ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"30" січня 2024 р. Справа № 924/1113/23

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Мухи М.Є., за участю секретаря судового засідання Лежніної Я.С. розглянувши матеріали

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" с. Крупець, Шепетівський район, Хмельницька область

до товариства з обмеженою відповідальністю "Агродім Велес" с. Гаврилівці, Кам`янець-Подільський район, Хмельницька область

про стягнення 553736,45грн.

Представники сторін:

позивача: Стельмах Ю.М. адвокат за ордером (поза приміщенням суду (в режимі відеконференції)

відповідача: не з`явився

У судовому засіданні відповідно до ст.240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Процесуальні дії по справі.

Ухвалою від 24.10.2023р. відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 27.11.2023 року. У підготовчому засіданні 27.11.2023р. оголошено перерву до 25.12.2023р. У підготовчому засіданні 25.12.2023р. закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті, судове засідання призначено на 16.01.2024р. Ухвалою від 16.01.2024р. судове засідання відкладено на 30.01.2024р.

Виклад позицій учасників справи, заяви, клопотання.

Позивач звернувся із позовом до суду про стягнення із відповідача 102196,50грн. штрафу, 66 550,80грн. інфляційних нарахувань, 220439,99грн. пені, 164549,16грн. 48% річних згідно умов договору поставки № від 21.10.2021р. Обґрунтовуючи позов зазначає, що на виконання умов договору позивачем було поставлено товар на загальну суму 2282081,22грн. який оплачено частково в сумі 1065281,09грн. Крім того, відповідачем здійснено зустрічну поставку товару позивачеві в сумі 1216800,13грн. Тобто на день звернення із позовом до суду у відповідача відсутня заборгованість із оплати за отриманий товар. Однак, оскільки відповідачем вартість отриманого товару сплачувалась із порушенням термінів оплати позивачем нараховані пені, штраф, інфляційні нарахування та 48% річних.

22.11.2023р. надійшла заява позивача про зменшення розміру позовних вимог в частині стягнення 48% річних в сумі 50000грн. Відповідно просить стягнути з відповідача 102196,50грн. штрафу, 66550,80грн. інфляційних нарахувань, 220439,99грн. пені, 114549,16грн. 48% річних. Заява не суперечить ст. 46 ГПК України, тому судом приймається.

Відповідач відзиву на позов не подав, повноважного представника в судове засідання не забезпечив. Ухвали про відкриття провадження у справі, відкладення розгляду справи та призначення справи до судового розгляду по суті направлялись на електронну адресу ТОВ "Агродім Велес" та ним отримані про що свідчать довідки про доставку електронного листа.

Судом враховується, що згідно статей 42, 46 Господарського процесуального кодексу України участь сторони у судовому засіданні є її правом. При цьому, норми вказаної статті зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010р., "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004)

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Судом також звернуто увагу, що на даний час в Господарському суді Хмельницької області працює система Електронний суд за допомогою якої учасники судового процесу можуть реалізувати права, визначені статтею 42 Господарського процесуального кодексу України, та подавати в електронному форматі до суду процесуальні документи, пов`язані із розглядом справи у суді (як-то заяви по суті справи).

З огляду на наведене, зважаючи на належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, вимоги розумності строку судового розгляду, суд приходить до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами, а неявка відповідача не призводить до неможливості вирішення спору по суті.

Розглядом матеріалів справи встановлено таке.

21.10.2021р. між ТОВ "Суффле Агро Україна" (Продавець) та ТОВ "Агродім Велес" (Покупець) укладено договір поставки № відповідно до п.1.1 якого Продавець зобов`язується поставляти, а Покупець приймати та оплачувати вартість наступних сільськогосподарських товарів (що іменуються надалі - Товари): насіння: ячменю, кукурудзи, ріпаку, соняшника, пшениці, сої, гороху, сорго, люцерни та жита; засоби захисту рослин; мінеральні добрива, органічні добрива та сидерати; добрива для позакореневого підживлення.

Номенклатура Товару, його кількість та ціна зазначаються у Специфікаціях до даного Договору. При оплаті Товару Покупець обов`язково повинен вказати номер та дату рахунку чи видаткової накладної, в іншому разі Продавець залишає за собою право зарахувати кошти на закриття будь-якої існуючої заборгованості Покупця. Дана вимога не поширюється на оплату за векселем чи у випадку, передбаченому п. 1.1.4. Договору. Ціна встановлюється із ПДВ, якщо тільки це не суперечить законодавству.

