ФАРМА", Акт № 006.02304721-1, від 21.10.2021 р. зг. рах. № ВР-0002926 від 18.10.2021 р. НОМЕР_1 в т. ч. ПДВ.

Відповідно до листа відділу житлово - комунального господарства та комунальної власності Виконавчого комітету Костопільської міської ради від 06.01.2022 року № 04/01-02, який адресований адвокату Даниловій Т.А., повідомлено, що балансоутримувач об`єкту (металевої опори) зовнішнього освітлення, яка 06.10.2021 року впала на автомобіль "Renault Logan", відсутній. У вказаному листі зазначено, що відповідальним за утримання в належному стані, виконання робіт з нового будівництва, капітального та поточного ремонту, реконструкції, утримання та технічне обслуговування засобів та обладнання зовнішнього освітлення, утримання в належному стані, виконання робіт з капітального та поточного ремонту, реконструкції, утримання та технічне обслуговування покриття площ, вулиць, доріг, проїздів, алей, бульварів, тротуарів, пішохідних зон і доріжок, технічних засобів регулювання дорожнього руху, шляхопроводів, відповідно до діючих норм і стандартів на території Костопільської міської територіальної громади є Комунальне підприємство Костопільської міської ради "Костопількомунсервіс".

Позивачем подано суду претензію на суму 65 161,31 грн (Вих. № 030222-323 від 03.02.2022 року) яка адресована КП КМР "Костопількомунсервіс", з пропозицією здійснити перерахування коштів в розмірі 65 161,31 грн.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу. (частину третю статті 16 визнано такою, що відповідає Конституції України (є конституційною), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 28.04.2021 р. N 2-р(II)/2021) (ст. 16 ЦК України).

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

За змістом статті 9 Закону України "Про страхування" (в редакції від 24.07.2021 року) передбачено, що страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ст. 993 ЦК України (в редакції чинній станом на 06.10.2021 року), до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Частинами 1, 2 статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі ст. 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом (ст. 1166 ЦК України).

Чинним законодавством України обов`язок доведення факту наявності порушення відповідача, наявність та розмір понесених збитків, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками покладено на позивача.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку. Доведення факту заподіяння збитків, розмір зазначених збитків, протиправність діяння відповідача та причинно-наслідковий зв`язок між протиправним діянням та заподіяними збитками покладено на зацікавлену особу.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Частиною 1 статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Отже, для відшкодування завданої майнової шкоди необхідно довести неправомірність поведінки особи; вину заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх зазначених умов є обов`язковою для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. У цьому випадку саме на позивача покладено обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) немає вини у заподіянні шкоди.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.04.2018 року у справі № 910/3165/17 викладено правову позицію: "Статтею 993 Цивільного кодексу України та статтею 27 Закону України "Про страхування" визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого."

Перехід права вимоги потерпілого (страхувальника) у деліктному зобовязанні до страховика в порядку статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування" є суброгацією. При суброгації у страхових відносинах, право вимоги переходить від потерпілого (страхувальника) до страховика, а деліктне зобов`язання продовжує існувати. При суброгації у страхових відносинах деліктне зобов`язання продовжує існувати та відбувається лише заміна кредитора право вимоги переходить від потерпілої особи до страховика.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 910/2603/17.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 910/18279/19 висловлено позицію: "Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою.

Суброгація (від лат. "subrogare" - заміщення, обрання взамін) є одним із видів уступки права, який полягає в тому, що до нового кредитора, який реально виконав зобов`язання у вигляді сплати грошей, переходить право вимагати відповідного відшкодування від особи, відповідальної за завдану шкоду.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування" до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Страховик виступає замість потерпілого."

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч. 1, ч. 3 та ч. 4 ст. 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 та ст. 79 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями частин першої та третьої цієї статті, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 236 ГПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд зазначає, що надані позивачем заява про настання події 06.10.2021 року, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування та пояснення ОСОБА_1 прийняті Інспектором СРПП ВП № 2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області 06.10.2021 року, не є беззаперечними доказами протиправної поведінки відповідачів та причинно - наслідкового зв`язку між подією яка сталася і пошкодженням спірного авто, оскільки у вказаних документах зафіксовано лише факт звернення ОСОБА_1 до поліції та наявність пошкоджень автомобіля.

Жодних обставин та доказів проведення поліцією (компетентного правоохоронного органу) дій з метою встановлення факту події, яка порушує майнове право чи того, ким вчинено протиправне діяння, яке призвело до пошкодження автомобіля, надані до суду документи не місять.

Крім того, з наданих позивачем документів та наданих фотознімків місця події не можливо встановити причини падіння електроопори (технічний стан опори, втручання третіх осіб, тощо).

