ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2024 м. Дніпро Справа № 904/5698/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді-доповідача Паруснікова Ю.Б., Коваль Л.А., Мороз В.Ф.,

секретар судового засідання Саланжій Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.10.2023 у справі (суддя Кеся Н.Б.), повний текст рішення складено 13.10.2023

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної сиситеми України», м. Київ

до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз», м. Дніпро

третя особа без самостійних позовних вимог на стороні позивача Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, м. Київ

про стягнення заборгованості у сумі 7084600,63 грн, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

Товариство з обмеженою відповідальністю «оператор газотранспортної системи України» звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» та просить суд стягнути з відповідача 7084600,63 грн, з яких: 6239046,02 грн - основна суми боргу, 622523,65 грн - пені, 103150,33 грн - 3 % річних та 119880,64 грн - інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з компенсації добових небалансів природного газу, що виникли у січні 2020 року, що мали бути сплачені відповідачем на підставі договору транспортування природного газу за виставленими ТОВ «Оператор ГТС України» рахунками.

Справа неодноразово переглядалася Верховним Судом.

На новому розгляді справи, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 03.10.2023 позов ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» до АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» в частині пені, 3 % річних та інфляційних втрат задоволено частково.

Стягнуто з АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» на користь ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» 100292,39 грн пені, 103150,33 грн 3 % річних, 119 880,64 грн інфляційних втрат та 12683,32 грн судового збору.

В решті позову щодо пені відмовлено.

Приймаючи рішення про зменшення розміру пені, місцевим господарським судом було враховане клопотання відповідача по справі, подане ним 16.01.2021 під час первісного розгляду справи (а. с. 54 т 2), щодо зменшення суми пені, 3% річних та інфляційних втрат, з урахуванням поданої відповідачем копії Звіту про фінансовий стан на 30.09.2020 (а. с. 61 т 2).

Внаслідок дослідження заявленого відповідачем клопотання та доданих до нього документів, місцевий господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення заявленої позивачем суми пені до 100292,39 грн.

2. Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ТОВ «Оператор газотранспортної сиситеми України» звернулося з апеляційною скаргою до Центрального апеляційного господарського суду та просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у стягненні пені, у сумі 522231,26 грн та прийняти в цій частині нове рішення, про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга позивача мотивована прийняттям оскаржуваного рішення судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, а саме: ст.ст. 2, 7, 11, 13, 42, 73-86, 236, 237 ГПК України, неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме: ст.ст. 11-14, 614 ЦК України, Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при неповному з`ясуванні судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та при невідповідності висновків викладених в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції обставинам справи, відповідно до ст. 277 ГПК України дане рішення підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

- суд неправомірно зменшив розмір заявленої до стягнення позивачем суми пені, оскільки таке право у нього виникає лише у разі наявності виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення, чого у даному випадку не виконано судом;

- з посиланням на постанову Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» скаржник вказує на те, що суд першої інстанції вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання (ч. 1 ст. 233 ГК України), повинен був об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо;

- в контексті даної справи судом не надано належної оцінки (не з`ясовано) реальності впливу пандемії на стан відповідача, оскільки ним не надано будь-яких доказів, які б вказували на безпосередній вплив COVID-19 на його фінансовий стан.

Крім того, судом взагалі не взято до уваги, що пандемія, також, мала однаковий вплив як на відповідача, так і на позивача, оскільки вони здійснювали свою діяльність на території України.

Більш того, суд не навів мотивів яким чином пандемія вплинула на прострочення виконання зобов`язання відповідачем з огляду на те, що прострочення виконання зобов`язання з оплати щодобових небалансів відбулось за січень 2020 року, тобто до початку пандемії (11.03.2020), а обмежився лише констатацією факту впливу на відповідача таких обставин;

- судом не надано оцінки (не встановлено), в контексті зменшення пені, такій обставині як тривалість прострочення виконання зобов`язання щодо оплати негативних небалансів, а саме, що таке прострочення є значним. На думку скаржника, тривале невиконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором виключає наявність виняткових випадків, які надають право суду застосувати положення ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України;

- в порушенням приписів ст.ст. 7, 76-79 ГПК України суд першої інстанції врахував лише доводи та аргументи, на яких ґрунтувались заперечення відповідача щодо позовних вимог, при цьому не надав відповідної (належної) правової оцінки доказам (доводам) позивача, внаслідок чого допустив порушення норм процесуального права.

