ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року Справа № 918/812/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Маціщук А.В.,

суддя Бучинська Г.Б.

суддя Філіпова Т.Л.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі Державного підприємства "Овруцьке спеціалізоване лісове господарство "ДП "Ліси України"

на рішення Господарського суду Рівненської області від 05.10.2023 р.

постановлене у м. Рівне, повний текст складено 06.10.2023 р.

у справі № 918/812/23 (суддя Качур А.М.)

за позовом Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі Державного підприємства "Овруцьке спеціалізоване лісове господарство "ДП "Ліси України"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Веар"

про стягнення 211727,10 грн.

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до рішення від 05.10.2023 р. Господарський суд Рівненської області відмовив в задоволені позову Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі Державного підприємства "Овруцьке спеціалізоване лісове господарство "ДП "Ліси України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Веар" про стягнення 211 727,10 грн. у справі № 918/812/23.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" в особі Державного підприємства "Овруцьке спеціалізоване лісове господарство "ДП "Ліси України" звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задоволити позовні вимоги.

Скаржник не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що надані позивачем докази отримання відповідачем товару не містять підпису та/чи відбитку печатки відповідача, а тому суд не має можливості встановити дійсні обставини отримання відповідачем товару.

Скаржник посилається на товарно-транспортні накладні і доводить, що відповідно до ч.2 ст.664 ЦК України обов`язок позивача як продавця передати товар відповідачу/покупцю вважається виконаним у момент передачі товарів водіям до перевезення, натомість суд першої інстанції не взяв до уваги, що всі ТТН не підписані відповідачем, при цьому відповідач заперечує лише факт отримання товару не по конкретним ТТН, а на загальну суму боргу, а саме 109580,76 грн., що свідчить про необґрунтованість заперечень відповідача.

Крім того, стверджує, що за заявами ТОВ «ВЕАР» Рівненське обласне управління лісового та мисливського господарства видало ТОВ «ВЕАР» як експортеру сертифікати про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для забезпечення здійснення експертних операцій. Звертає увагу, що для отримання сертифіката експортери подають територіальному органові Держлісагентства заяву за встановленою Агентством формою, до якої додається копія (з обов`язковим пред`явленням оригіналу) товарно-транспортної або залізничної накладної про придбання лісо- та пиломатеріалів, або лісорубного квитка (для постійних лісокористувачів), тому такі обставини свідчать про обґрунтованість доводів позивача про те, що відповідач отримав від позивача деревину, відвантажену по ТТН, на підставі яких були видані сертифікати про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для здійснення експертних операцій.

Просить скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 05.10.2023 р. по справі № 918/812/23 повністю і прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги позивача повністю.

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕАР" подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти доводів скаржника.

Зазначає, що товарно-транспортні накладні, долучені до апеляційної скарги як документи, що підтверджують виконання зобов`язань по договору позивачем, не стосуються умов договору купівлі-продажу необробленої деревини № 330/14 від 18.06.2021 р., тоді як сторонами уклалені кілька договорів, умови яких, зокрема, щодо вартості є відмінними від умов договору № 330/14.

Посилання скаржника на накладні і сертифікати не спростовує факту оплати.

Звертає увагу, що ТОВ «ВЕАР» виконало умови договору в частині сплати суми 633437,49 грн. за отримані лісоматеріали, при цьому за умовами договору сума договору становить 630355,0 гривень, тоді як платежі виконані суму, більшу договірної на 3082,49 гривень. Вказує, що жодною додатковою угодою до вищевказаного договору купівлі-продажу № 330/14 не змінювались істотні умови договору в частині суми договору та вартості сировини за м3.

Просить залишити рішення Господарського суду Рівненської області від 05.10.2023 р. у справі № 918/812/23 без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження. Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи те, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і сторони не подавали клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, розгляд апеляційної скарги відбувся в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами згідно з ч.13 ст.8 ГПК України.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного судового рішення норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.

За результатами проведення електронно-голосових біржових торгів з продажу необробленої деревини заготівлі 2 кварталу 2021 року, який відбувся 18.06.2021 р., Державне підприємство "Овруцьке спеціалізоване лісове господарство" (продавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Веар" (покупець) 18.05.2021 р. уклали договір № 330/14 /а.с. 8-12 у т.1/, відповідно до предмету якого продавець/позивач передає у власність на умовах франко-проміжиий склад продавця необроблену деревину (товар) за номерами лотів відповідно до п.3.1. цього договору, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені в цьому договорі.

