ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відкриття провадження у справі

08.02.2024 р. Справа № 914/1875/16(914/347/24)

Суддя Цікало А. І., розглянувши матеріали:

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Гетьман» (вул.Миколайчука, буд. 22, м. Львів, 79059)
до відповідача:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
про:витребування нерухомого майна

ВСТАНОВИВ:

06.02.2024 р. на розгляд Господарського суду Львівської області за вх. № 384 від Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Гетьман» надійшла позовна заява до ОСОБА_1 про витребування у ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Гетьман» нерухомого майна, а саме: нежитлові приміщення, загальною площею 77,4 кв.м. (приміщення позначені цифрами 1, 2, 3, 4, 5, 6 які розташовані на першому поверсі), що розташовані за адресою: Львівська обл., м. Львів, вул. Паращука М., буд. 3, РНОРМ 1.

Позов обґрунтований тим, що спірне нерухоме майно, яке належало позивачу, вибуло із володіння останнього на підставі аукціону від 01.12.2017 р. із продажу майна банкрута, проведеного в межах справи № 914/1875/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Гетьман». Результати вказаного аукціону визнано недійсними в судовому порядку. Відтак, у позивача виникла необхідність витребувати своє нерухоме майно від останнього набувача.

Позовна заява подана з додержанням вимог ст. ст. 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України, підстави для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження у справі відсутні.

В провадженні Господарського суду Львівської області знаходиться справа № 914/1875/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Гетьман» (позивача). Зазначена справа перебуває на стадії судової процедури ліквідації банкрута (Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Гетьман») введеної постановою Господарського суду Львівської області від 28.07.2016 р.

Частиною першою та абзацом першим частини другої статті 7 Кодекс України з процедур банкрутства встановлено, що спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Отже, даний спір підлягає розгляду Господарським судом Львівської області за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України в межах справи № 914/1875/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Гетьман» (позивача).

Абзацом четвертим та абзацом п`ятим частини другої статті 7 Кодекс України з процедур банкрутства встановлено, що заяви (позовні заяви) учасників провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) або інших осіб у спорах, стороною в яких є боржник, розглядаються в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач має право в позовній заяві заявити мотивоване клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Якщо суд за результатами розгляду клопотання позивача дійде висновку про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, він зазначає про це в ухвалі про відкриття провадження у справі.

На підставі зазначеного та враховуючи те, що позивачем в позовній заяві не заявлено клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розгляд справи слід здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

В позовній заяві Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Гетьман» міститься клопотання про залучення Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кантієро» до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

Зазначене клопотання обґрунтоване тим, що нерухоме майно, щодо якого заявлено вимогу про витребування на користь позивача, перебуває в іпотеці Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кантієро» (правонаступник ПАТ «Банк «Київська Русь») на підставі договору іпотеки від 30.10.2013 р. реєстраційний № 4437. Отже, рішення у даній справі може вплинути на права та обов`язки Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кантієро» як іпотекодержателя спірного майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Господарського процесуального кодексу України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Враховуючи те, що предметом даного позову є витребування у відповідача на користь позивача нерухомого майна, рішення у даній справі може вплинути на права або обов`язки Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кантієро» як іпотекодержателя спірного майна.

Отже, суд вважає за доцільне залучити Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кантієро» до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

Одночасно з пред`явленням позову, Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою «Гетьман» подано заяву від 26.01.2024 р. вих. № 02-01/787 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на нерухоме майно, витребування якого є предметом спору;

- заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора правна нерухоме майно, зокрема, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інше) щодо нерухомого майна, витребування якого є предметом спору.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що нерухоме майно, яке є предметом даного спору, було реалізовано на аукціоні від 01.12.2017 р., 01.12.2017 р. між ОСОБА_2 та ТзОВ фірма «Гетьман» було укладено відповідний договір купівлі-продажу, та вже 07.12.2017 р. ОСОБА_3 набув право власності на спірне нерухоме майно, що підтверджується довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В подальшому, таке спірне майно було відчужено на користь ОСОБА_1 (відповідача) на підставі договору купівлі-продажу від 08.05.2019 р. укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стефанюк О. І., зареєстрованого в реєстрі за № 3110.

Позивач вважає, що договір купівлі-продажу від 08.05.2019 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено виключно з метою ускладнення витребування спірного майна банкрута, що, на думку позивача, є достатньо обґрунтованою поставою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки невжиття таких заходів може спричинити подальше відчуження спірного майна, що унеможливить виконання судового рішення у даній справі та призведе до порушення прав позивача.

На думку позивача, накладення арешту на майно, відносно якого існує спір, дасть змогу забезпечити ефективний захист порушених прав та інтересів позивача, а також забезпечить реальне виконання судового рішення.

Також позивач зазначає, що на Інтернет ресурсі olx.ua, 25.01.2024 р. розміщено оголошення (ID: 831467835), відповідно до якого на продаж виставлено комерційні приміщення у м. Львові. Таке оголошення містить часткові технічні плани приміщень та основні характеристики майна. Основні характеристики майна (адреси та площа приміщень), виставлено на продаж, відповідають характеристикам майна, витребування якого є предметом даного спору. Отже, на думку позивача, відповідачем, з метою уникнення витребування майна та ускладнення виконання судового рішення, здійснюється продаж спірного нерухомого майна.