3. Короткий зміст вимог та доводів відзиву на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Оператор ГС «Дніпрогаз» вказує на те, що аргументи позивача викладені в апеляційній скарзі не є суттєвими і не спростовують висновки рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.10.2023, з огляду на наступне.

Відповідач вважає, що місцевим господарським судом з урахуванням всіх обставин справи перевірено та надано оцінку доводам та доказам, наданим для обґрунтування клопотання відповідача про зменшення розміру пені. Судом враховано наслідки порушення зобов`язання, відповідність розміру присуджених до стягнення штрафних санкцій таким наслідкам, поведінку відповідача, а також те, що сума основного боргу за договором сплачена відповідачем у повному обсязі.

При цьому, відповідач наголошує на тому, що несвоєчасне виконання грошового зобов`язання з оплати вартості негативного небалансу за січень 2020 року, пов`язане виключно з об`єктивними обставинами, що зазначалося у відповідному клопотанні про зменшення суми пені, інфляційних та відсотків річних.

Відповідач зазначає, що пеня є лише санкцією за невиконання зобов`язання, а не основним боргом, а тому будувати на цих платежах свої доходи та видатки позивач не може, тому при зменшенні розміру пені позивач не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому стані.

З урахуванням вищевказаного, відповідач просить апеляційний господарський суд залишити оскаржуване ТОВ «Оператор ГТС України» рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

4. Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

04.02.2020 між оператором - ТОВ «Оператор ГТС України» та замовником - АТ «Оператор ГРС «Дніпрогаз» укладено Договір транспортування природного газу № (далі-Договір), п. 2.1 якого передбачено, що за цим Договором Оператор надає Замовнику послугу транспортування природного газу на умовах, визначених цим Договором, а Замовник сплачує Оператору встановлені у цим Договором вартість такої послуги та плату (за їх наявності), які виникають при його виконанні.

Згідно з п. 2.2. Договору послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі, з урахуванням особливостей, передбачених цим Договором. Замовник погоджується з тим, що обов`язковою умовою надання послуги є доступ замовника до інформаційної платформи на підставі Правил надання доступу до інформаційної платформи, розміщених на веб-сайті оператора. Підписанням цього договору замовник підтверджує, що він ознайомлений із Правилами надання доступу до інформаційної платформи, розміщеними на веб-сайті оператора, та надає згоду на їх застосування та дотримання.

Взаємовідносини між Замовником та Оператором при забезпеченні (замовленні, наданні, супроводженні) послуг транспортування за цим Договором здійснюються сторонами через інформаційну платформу оператора відповідно до вимог Кодексу. Замовник набуває права доступу до інформаційної платформи з моменту підписання цього Договору, а його уповноважені особи - з моменту їх авторизації, що оформлюється наданим замовником повідомленням на створення облікового запису уповноважених осіб користувача платформи (копія повідомлення додається) за формою, визначеною Кодексом. Після набуття права доступу до інформаційної платформи замовник зобов`язується дотримуватися порядку взаємодії з інформаційною платформою, визначеного Кодексом (п. 2.8 Договору).

Замовник зобов`язаний, серед іншого: своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; надати оператору фінансове забезпечення в порядку, встановленому у Кодексі та цьому Договорі; дотримуватися обмежень, встановлених цим договором та Кодексом; вчасно збалансовувати своє портфоліо балансування; не перевищувати замовлені потужності, визначені в цьому договорі; здійснити своєчасну та повну оплату додаткової плати оператору у разі перевищення розміру замовленої потужності та/або плати за зміну умов (обмежень) користування потужністю з обмеженнями, та/або недотримання параметрів якості природного газу, який передається ним у газотранспортну систему, у порядку, визначеному цим Договором та Кодексом; реєструвати в Реєстрі споживачів постачальника на інформаційній платформі Оператора споживачів, стосовно яких він є діючим постачальником; здійснити своєчасну та повну оплату за перевищення розміру договірної потужності, додаткову плату за зміну умов (обмежень) використання потужності з обмеженнями, плату за добовий небаланс, плату за нейтральність балансування, додаткову плату у разі недотримання параметрів ФХП газу та плату за несанкціонований відбір природного газу з газотранспортної системи в порядку, визначеному Кодексом та цим Договором; здійснити у термін до 5 робочих днів з дня виставлення рахунка оплату вартості добових небалансів, якщо загальна вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових позитивних небалансів замовника протягом звітного газового місяця (п. 4.1 Договору).