У п. 4.23. - 4.33. Постанови Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.02.2020 року у справі № 916/2586/18 викладено правову позицію:

"4.23. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 16 Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-XII "Про дорожній рух" (далі - Закон № 3353-XII) водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

4.24. У частині першій статті 24 Закону № 3353-XII передбачено, що власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

4.25. Вимоги до експлуатаційного стану автомобільних доріг, вулиць населених пунктів, залізничних переїздів та технічних засобів організації дорожнього руху встановлює ДСТУ 3587-97 "Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану", який чинний від 01 січня 1998 року (далі - ДСТУ 3587-97).

4.26. Ці вимоги ДСТУ 3587-97 є обов`язковими.

4.27. Автомобільні дороги, вулиці і дороги населених пунктів та залізничні переїзди повинні на період їх експлуатації підтримуватися у справному стані і забезпечувати безпеку руху транспортних засобів та пішоходів.

4.28. Люки оглядових колодязів повинні відповідати вимогам ГОСТ 3634. Відхилення висотної позначки кришки люка відносно рівня покриття проїзної частини не повинно перевищувати 1,0 см (пункт 3.1.7 ДСТУ 3587-97).

4.29. Відповідно до пункту 2 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року (далі - Єдині правила), ремонт і утримання дорожніх об`єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління "Укравтодору", а тих, що перебувають у комунальній власності, - відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями.

4.30. Власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів (пункт 11 розділу 2 "Обов`язки і права власників дорожніх об`єктів або уповноважених ними органів, дорожньо-експлуатаційних організацій" Єдиних правил).

4.31. Отже, якщо балансоутримувач дороги який повинен здійснювати постійний контроль за станом усіх елементів дороги та розташованих на ній каналізаційних споруджень, допустив бездіяльність, це є підставою для покладення на нього обов`язку відшкодування завданої майнової шкоди відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України.

4.32. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.10.2019 у справі № 639/2132/18.

4.33. Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли до передчасного висновку про стягнення, саме, з КП "Теплопостачання міста Одеси" майнової шкоди у порядку регресу, не встановивши хто є балансоутримувачем дороги, на якій сталась ДТП за участі транспортному засобу марки "ВМW X5", д/н НОМЕР_2 , який повинен здійснювати постійний контроль за станом усіх елементів дороги та розташованих на ній каналізаційних споруджень, чи допустив бездіяльність, на кого має покладатись обов`язок відшкодування завданої майнової шкоди відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України, а також пов`язаних з цим обставини справи, виходячи із предмету та підстав позову, суб`єктного складу сторін, а також порушеного права за захистом якого звертається позивач."

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України" від 28.10.2010р. № 4241/03 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відповідно до ч. 23 рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006р. у справі "Проніна проти України" за заявою № 63566/00 суд нагадує, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

При цьому суд зазначає, що згідно вимог ч.1 ст. 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява №65518/01; п.89), "Проніна проти України" (заява №63566/00; п.23) та "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04; п.58): де зазначено, що згідно з усталеною практикою Суду, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя.

Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Висновки суду за результатами вирішення спору.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази не дають можливості встановити особу винну у настанні події (падіння металевої опори вуличного освітлення) та факту самої події. Пояснення водія автомобіля, який зазнав ушкоджень (заінтересованої особи) не можуть бути визнані судом беззаперечним доказом, а жодних інших належних доказів (постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності, рішення іншого компетентного органу, тощо) суду не подано.

Крім того, не подано суду і належних доказів огляду автомобіля (акту огляду аварійним комісаром страхової компанії із залученням представників відповідача, тощо) та оцінки заподіяних внаслідок події збитків, а тому поданий позивачем Рахунок-фактура від 18.10.2021р на підставі якого було здійснено страхове відшкодування, судом оцінюється критично.

Як вже було зазначено судом, обов`язок доведення факту наявності порушення відповідача, наявність та розмір понесених збитків, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками покладається на позивача.

Для покладення на особу цивільної відповідальності в порядку ст. 1166 ЦК України необхідно довести неправомірність поведінки особи; вину заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх зазначених умов є обов`язковою умовою для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. У цьому випадку саме на позивача покладено обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

З огляду на зазначене, за відсутності належних та допустимих доказів протиправності дій (бездіяльності) відповідачів, вини останніх у заподіянні майнової шкоди та беззаперечних доказів наявності причинного зв`язку між подією та пошкодженням транспортного засобу "Renault Logan" (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), суд дійшов висновку про відстуність підстав для задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача (п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України).

Враховуючи, що в задоволенні позову судом відмовлено, судові витрати по сплаті судового збору та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування".

Керуючись ст. ст. 129, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно - західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, встановлені статтями 256 - 257 Господарського процесуального кодексу України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 09 лютого 2024 року.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Р.В. Романюк