ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2024 р. Справа№ 910/7810/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Тищенко А.І.

Іоннікової І.А.

секретар судового засідання: Смаголь А.О.

за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 06.02.2024,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут»

на рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2023

у справі № 910/7810/23 (суддя - Кирилюк Т.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут»

до Акціонерного товариства «Мегабанк»

про визнання припиненим зобов`язання,-

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» (далі, позивач або Товариство) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Мегабанк» (далі, відповідач або Банк) про визнання припиненим зобов`язання за договором про надання гарантії №392 від 29.10.2021, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» та Акціонерним товариством «Мегабанк», у розмірі 451 232,88 грн шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Короткий зміст оскарженого рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.08.2023 у справі №910/7810/23 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Приймаючи рішення, суд дійшов висновку, що вчинений позивачем 27.03.2023 односторонній правочин про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 451 232,88 грн не може мати жодних правових наслідків, у тому числі пов`язаних з припиненням зобов`язань позивача перед відповідачем, з огляду на положення пункту 4-1 частини 1 статті 602 Цивільного кодексу України. Суд вказав, що нормами чинного законодавства України чітко визначено, що визнання протиправним та скасування рішення Правління Національного банку України «Про віднесення Акціонерного товариства «Мегабанк» від 02.06.2022 №261-рш/БТ до категорії неплатоспроможних» не відновлює того становища банку, яке існувало до прийняття такого акта/рішення, включаючи правовий статус цього банку, та не відновлює становища/прав осіб, які були учасниками банку на момент прийняття такого акта/рішення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» 23.08.2023 подало до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій (із урахуванням заяви про уточнення вимог апеляційної скарги від 13.10.2023) просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2023 та ухвалити нове рішення суду, яким позов задовольнити повністю.

Узагальнені доводи апеляційної скарги позивача зводяться до того, що суд першої інстанції не врахував, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.11.2022, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2023 року у справі №640/12723/22, визнано протиправним та скасовано Рішення №261-рш/БТ Правління Національного банку України від 02 червня 2022 року «Про віднесення Акціонерного товариства «Мегабанк» до категорії неплатоспроможних». Отже, оскільки односторонній правочин був вчинений 27.03.2023, тобто після набрання законної сили (15.03.2023) рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.11.2022 у справі №640/12723/22, такий односторонній правочин є правомірним. Більш того, відповідачем не оспорювалась дійсність зарахування зустрічних однорідних вимог або повідомлення про зарахування зустрічних однорідних вимог №49701-Сл-2050-0323 від 27.03.2023.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

05.10.2023 від відповідача через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача з проханням залишити її без задоволення, а оскаржене рішення суду без змін.

У відзиві відповідач наголосив на тому, що з 02.06.2022 АТ «Мегабанк» перебувало у процесі виведення неплатоспроможного банку з ринку (тимчасової адміністрації), а вже з 22.07.2022 перебуває у процесі ліквідації (припинення) та здійснює свою діяльність на підставі та у відповідності до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним в умовах виведення неплатоспроможного банку з ринку та його ліквідації (припинення).

Відповідач зазначає, що згідно з чинним законодавством України розпочата процедура ліквідації банку не може бути зупинена/припинена, у тому числі в разі визнання протиправними (незаконними) та скасування індивідуальних актів Національного банку України та/або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що були підставою для її початку. При цьому визнання протиправним та скасування рішення Правління Національного банку України «Про віднесення Акціонерного товариства «Мегабанк» від 02.06.2022 №261-рш/БТ до категорії неплатоспроможних» не відновлює того становища банку, яке існувало до прийняття такого акта/рішення, включаючи правовий статус цього банку, та не відновлює становища/прав осіб, які були учасниками банку на момент прийняття такого акта/рішення.

Банк наголошує, що вчинений позивачем односторонній правочин про зарахування зустрічних однорідних вимог відносно відповідача не може мати жодних правових наслідків, у тому числі пов`язаних з припиненням зобов`язань Товариства перед Банком, оскільки чинним законодавством чітко встановлена заборона зарахування зустрічних вимог за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.08.2023 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Сулім В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Коротун О.М., Гаврилюк О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.08.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2023 у справі №910/7810/23 залишено без руху. Роз`яснено скаржнику, що протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали особа має право усунути недоліки, надавши суду апеляційної інстанції докази, які підтверджують сплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 4 026,00 грн.