Порядок комерційного обліку природного газу (у тому числі приладового) та перевірки комерційних вузлів обліку, а також порядок приймання-передачі природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи та визначення і перевірки параметрів якості в цих точках здійснюються сторонами відповідно до вимог Кодексу та з урахуванням цього Договору (п. 5.1 Договору).

Оператор розміщує інформацію про чинні тарифи та базову ціну газу на своєму веб-сайті (п. 7.2 Договору).

Тарифи, передбачені п. 7.1 Договору є обов`язковими для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо їх встановлення. Визначена на їх основі вартість послуг застосовується сторонами при розрахунках за послуги згідно з умовами цього Договору (п. 7.3 Договору).

Сторони дійшли згоди, що у разі виникнення у замовника добового небалансу оператор здійснює купівлю/продаж природного газу замовника в обсягах добового небалансу (п. 9.1 Договору).

У разі виникнення у Замовника негативного добового небалансу Оператор здійснює продаж Замовнику, а Замовник купівлю в оператора природного газу в обсягах негативного добового небалансу за ціною, яка встановлюється розділом XIV Кодексу. У разі виникнення у Замовника позитивного добового небалансу Оператор здійснює купівлю у замовника, а Замовник продаж природного газу оператору в обсягах позитивного добового небалансу за ціною, яка встановлюється розділом XIV Кодексу (п. 9.2 Договору).

У випадку, якщо загальна вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця, Оператор до 14 числа газового місяця, наступного за звітним, надсилає Замовнику рахунок на оплату за добовий небаланс (розмір визначається як різниця між загальною вартістю щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця та загальною вартістю щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця). Замовник має оплатити рахунок на оплату за добовий небаланс у термін до 5 робочих днів, крім вартості послуг, визначених абзацом другим цього пункту. Оплата вартості щодобових небалансів оператором газорозподільної системи за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету на покриття пільг, субсидій та компенсацій побутовим споживачам проводиться у строки та за процедурою, передбаченою чинним законодавством, у сумі, що не перевищує вартості послуг розподілу фактично спожитого природного газу зазначеними споживачами за розрахунковий період (п. 9.3 Договору).

Розбіжності щодо вартості добових небалансів підлягають урегулюванню відповідно до умов цього Договору або в суді. До прийняття рішення суду вартість добових небалансів, яку замовник зобов`язаний сплатити у строк, визначений п. 9.3 Договору, визначається за даними оператора (п. 9.6 Договору).

Послуги, які надаються за цим Договором, за винятком послуг балансування, оформлюються оператором і замовником актами наданих послуг (п. 11.1 Договору).

Врегулювання щодобових небалансів оформлюються одностороннім актом за підписом Оператора на весь обсяг щодобових небалансів. В акті зазначаються щодобові обсяги небалансів, а також ціни, за якими оператор врегулював щодобові небаланси (у розрізі кожної доби) (п. 11.4 Договору).

У разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим Договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п. 13.5. Договору).

Цей Договір набуває чинності з дня його укладення, поширює дію на відносини, що склалися між сторонами з 01.01.2020 та діє до 31.12.2020 (п. 17.1. Договору).

Цей Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

ТОВ «Оператор ГТС України» за результатами співставлення остаточних алокацій подач/відборів АТ «Оператор ГРС «Дніпрогаз» природного газу до/з газотранспортної системи за січень 2020 року виявив наявність у АТ «Оператор ГРС «Дніпрогаз» негативних щодобових небалансів як різниці між вказаними алокаціями подач/відборів природного газу, на підставі чого здійснив розрахунок остаточних обсягів щодобового небалансу АТ «Оператор ГРС «Дніпрогаз» за кожну газову добу звітного місяця та визначив його остаточну плату за такі щодобові небаланси за кожну газову добу і сумарно за звітний місяць, а саме: за січень 2020 виявлено остаточні обсяги негативних щодобових небалансів на суму 1 455,37429 тис. куб.м ( 15 063 124 кВт * год ) всього на загальну суму 8 342 503,58 грн з ПДВ.