На підставі Регламенту організації та проведення відкритих електронно-голосових біржових торгів з продажу необробленої деревним Товарної біржі "Житомирські торги" продавець продає, а покупець купує товар (необроблену деревину) для власної переробки.

Право власності на товар переходить до покупця з моменту повної оплати продавцю вартості купленого на електронно-голосових біржових торгах товару та підписання товарно-транспортної (залізничної) накладної (пункт 1.3. договору).

Відповідно до п 3.2 договору загальна сума договору становить 630355,00 грн.

Відповідно до пункту 4.1. договору поставка товару здйснюється згідно з графіком поставок, який є невід`ємною частиною даного договору та підписується самостійно покупцем та продавцем без обов`язкової окремої реєстрації на ТБ "Житомирські торги", на умовах франко-проміжний склад продавця. У випадку непідписання сторонами графіку поставок, товар поставляється рівними частинами.

Згідно з умовами пункту 4.3. договору комплект товаросупровідних документів: товарно-транспортна накладна, податкова накладна в електронному вигляді зареєстрована в ЄРПН, рахунок-фактура, специфікація. Документи не повинні мати жодних виправлень та нотаток.

Відповідно до пункту 5.1. договору прийом-передача товару здійснюється на складі продавця за умовами: франко-проміжний склад продавця.

Продавець зобов`язаний протягом 5-ти (п`яти) робочих днів передати покупцеві товар після отримання на свій рахунок 100% передоплати за кожну окрему партію товару на підставі виставленого рахунка-фактури (пункт 5.2. договору).

Датою передачі товару продавцем та прийому його покупцем, тобто - датою поставки вважається дата товарно-транспортної накладної (пункт 5.3. договору).

Перехід права власності на товар відбувається з моменту відвантаження придбаного товару відповідно до умов цього договору (пункт 5.4. договору).

Згідно з умовами пункту 6.1. договору платіж (передоплата 100% кожної окремої партії товару) здійснюється у безготівковій формі у національній валюті України - гривні), шляхом банківського переказу коштів на розрахунковий (або поточний) рахунок продавця з урахуванням сплаченого гарантійного внеску, на протязі 5-ти (п`яти) банківських днів з дати отримання рахунку-фактури, або за згодою сторін на умовах після оплати на протязі 10 (десяти) банківських днів з дати поставки товару на склад покупця.

За погодженням сторін, покупець здійснює оплату за товар протягом 10-ти (десяти) банківських днів з моменту отримання товару на складі покупця (пункту 6.6. договору).

Позивач зобов`язання стосовно поставки на адресу покупця товару зазначеного у договорі виконав у повному обсязі і загальна вартість поставленого товару склала 744748,38 грн /а.с. 19-29 у т.1/:

- товарно-транспортна накладна № 798224 від 10.07.2021р. - 51416,30 грн.;

- товарно-транспортна накладна № 092321 від 10.07.2021р. -59957,39 грн.;

- товарно-транспортна накладна № 798240 від 12.07.2021р. - 53841,07 грн.;

- товарно-транспортна накладна № 798249 від 12.07.2021р. - 52919,05 грн.;

- товарно-транспортна накладна № 788687 від 14.07.2021р. - 54739,55 грн.;

- товарно-транспортна накладна № 122562 від 15.07.2021р. - 52455,26 грн.;

- товарно-транспортна накладна № 092378 від 16.07.2021р. - 45730,89 грн.;

- товарно-транспортна накладна № 902080 від 19.07.2021р. - 92041,54 грн.;

- товарно-транспортна накладна № 122667 від 21.07.2021р. - 91733,86 грн.;

- товарно-транспортна накладна № 788778 від 23.07.2021р. - 89778,95 грн.;

- товарно-транспортна накладна № 902164 від 24.07.2021р. - 90988,34 грн.

Відповідач виконав оплату за поставлений товар в сумі 633437,49 грн, що підтверджується платіжними інструкціями /а.с. 30-40 у т.1/.

23.06.2022 р. позивач направив відповідачу претензію, у якій вимагав сплатити заборгованість в розмірі 110157,47 грн. /а.с. 16-17 у т.1/. Відповідач отримав таку претензію 28.06.2022 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення /а.с. 18 у т.1/.