Згідно зі статтею 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання рішення суду. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників справи; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним із позовною вимогою, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020р. у справі № 753/22860/17).

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів і ускладнень ефективного захисту або поновлення оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся чи планує звернутись.

Предметом даного спору є витребування у відповідача на користь позивача нерухомого майна. Тобто, даний спір за своєю сутністю є спором щодо права відповідача на спірне майно та відновлення права позивача на спірне майно.

Накладення арешту на нерухоме майно, витребування якого є предметом спору, та заборона вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо такого нерухомого майна буде ефективним заходом забезпечення позову, оскільки їх вжиття лише частково обмежить права власника майна ОСОБА_1 (відповідача) на час розгляду справи, але забезпечить належний захист прав і законних інтересів позивача шляхом унеможливлення подальшого відчуження спірного майна.

Суд зауважує, що враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки накладення арешту на таке майно обмежує право відповідача розпоряджатися спірним майном, проте не позбавляє відповідача та інших осіб права володіння та користування ним. Також, накладення арешту на нерухоме майно, щодо якого виник спір, не є позбавленням права власності відповідача.

Обраний заявником захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно, витребування якого є предметом спору, та заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо такого нерухомого майна, відповідає вимогам розумності, адекватності, збалансованості інтересів та вимогам щодо наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги та є таким, що спроможний забезпечити ефективний захист або поновлення порушених прав (інтересів) позивача в разі задоволення позову.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Гетьман» про забезпечення позову та додані до неї документи, враховуючи доводи такої заяви та наявність оголошень про продаж спірного майна, суд дійшов висновку, що таку заяву слід задоволити та вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, витребування якого є предметом спору та заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо такого нерухомого майна, оскільки невжиття таких заходів істотно ускладнить чи взагалі унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

У даному випадку, застосування судом обраного заходу забезпечення позову направлено, насамперед, на забезпечення дійсної ефективності судового захисту та запобігання можливості додаткового порушення прав та законних інтересів позивача.

Вжиття судом заходів забезпечення позову сприятиме гарантуванню відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого судового рішення, що повністю відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 144 Господарського процесуального кодексу України, ухвала господарського суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 12, 50, 136, 137, 140, 144, 176, 234, 251, 252 Господарського процесуального кодексу України, суддя -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі № 914/1875/16(914/347/24).

2. Справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження в межах справи № 914/1875/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Гетьман».

3. Залучити Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кантієро» (вул. Костянтинівська, буд. 32, оф. 8, м. Київ, 04071; ідентифікаційний код 43186135) до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача (Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Гетьман»).

4. Призначити судове засідання для розгляду справи по суті на 07.03.24р. о 11:15год. в приміщенні Господарського суду Львівської області за адресою: м. Львів, вул.Личаківська, 128, 2-й поверх, зал судових засідань.

5. Встановити відповідачу строк у 15 календарних днів з дня отримання цієї ухвали для подання відзиву на позов. Відзив повинен відповідати вимогам ст. 165 ГПК України.

6. Встановити позивачу строк у 5 календарних днів з дня отримання відзиву на позов для подання відповіді на відзив. Відповідь на відзив повинна відповідати вимогам ст. 166 ГПК України.

7. Встановити відповідачу строк у 5 календарних днів з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Заперечення повинно відповідати вимогам ст. 167 ГПК України.

8. Встановити третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору строк у 10 календарних днів з дня отримання цієї ухвали для подання пояснення щодо позову. Пояснення повинно відповідати вимогам ст. 168 ГПК України.

9. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Гетьман» про забезпечення позову задоволити.

10. Вжити заходи забезпечення позову шляхом:

10.1. Накласти арешт на нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 , а саме: нежитлові приміщення, загальною площею 77,4 кв.м. (приміщення позначені цифрами 1, 2, 3, 4, 5, 6 які розташовані на першому поверсі), що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , РНОРМ 1.

10.2. Заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інше) щодо нерухомого майна, що належить на праві власності ОСОБА_1 , а саме: нежитлові приміщення, загальною площею 77,4 кв.м. (приміщення позначені цифрами 1, 2, 3, 4, 5, 6 які розташовані на першому поверсі), що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , РНОРМ 1.

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Гетьман» вул. Миколайчука, буд. 22, м. Львів, 79059 ідентифікаційний код юридичної особи 22366581
Боржник: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1

11. Дана ухвала в частині забезпечення позову, відповідно до ст. 144 Господарського процесуального кодексу України та ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки.

12. Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання 08 лютого 2024 року.

13. Ухвала в частині забезпечення позову може бути оскаржена в апеляційному порядку у строк, встановлений статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-сторінка на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: https://court.gov.ua/fair/sud5015.

Суддя Цікало А.І.