Згідно із довідками ТОВ «Оператор ГТС України» № № 1, 3 зазначені щодобові небаланси АТ «Оператор ГРС «Дніпрогаз» виникли внаслідок безпідставного відбору Замовником у січні 2020 року з газотранспортної системи природного газу для покриття його власних виробничо-технічних витрат без подання таких обсягів природного газу до газотранспортної системи.

Згідно з цими довідками фактичний обсяг природного газу, відібраного оператору газорозподільної мережі (далі - ГРМ) з газотранспортної системи через точки виходу у січні 2020 року - 117 928 624,00 куб.м; обсяги природного газу, використані оператором ГРМ - 3 376 332,13 куб.м, що на думку позивача підтверджено: двостороннім актом наданих послуг № 01-2020-/1000120 від 31.01.2020; реєстрами файлів, завантажених до інформаційної платформи АТ «Оператор ГТС «Дніпрогаз» за січень 2020 року: форма 2 - Інформація про попередні та остаточні прогнози відборів/споживання природного газу споживачами, що не вимірюються щодобово, і відбори/споживання природного газу споживачами, що вимірюються щодобово (протягом доби); форма 3 - Інформація про фактичний місячний відбір/споживання природного газу споживачами, що не вимірюється щодобово, та/або щодо яких було змінено режим нарахування відбору/споживання природного газу; форма 4 - Інформація про операторів газорозподільних систем (за їх наявності), яким природний газ передається з газорозподільної системи, з визначенням місць підключення таких операторів, та про об`єм/обсяг приймання-передачі природного газу з однієї газорозподільної зони в іншу; форма 9 - Повідомлення про споживачів у зоні ліцензійної діяльності оператора ГРМ, які не включені до Реєстру споживачів жодного постачальника/постачальник яких не подав номінацію на точку виходу до ГРМ або така номінація була відхилена оператором ГТС/ постачальник яких ініціював припинення їм газопостачання.

ТОВ «Оператор ГТС України» через інформаційну платформу направлено відповідачу акт врегулювання щодобових небалансів № 01-2020- за газовий місяць січень 2020 року, від 31.01.2020 у розмірі 1455,37429 тис.куб.м. і рахунок на оплату за щодобові небаланси за січень 2020 року № 01-2020- від 31.01.2020 на загальну суму 8 342 503,58 грн з ПДВ.

Листом від 03.03.2020 № ТОВ ВИХ-20-2477 ТОВ «Оператор ГТС України» звернувся до відповідача з вимогою щодо сплати 8 342 503,58 грн за щодобові небаланси газового місяця січня 2020 року.

У відповідь АТ «Оператор ГРС «Дніпрогаз» листом від 05.03.2020 № 49104ЛВ-1327-0320 звернувся до позивача з проханням реструктуризації заборгованості.

За твердженням ТОВ «Оператор ГТС України» станом на 29.09.2020 за рахунок взаємозаліку зобов`язань сторін, а також часткової сплати відповідачем коштів, заборгованість частково погашено.

Причиною виникнення спору між сторонами став залишок основного боргу у сумі 6 239 046,02 грн за щодобові небаланси за газовий місяць - січень 2020 року.

Під час судового провадження у справі зазначена сума боргу погашена відповідачем до 31.12.2022 шляхом часткових сплат по договору № від 04.02.2020 на розрахунковий рахунок позивача на суму 5 746 401,12 грн та заяв про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог на загальну суму 492 644,90 грн.

На підставі пунктів 13.1, 13.5 Договору позивачем нараховано:

- пеню у сумі 622 523,65 грн за період з 22.02.2020 по 21.08.2020;

- три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 103 150,33 грн за період з 22.02.2020 по 29.09.2020;

- інфляційні втрати у сумі 119 880,64 грн за період березень серпень 2020.