Якщо інші умови оплати не будуть погоджені Сторонами, Покупець зобов`язується оплатити вартість Товару не пізніше 31 жовтня 2022 року. У зв`язку із відсутністю у бланках Специфікацій на поставку Товару (що формуються Продавцем виключно в системі ЗАР) зазначення року біля дати оплати Товару, вважатиметься, що для визначення дати оплати Товарів, що поставляються на умовах товарного кредиту на підставі Специфікацій, застосовуватиметься відповідна дата 2022 року. Незалежно від інших умов Договору чи Специфікацій, відстрочення платежу не повинно перевищувати строк 270 календарних днів з моменту поставки. Умови оплати за специфікаціями, що встановлюють більші строки поставки, повинні вважатися Сторонами помилковими, натомість строки оплати вважатимуться такими, що настали, на 270-й календарний день, починаючи від дня поставки (включно). У разі поставки Товару Продавцем без отримання погодженої попередньої оплати від Покупця, кінцевою датою розрахунків (в т.ч. для цілей обчислення штрафних санкцій) Сторони домовилися рахувати день підписання видаткової накладної (п.п. 4.1 - 4.4 договору).

У разі несвоєчасної оплати вартості Товарів Покупцем відповідно до Договору, Покупець сплачує Продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченої чи несвоєчасно оплаченої суми за кожен день прострочення оплати, без врахування положення п. 6 статті 232 Господарського кодексу України, а також проценти на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України в розмірі 48 % річних від простроченої суми. Покупець додатково сплачує штраф у розмірі 20 (двадцять) % від суми прострочення за 3 (три) повні місяці прострочення (п.п. 7.1 - 7.2 договору).

Позивачем на підставі видаткових накладних № від 28.10.2021р., № від 02.11.2021р., № від 25.11.2021р., № від 30.11.2021р., № від 15.02.2022р., № від 16.05.2022р., № від 12.08.2022р., № від 06.10.2022р., № від 06.10.2022р. та специфікацій № від 24.11.2021р., № від 25.11.2021р., № від 21.10.2021р., № від 29.09.2022р., № від 04.10.2022р., № від 11.08.2022р., № від 27.04.2022р., № від 29.12.2021р. поставлено відповідачу товар на загальну суму 2282081,22грн., який сплачено частково в сумі 1065281,09грн.

Відповідно до акту зарахування зустрічних однорідних вимог № від 20.07.2022р. відповідачем поставлено позивачу товар на загальну суму 1216800,13грн. На дату ухвалення рішення у відповідача відсутня заборгованість за отриманий товар.

01.05.2023р. між сторонами укладено угоду про погашення боргу якою погоджено, що станом на дату її укладення Покупець зобов`язаний оплатити Продавцю проценти в розмірі 48% річних, нараховані за прострочення виконання грошового зобов`язання по договору поставки № від 21.10.2021р. за період з 24.08.2022р. по 26.04.2023р. в сумі 214549,16грн.

Відповідно до п.5 угоди Покупець підтверджує, що він ознайомлений та погоджується з розрахунком процентів, зазначених в п.4 угоди, а погоджена сума заборгованості, яка становить 214549,16грн. підлягає погашенню Покупцем до 31.08.2023р. (включно). Дана угода є додатковою угодою до договору поставки № від 21.10.2021р.

Оскільки відповідачем вартість отриманого товару сплачувалась із порушенням строків оплати позивачем нараховані та заявлені до стягнення 102196,50грн. штрафу, 66550,80грн. інфляційних нарахувань, 220439,99грн. пені, 114549,16грн. 48% річних.

Аналізуючи докази, оцінюючи їх в сукупності, судом приймається до уваги наступне.

У відповідності до ратифікованої Законом України від 17.07.2007 року Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (п.1 ст.6) кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно ч. 1 ст. 173 ГК України Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається із матеріалів справи, сторонами укладено Договір поставки № від 21.10.2021р.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (п.1 ст. 656 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.ст. 663, 664 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлено обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Пунктом 1 ст. 691 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Позивачем на підставі видаткових накладних № від 28.10.2021р., № від 02.11.2021р., № від 25.11.2021р., № від 30.11.2021р., № від 15.02.2022р., № від 16.05.2022р., № від 12.08.2022р., № від 06.10.2022р., № від 06.10.2022р. та специфікацій № від 24.11.2021р., № від 25.11.2021р., № від 21.10.2021р., № від 29.09.2022р., № від 04.10.2022р., № від 11.08.2022р., № від 27.04.2022р., № від 29.12.2021р. поставлено відповідачу товар на загальну суму 2282081,22грн., який сплачено частково в сумі 1065281,09грн.

Відповідно до акту зарахування зустрічних однорідних вимог № від 20.07.2022р. відповідачем поставлено позивачу товар на загальну суму 1216800,13грн. На дату ухвалення рішення у відповідача відсутня заборгованість за отриманий товар.

У зв`язку з порушенням строків виконання зобов`язань за договором позивачем заявлено до стягнення з відповідача 102196,50грн. штрафу, 66550,80грн. інфляційних нарахувань, 220439,99грн. пені, 114549,16грн. 48% річних, згідно поданих розрахунків за визначені в них періоди.