Відповідач на претензію не відреагував, кошти на вимогу позивача не сплатив.

Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" в особі філіі Державного підприємства "Овруцьке спеціалізоване лісове господарство "ДП "Ліси України" звернулося до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Веар" 109580,76 грн. боргу, а також заявлено до стягнення з відповідача 4476,30 грн. - 3% річних, 30270,37 грн. - інфляційних втрат та 67399,67 грн. пені /а.с. 1-7 у т.1/.

Господарський суд Рівненської області ухваливши рішення про відмову в задоволені позову, зазначив, що надані позивачем докази отримання відповідачем товару первинні документи не містять належних реквізитів - підпису та/чи відбитку печатки відповідача, тому суд не має можливості встановити дійсні обставини отримання відповідачем товару, натомість позивач не довів обставин порушення його прав відповідачем.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Отже, на умовах договору № 330/14 від 18.06.2021 р. між сторонами відбулись правовідносини з поставки, які врегульовані нормами глави 54 ЦК України та главою 30 ГК України.

Господарський договір згідно зі ст.174 ГК України є однією із підстав виникнення господарського зобов`язання.

Згідно зі ст.ст.1-4, 181 ГК України до господарських відносин застосовуються правила Цивільного кодексу України з врахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Статтею 175 ГК України визначено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 265 ГК України, ч.1 ст.712 ЦК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частиною 2 ст. 712 ЦК України також передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 692 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У відповідності до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та закону, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до норм Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" здійснення господарських операцій фіксується у первинних документах. Так, відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до частини 11 статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Як вбачається із позовної заяви та апеляційної скаги, на підтвердження заявленої до стягнення заборгованості позивач посилається на товарно - транспортні накладні /а.с. 19-29 у т.1/.

Первинні документи для надання їм юридичної сили і доказовості згідно з п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 р. № 88, зареєстрованого Мінюстом України 05.06.95 р. за № 168/704, повинні мати такі обов`язкові реквізити як назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Спільним наказом Міністерства інфраструктури України та Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.11.2013 р. № 961/707 (був чинний на час спірних правовідносин), затверджено спеціалізовану форму товарно-транспортної накладної при перевезенні деревини автомобільним транспортом (ТТН - ліс) та Інструкцію щодо заповнення спеціалізованої форми товарно-транспортної накладної при перевезенні деревини автомобільним транспортом (ТТН - ліс).

Вказану спеціалізовану форму товарно-транспортної накладної при перевезенні деревини автомобільним транспортом сторони використовували у даних правовідносинах.

У Інструкції щодо заповнення спеціалізованої форми товарно-транспортної накладної при перевезенні деревини автомобільним транспортом (ТТН - ліс) визначено порядок оформлення накладної, що забезпечує достовірність відображених у них даних стосовно вчинених господарських операцій, зокрема, визначені зобов`язкові реквізити, які мають бути заповнені у накладних стосовно перевізника, водія і вантажоодержувача.

Так, у графі "Перевізник" мають бути зазначені найменування (П.І.Б.) суб`єкта господарювання (юридичної особи або фізичної особи - підприємця) та/або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, що одержує для перевезення вказану у товарно-транспортній накладній деревину для власних потреб. У разі перевезення деревини власним автомобільним транспортом державного лісогосподарського підприємства зазначається "Вантажовідправник" (пункт 4 Інструкції); у графі "Водій" мають бути зазначені ініціали та прізвище водія автомобільного перевізника або водія державного лісогосподарського підприємства при перевезенні деревини автомобільним транспортним засобом (пункт 7 Інструкції). При цьому у графі "Прийняв до перевезення" зазначаються посада, прізвище, ініціали та підпис особи, що прийняла деревину для перевезення за товарно-транспортною накладною (пункт 16 Інструкції), а у графі "Деревину відпустив" - посада, прізвище, ініціали та підпис особи, що здійснила відпуск деревини за товарно-транспортною накладною (пункт 15 Інструкції).

Відповідно до пункту 10 Інструкції у графі "Деревину одержав: за дорученням від ___20____року __" від руки записуються номер доручення, дата, прізвище та ініціали особи, що прийняла деревину за товарно-транспортною накладною, проставляється підпис (пункт 17 Інструкції). У графі "Вантажоодержувач" має бути зазначено найменування (П.І.Б.) суб`єкта господарювання (юридичної особи або фізичної особи - підприємця) та/або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, що одержує (оприбутковує) вказану в накладній деревину.