Відповідач просив розглянути його клопотання, яке було подане ним 16.01.2021 під час первісного розгляду справи (а. с. 54 т 2), щодо зменшення суми пені, 3% річних та інфляційних втрат, посилаючись на те, що відповідач знаходиться у тяжкому фінансовому становищі, оскільки основним джерелом надходження коштів на рахунки відповідача є кошти населення, розрахунки з яким значно погіршились у зв`язку із пандемією на COVID-19. На підтвердження стану розрахунків відповідач подав копію Звіту про фінансовий стан на 30.09.2020 (а. с. 61 т 2).

5. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Як зазначалося вище, предметом апеляційного оскарження є незгода скаржника з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені у сумі 522231,26 грн (зменшення розміру пені), а тому в силу приписів ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 599 ЦК України та ст. 202 ГК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Водночас порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання чи не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як зазначалося вище, причиною виникнення спору між сторонами є залишок основного боргу у сумі 6 239 046,02 грн за щодобові небаланси за газовий місяць - січень 2020 року.

Під час судового провадження у справі зазначена сума боргу погашена відповідачем до 31.12.2022 шляхом часткових сплат по договору № від 04.02.2020 на розрахунковий рахунок позивача на суму 5 746 401,12 грн та заяв про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог на загальну суму 492 644,90 грн.

На підставі пунктів 13.1, 13.5 Договору позивачем нараховано до сплати відповідачу пеню у сумі 622 523,65 грн за період з 22.02.2020 по 21.08.2020, яку місцевий господарський суд, з урахуванням заявленого відповідачем клопотання про зменшення її розміру, зменшив до 100292,39 грн.

Колегія суддів зауважує, що неустойка має подвійну правову природу - є одночасно способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником. Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно забезпечення дисципліни боржника стосовно виконання зобов`язання (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Водночас застосування неустойки має здійснюватися з дотриманням принципу розумності та справедливості, оскільки наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 16.11.2023 у справі № 916/3232/22, від 07.11.2023 у справі № 924/215/23, від 10.08.2023 у справі № 910/8725/22, від 11.07.2023 у справі № 914/3231/16 та інших.

Згідно з ч. 1 ст. 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За ч. 2 ст. 233 ГК України якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Подібні норми також містить ч. 3 ст. 551 ЦК України, яка визначає, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин (ч. 3 ст. 551 ЦК України) господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (постанова Верховного Суду від 26.08.2021 у справі № 911/378/17 (911/2223/20)).

У даній справі, керуючись ч. 1 ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України, суд першої інстанції зменшив розмір пені до 100292,39 грн, тобто на 84 % від загальної суми, що була визначена позивачем.

Скаржник заперечує наявність підстав для зменшення розміру пені, зазначає, що позовні вимоги підлягали задоволенню у повному обсязі, посилаючись на неврахування судами висновків щодо застосування ч. 1 ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України, оскільки правом суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення.

При вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін.

На думку скаржника матеріали справи не містять доказів значного перевищення розміру неустойки над розміром заборгованості, а невиконання відповідачем своїх зобов`язань виключає наявність виняткових випадків, які надають право суду застосовувати положення ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Надаючи правову оцінку доводам скаржника, колегія суддів вважає їх такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

За відсутності виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу, а також розмір, до якого підлягає їх зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

При визначенні розміру суми пені, яка підлягала стягненню з відповідача на користь позивача при зменшенні її розміру, місцевим господарським судом враховане клопотання АТ «ОГС «Дніпрогаз», подане ним 16.01.2021 під час первісного розгляду справи (а. с. 54 т 2).