12.09.2023 на виконання вимог ухвали Північного апеляційного господарського суду від 29.08.2023 скаржником подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги у справі №910/7810/23, до якої додано платіжну інструкцію №73291 від 04.09.2023 про сплату судового збору в суму 4 026,00 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.09.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2023 у справі №910/7810/23, встановлено учасникам справи строки на подання відзиву, заяв, клопотань, розгляд апеляційної скарги призначено на 01.11.2023.

30.10.2023 через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від представника Акціонерного товариства «Мегабанк» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, мотивоване зайнятістю представника в іншому судовому засіданні.

У судовому засіданні, проведеному 01.11.2023 у даній справі, судом було відкладено розгляд справи до 06.12.2023.

01.12.2023 через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від представника Акціонерного товариства «Мегабанк» надійшло клопотання про зупинення провадження у справі №910/7810/23 до вирішення по суті та набрання законної сили рішенням у справі №640/12723/22, що перебуває на розгляді Верховного Суду.

У судовому засіданні 06.12.2023 представником відповідача було заявлено відвід суддям Суліму В.В., Коротун О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2023 відмовлено в задоволенні заяви Акціонерного товариства «Мегабанк» про відвід головуючого судді (судді доповідача) Суліма В.В., судді Коротун О.М. від розгляду справи №910/7810/23.

06.12.2023 суддями Північного апеляційного господарського суду Сулімом В.В., Коротун О.М. заявлено самовідвід від розгляду справи №910/7810/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2023 заяву суддів Суліма В.В., Коротун О.М. про самовідвід від розгляду справи №910/7810/23 задоволено, матеріали справи №910/7810/23 передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою у відповідності до положень статті 32 ГПК України.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2023 у справі №910/7810/23 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Іоннікова І.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2023 прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2023 у справі №910/7810/23 до провадження у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Іоннікова І.А., розгляд справи №910/7810/23 призначено на 23.01.2024.

19.01.2024 до Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» надійшло клопотання про участь його представника адвоката Михайлишиної Ольги Володимирівни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2024 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» про участь його представника адвоката Михайлишиної Ольги Володимирівни у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.

У судове засідання, призначене на 23.01.2024, з`явилися представники Акціонерного товариства «Мегабанк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» .

У судовому засіданні 23.01.2024 суд апеляційної інстанції перейшов до стадії з`ясування клопотань, після чого в місті Києві було оголошено повітряну тривогу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2024 у розгляді справи №910/7810/23 оголошено перерву до 06.02.2024.

У судовому засіданні 06.02.2024 суд перейшов до розгляду заявленого позивачем клопотання від 01.12.2023 про зупинення провадження у справі №910/7810/23 до вирішення по суті та набрання законної сили рішенням у справі №640/12723/22, що перебуває на розгляді Верховного Суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.02.2024 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» у задоволенні клопотання від 01.12.2023 про зупинення провадження у справі №910/7810/23 до вирішення по суті та набрання законної сили рішенням у справі №640/12723/22, що перебуває на розгляді Верховного Суду.

У судовому засіданні 06.02.2024 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників сторін

У судове засідання, призначене на 06.02.2024, з`явилися представники позивача та відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні просив суд задовольнити апеляційну скаргу, рішення суду скасувати, позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача просив суд у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

29.10.2021 між Акціонерним товариством «Мегабанк» (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» (клієнт) було укладено Договір про надання гарантії №392, за умовами якого Банк надає клієнту послуги з видачі тендерної гарантії на користь ТОВ «ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ» (далі - бенефіціар) з метою забезпечення виконання клієнтом зобов`язання перед бенефіціаром за закупівлею: договором транспортування природного газу № від 17.12.2019 на наступних умовах: сума гарантії - 45 000 000,00 UAH, строк дії Гарантії - до 28.10.2022 включно.

Відповідно до пунктів 2.3.1, 2.3.2 цієї угоди клієнт зобов`язався:

- за надання банком послуг за цим договором щомісячно не пізніше останнього робочого дня місяця протягом строку дії гарантії сплачувати банку комісійну винагороду в розмірі 3,0 % (три) відсотки річних із розрахунку суми Гарантії, фактичної кількості днів у місяці та у році. У разі здійснення банком платежу по гарантії протягом 3-х робочих днів з дати отримання повідомлення банку додатково сплатити банку комісійну винагороду у розмірі 0,5 % (нуль цілих п`ять десятих відсотка) від суми платежу за гарантією, мін. 800,00 грн на рахунок № НОМЕР_1 у АТ «МЕГАБАНК» (пункт 2.3.1).