За положеннями ч.1 ст.199 ГК України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України

У відповідності до приписів ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з п.п.1, 2, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Сторони передбачили, що в разі несвоєчасної оплати вартості Товарів Покупцем відповідно до Договору, Покупець сплачує Продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченої чи несвоєчасно оплаченої суми за кожен день прострочення оплати, без врахування положення п. 6 статті 232 Господарського кодексу України, а також проценти на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України в розмірі 48 % річних від простроченої суми. Покупець додатково сплачує штраф у розмірі 20 (двадцять) % від суми прострочення за 3 (три) повні місяці прострочення (п.п. 7.1 - 7.2 договору).

Зважаючи на викладене, суд, здійснивши власний перерахунок (за допомогою програми "Законодавство") вважає, що арифметично вірними та обґрунтованими до стягнення будуть пеня у розмірі 220439,99 грн. та штраф в розмірі 102196,50грн за визначені позивачем періоди згідно поданих розрахунків із врахуванням часткових оплат та зарахування зустрічних однорідних вимог.

Щодо нарахування 48% річних, судом враховано наступне.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

01.05.2023р. між сторонами укладено угоду про погашення боргу якою погоджено, що станом на дату її укладення Покупець зобов`язаний оплатити Продавцю проценти в розмірі 48% річних, нараховані за прострочення виконання грошового зобов`язання по договору поставки № від 21.10.2021р. за період з 24.08.2022р. по 26.04.2023р. в сумі 214549,16грн.

Відповідно до п.5 угоди Покупець підтверджує, що він ознайомлений та погоджується з розрахунком процентів, зазначених в п.4 угоди, а погоджена сума заборгованості, яка становить 214549,16грн. підлягає погашенню Покупцем до 31.08.2023р. (включно). Дана угода є додатковою угодою до договору поставки № від 21.10.2021р. Із врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, яка судом прийнята, сума несплачених відповідачем за угодою 48% річних становить 114549,16грн. Доказів сплати відсотків відповідачем не надано. Зважаючи на викладене, суд вважає вимогу про сплату 48% річних в розмірі 114549,16грн. обґрунтованою та підтвердженою матеріалами справи.

Стосовно нарахувань втрат від інфляції, судом враховано таке.

Індекс інфляції, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, визначається Держкомстатом за період, який становить один місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Така ж, правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 13.02.2019р. по справі №924/312/18.

Судом враховано правову позицію Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 щодо застосуванням механізму розрахунку інфляційних втрат у порядку частини 2 статті 625 ЦК України у разі, якщо прострочення виконання грошового зобов`язання становить неповний місяць.

Зважаючи на викладене, суд, здійснивши власний перерахунок (за допомогою програми "Законодавство") вважає, що заявлені інфляційні втрати правомірно нараховані у розмірі 64329,52грн. У стягненні 2221,28грн. інфляційних нарахувань суд відмовляє.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу положень ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований, підтверджений належними у справі доказами та підлягає задоволенню частково в сумі 102196,50грн. штрафу, 64329,52грн. інфляційних нарахувань, 220439,99грн. пені, 114549,16грн. 48% річних.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.

Поряд із цим, у зв`язку із заявою позивача про зменшення розміру позовних вимог останньому підлягає поверненню із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 750грн. сплачений згідно платіжної інструкції №194241 від 19.10.2023р.

Керуючись ст.ст.2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агродім Велес" (вул. Глушка, 1, с. Гаврилівці, Кам`янець-Подільський район, Хмельницька область, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" (вул. Богдана Хмельницького, 43, с. Крупець, Шепетівський район, Хмельницька область, ) - 102196,50грн. (сто дві тисячі сто дев`яносто шість гривень 50коп.) штрафу, 64 329,52грн. (шістдесят чотири тисячі триста двадцять дев`ять гривень 52 коп.) інфляційних нарахувань, 220439,99грн. (двісті двадцять тисяч чотириста тридцять дев`ять гривень 99 коп.) пені, 114549,16грн. (сто чотирнадцять тисяч п`ятсот сорок дев`ять гривень 16коп.) 48% річних, 7522,73грн. (сім тисяч п`ятсот двадцять дві гривні 73 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

У позові в частині стягнення 2221,28грн. інфляційних нарахувань відмовити.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" (вул. Богдана Хмельницького, 43, с. Крупець, Шепетівський район, Хмельницька область, ) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 750грн. сплачений згідно платіжної інструкції №194241 від 19.10.2023р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Північно - західного апеляційного господарського суду у порядку визначеному ст.257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 07.02.2024р.

Суддя М.Є. Муха

Віддруковано 1 примірник до матеріалів справи

Позивачу направлено до електронного кабінету

Відповідачу на адресу ел.пошти ()