В обґрунтування заявленого клопотання, відповідач посилається на наступні обставини:

- знаходження його в тяжкому фінансовому становищі, що обумовлюється як суб`єктивними так і об`єктивними факторами, у тому числі сезонним характером діяльності з тривалістю сезону опалення 6 місяців, про що відомо позивачу;

- основним джерелом надходження грошових коштів на розрахункові рахунки АТ «ОГС «Дніпрогаз» є кошти, сплачені кінцевими споживачами наданих послуг (фізичними та юридичними особами);

- запровадженням з 12.03.2020 по всій території України картину та пов`язаних з його запровадженням обмежувальних заходів (заборони нарахування та стягнення неустойки за несвоєчасне здійснення платежів, а також припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг), внаслідок чого утворилася значна заборгованість всіх категорій споживачів перед відповідачем, оскільки останній не мав змоги реалізувати своє законне право на стягнення заборгованості зі споживачів у примусовому порядку. У спірний період, на виконання ухвалених на користь відповідача судових рішень про стягнення заборгованості зі споживачів послуг розподілу природного газу, судами не видавалися накази та виконавчі листи за ними, оскільки відповідно до внесених змін до процесуальних кодексів рішення не вступали в законну силу;

- перебуванням АТ «Дніпрогаз» у скрутному фінансовому становищі, що підтверджено фінансовим звітом (Форма № 1) де станом на 30.09.2020 на кінець звітного періоду непокритий збиток дорівнює 560 221 тис. грн. Покладання на АТ «Дніпрогаз» сплати заявленої до стягнення суми пені стане для відповідача непомірним тягарем, оскільки такі витрати виходять за межі визначеної тарифами вартості послуг;

- крім пені позивач на суму основного боргу також нарахував інфляційні втрати та відсотки річних, які виступають способом захисту майнового права та інтересу позивача та полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Вказані нарахування є збитками позивача та їх розмір є значно меншим ніж сума нарахованої пені.

З огляду на встановлені у цій справі обставини колегія суддів ЦАГС погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зменшення пені. Зменшення пені на 84 % є обґрунтованим, відповідає принципам добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності.

У постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що неустойка не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер. Вона не повинна перетворюватися на несправедливо непомірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Водночас колегія суддів ЦАГС звертає увагу, що у питанні зменшення розміру неустойки, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, суд щоразу має виходити з конкретних обставин.

Такими конкретними обставинами на думку колегії судів ЦАГС є зокрема, запровадження з 12.03.2020 по всій території України карантину (COVID-19), що значно вплинуло на фінансовий стан відповідача, основним джерелом надходження коштів на розрахункові рахунки AT «Дніпрогаз» є кошти, сплачені споживачами наданих послуг.

Внаслідок запровадження карантину, через регуляторну політику держави під час дії карантину, неможливо було стягувати дебіторську заборгованість зі споживачів та деяких контрагентів через законодавчо встановлені обмеження.

Через законодавчі обмеження, пов`язані з карантином, що є загальновідомим фактом, існували перепони з примусового стягнення дебіторської заборгованості та виконання судових рішень щодо: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг громадянам України у разі їх несплати або сплати не в повному обсязі.

Колегія суддів враховує також той факт, що зменшення надходжень грошових коштів від споживачів за надані послуги потягли за собою накопичення дебіторської заборгованості, про що свідчить наданий відповідачем до клопотання про зменшення суми пені Баланс (Звіт про фінансовий стан, а. с. 61 т 2) станом на 30.09.2020:

- поточна дебіторська заборгованість за товари, роботи, послуги (рядок 1125) складає сума у розмірі 85 863 тис. грн, в той час коли на початок звітного періоду цей показник складав 56 096 тис. грн.

- непокритий збиток (код рядка 1420) на кінець звітного періоду дорівнює 560 221 - тис грн.

З вищенаведеного вбачається, колегія суддів погоджується з доводами відповідача, що під час дії запровадженого Кабміном карантину AT «ОГС «Дніпрогаз» не мав механізму впливу на платіжну дисципліну споживачів, оскільки за рахунок комунальних підприємств, у тому числі за рахунок AT «ОГС «Дніпрогаз», Уряд надав цим споживачам гарантію державного захисту та фінансової стабільності.

Крім того, колегія суддів враховує особливий статус відповідача, пов`язаний зі специфікою діяльності та віднесенню його до підприємств критичної інфраструктури. Такі обставини призводять до того, що відповідач не може керуватись загальними принципами здійснення господарської діяльності на власний розсуд відповідно до покладених на нього зобов`язань з безперебійного та безпечного розподілу природного газу до споживачів. Відповідач повинен діяти виключно в межах норм чинного законодавства, що регулює енергетичну галузь.

Вищенаведені обставини свідчать про поважність причин несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язання.