Надані позивачем первинні облікові документи не мають необхідних реквізитів, тому є неналежними доказами того, що фактично відбулась господарська операція, в даному випадку передача/прийняття товарів позивачем відповідачеві за договором купівлі-продажу № 330/14 від 18.06.2021 р. В наданих позивачем накладних зазначено, що товар прийняв до перевезення водій, водночас відсутні відомості про доручення, як це визначено пунктом 10 Інструкції, і матеріали справи не містять доказів уповноваження вантажоотримувачем перевізника на отримання від його імені товару чи підписання товарно-транспортної (залізничної) накладної працівником одержувача, як передбачено умовами пункт 1.3. договору.

З урахуванням встановлених дефектів первинних документів позивач не був позбавлений можливості надати додаткові докази в підтвердження своїх доводів, наприклад, докази оприбуткування товару відповідачем, докази щодо відстеження трекінгу відпущеної деревини, докази на підтвердження наявності договірних відносин між перевізниками та відповідачем тощо. Відповідних доказів позивач суду не надав, клопотань про їх витребування у встановлені процесуальним законом строки суду не заявлено.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що надані позивачем первинні документи містять істотні недоліки, і такі недоліки перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка прийняла товар від позивача, а отже отримати повні відомості про господарську операцію та сформувати висновок, чи мала місце відповідна операція та чи дійсно виникли відповідні зобов`язання у відповідача.

Колегія суддів зазначає, що в кожному випадку необхідність дотримання письмової форми обумовлена ст.208 ЦК України. Разом з тим, згідно зі ст.207 ЦК України та ст.181 ГК України договір може бути укладений в письмовій формі не тільки шляхом складання єдиного документу, правочин/договір вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, якими обмінялись сторони. При цьому за ч.7 ст.179, ч.1 ст.181 ГК України та ч.2 ст.207 ЦК України правочин, який вчиняє юридична особа, підписуються особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Отже, первинний документ вчинений із істотними дефектами змісту, зокрема відсутні відомості про доручення, тобто про учасників правочину. Відповідно, відсутні підстави вважати, що така накладна є письмовою формою вчиненого сторонами правочину.

Натомість відповідач заперечує одержання товару та стверджує, що оплата за договором викнана на суму 633437,49 грн, що не заперечує і позивач, тоді як сума договору № 330/14 становить 630355,0 гривень.

Скаржник у своїй апеляційній скарзі доводить, що за заявами відповідача, Рівненське обласне управління лісового та мисливського господарства видало відповідачу, як експортеру сертифікати про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для забезпечення здійснення експертних операцій, що підтверджує факт передачі товару. Зокрема відповідачу було видано сертифікат на підставі спірних ТТН, по яких за твердженням скаржника відповідач не провів оплату. Також, як додатки до апеляційної скарги скаржник долучає вказані вище сертифікати та заяви про видачу таких сертифікатів без клопотання про доручення доказів.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Відповідно до норм ч.3 ст.269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Відповідно до норм ч. 1, 4, 8 ст. 80 ГПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються.

Колегією суддів встановлено, що позивач/скаржник в процесі розгляду справи № 918/918/23 у суді першої інстанції не посилався на такі докази як сертифікати про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів і заяви про видачу таких сертифікатів і не заявляв суду про намір подати такі документи - матеріали справи не містять доказів такого. Натомість такі докази надані суду апеляційної інстанції на підтвердження доводів апеляційної скарги.

При цьому скаржник у апеляційній скарзі ніяким чином не обґрунтовує причини неможливості подання таких доказів суду першої інстанції, тому колегія суддів, керуючись ст..269 ГПК України, не приймає додаткові докази, надані позивачем суду апеляційної інстанції.

Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції не встановив підстав для скасування чи зміни рішення Господарського суду Рівненської області від 05.10.2023 р. у справі № 918/812/23 відповідно до норм ст.277 ГПК України. Доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника згідно зі ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивача Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі Державного підприємства "Овруцьке спеціалізоване лісове господарство "ДП "Ліси України" залишити без задоволення. Рішення Господарського суду Рівненської області від 05.10.2023 р. залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Справу № 918/812/23 повернути Господарському суду Рівненської області.

Головуючий суддя Маціщук А.В.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Філіпова Т.Л.