Також, колегія суддів враховує ступінь виконання зобов`язання боржником, тривалість прострочення виконання та поведінку відповідача. Так, в період березня-серпня 2020 року відповідачем були сплачені на користь позивача грошові кошти у сумі 2103457,36 грн. Частина зобов`язань AT «ОГС «Дніпрогаз» перед ТОВ «Оператор ГТС України» на загальну суму 492644,90 грн була припинена на підставі Заяв про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог після звернення позивача до суду з позовом.

Станом на 25.05.2021 основний борг у сумі 6239046,02 грн був сплачений відповідачем повністю, що свідчить про вжиття останнім всіх можливих заходів до виконання зобов`язання.

Окрім вищевикладеного, колегія суддів також враховує той факт, що позивачем не надано суду доказів понесення ним збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором або погіршення матеріального стану підприємства, саме у зв`язку з порушенням відповідачем умов договору.

Заявлені позивачем до стягнення з відповідача збитки у вигляді майнових втрат у зв`язку з простроченням боржником грошового зобов`язання, визначені згідно ст. 625 ЦК України, а саме: 3% річних у сумі 103150,33 грн та інфляційні втрати у сумі 119880,64 грн повністю задоволені оскаржуваним судовим рішенням, а від так вважаються такими, що заявлені у доведеному розмірі, який є значно меншим ніж розміру заявленої до стягнення пені.

Наявність інших будь-яких матеріальних збитків, пов`язаних з неналежним виконанням відповідачем зобов`язання, позивачем не доведено.

На підставі викладеного вище колегія суддів вважає, що:

- право на зменшення розміру пені, надане ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України, обґрунтовано застосоване судом першої інстанції у цій справі;

- обсяг зменшення пені, визначений судом відповідає принципам добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності.

З цих підстав колегія судді відхиляє доводи скаржника щодо неправильного застосування судом ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України без урахування висновків щодо їх застосування у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 13.05.2019 у справі № 904/4071/18, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 06.11.2019 у справі № 917/1638/18, від 17.12.2019 у справі № 916/545/19, від 19.02.2020 у справі № 910/1303/19.

Колегія суддів зауважує, що висновки, наведені Верховним Судом у справах про зменшення пені, зокрема в перелічених скаржником справах, неможливо відокремити від обставин, за яких вони були зроблені, та застосувати їх у цій справі. Сутність дискреції суду при зменшенні розміру пені полягає в можливості обрання одного з декількох можливих варіантів реалізації суддівського розсуду, однак це не означає, що правомірним є лише один конкретний варіант реалізації дискреції.

Інші аргументи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не спростовують їх.

У справі «Салов проти України» (п. 89 рішення ЄСПЛ від 06.09.2005, заява № 65518/01) наголошується, що згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод рішення судів повинні містити достатні мотиви, на яких вони ґрунтуються, для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (п. 30 рішення ЄСПЛ у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, заява № 49684/99). Разом із тим ст. 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Отже, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (п. 29 рішення ЄСПЛ у справі «Ruiz Torija v.» від 09.12.1994, заява серія A № 303-A).

6. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами апеляційного перегляду рішення Судом не встановлено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів ЦАГС вважає, що місцевим господарським судом в оскаржуваному рішенні повно встановлені фактичні обставини справи, належним чином досліджено наявні в матеріалах справи докази, яким надана вірна правова оцінка у відповідності до норм чинного матеріального та процесуального законодавства, а тому місцевий господарський суд дійшов правильних та обґрунтованих висновків про часткове задоволення позовних вимог.

Підстав передбачених ст. 277 ГПК України для скасування або зміни оскаржуваного відповідачем рішення, колегією суддів не виявлено.

7. Розподіл судових витрат.

У зв`язку із відмовою в задоволенні апеляційної скарги судові витрати за її подання у відповідності до ст. 129 ГПК України слід покласти на позивача по справі ТОВ «Оператор газотранспортної системи України»

Керуючись ст.ст. 129, 269-270, 275, 276, 281-282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.10.2023 у справі № 904/5698/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 05.02.2024.

Головуючий суддя Ю.Б. Парусніков

Судді: Л.А. Коваль

В.Ф. Мороз