У разі сплати банком (бенефіціару) будь-яких сум по гарантії, не пізніше наступного робочого дня після отримання повідомлення банку про сплату, відшкодувати банку всі витрати в розмірі, достатньому для повного погашення заборгованості по гарантії, шляхом перерахування на рахунок № НОМЕР_1 у АТ «МЕГАБАНК» (пункт 2.3.2).

За умовами пункту 5.1 означеного договору останній набуває чинності з дати його підписання сторонами та діє до 28.10.2022, але не менше ніж до повного виконання сторонами усіх зобов`язань за договором.

Згідно пункту 1 Додаткової угоди №1 про внесення змін до Договору про надання гарантії №392 доповнено абзац 1 підпункту 2.3.1. пункту 2.3. Договору новим речення наступного змісту: «Комісійна винагорода за жовтень 2021 р. сплачується не пізніше 08 листопада 2021 р.».

02.06.2022 Правлінням Національного банку України прийнято рішення №26-рш/БТ «Про віднесення Акціонерного товариства «Мегабанк» до категорії неплатоспроможних», на підставі якого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.06.2022 №383 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Мегабанк» у Банку було запроваджено тимчасову адміністрацію.

На підставі рішення Правління Національного банку України від 21.07.2022 №362-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Акціонерного товариства «Мегабанк» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21.07.2022 №506 «Про початок процедури ліквідації АТ «Мегабанк» та делегування повноважень ліквідатора банку" розпочато процедуру ліквідації Банку.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.11.2022, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.03.2023 у справі №640/12723/22, визнано протиправним та скасовано рішення №261-рш/БТ Правління Національного банку України від 02.06.2022 "Про віднесення Акціонерного товариства «Мегабанк» до категорії неплатоспроможних».

Ухвалою Верховного Суду від 10.05.2023 відкрито касаційне провадження за скаргою Національного банку України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.11.2022 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.03.2023 у справі №640/12723/22.

Сторонами не заперечується, що станом на 06.05.2023 у Товариства була наявна заборгованість перед Банком по оплаті комісійної винагороди за договором №392 від 29.10.2021 за період з 01.02.2022 по 02.06.2022 у розмірі 451 232,88 грн.

15.03.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» (новий кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЙЕ Енергія» (первісний кредитор) було укладено Договір про відступлення права вимоги №12А167-19-23 (далі - договір про відступлення), за умовами якого первісний кредитор відступає новому кредитору (позивачу) право вимоги до АТ «Мегабанк» за договором №59/2021 банківського строкового вкладу юридичної особи (з виплатою процентів щомісяця) від 24.09.2021.

Згідно з пунктом 1.2 договору про відступлення за цим договором новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника (банку) виконання визначеного в основному договорі зобов`язання з повернення грошових коштів (вкладу) в розмірі 451 232,88 грн.

Відповідно до пункту 1.4. договору про відступлення, право вимоги, що відступається за цим договором, переходить до нового кредитора з моменту укладення цього договору. Додаткового оформлення відступлення права вимоги не вимагається. Після переходу права вимоги до нового кредитора останній стає кредитором по відношенню до боржника на суму 451 232,88 грн та набуває відповідне право вимоги.

Пунктом 6.1. договору про відступлення передбачено, що останній набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

Листом від 27.03.2023 №497007.2-Сл-2049-0323 ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» повідомило Банк про заміну кредитора у зобов`язанні з повернення грошових коштів (вкладу) на суму 451 232,88 грн за договором банківського строкового вкладу юридичної особи (з виплатою процентів щомісяця) від 24.09.2021 № 59/2021.

У той же час, заявою №49701-Сл-2050-0323 від 27.03.2023 ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» на підставі статті 601 Цивільного кодексу України повідомило банк про припинення свого зобов`язання з погашення заборгованості по сплаті комісійної винагороди за договором про надання гарантії від 29.10.2021 №392 за період з 01.02.2022 по 02.06.2022 включно в сумі 451 232,88 грн шляхом повного зарахування наступних зустрічних однорідних вимог:

1) вимоги Банку до Товариства щодо погашення заборгованості по сплаті комісійної винагороди за договором про надання гарантії від 29.10.2021 №392 за період з 01.02.2022 по 02.06.2022 включно в сумі 451 232,88 грн;

2) вимоги Товариства до банку щодо виконання останнім грошового зобов`язання з повернення грошових коштів в розмірі 451 232,88 грн, яке виникло на підставі та у відповідності до договору №59/2021 банківського строкового вкладу юридичної особи (з виплатою процентів щомісяця) від 24.09.2021, та право вимоги щодо виконання якого відступлене ТОВ «ЙЕ Енергія» на користь Товариства на підставі договору про відступлення.

Звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» зазначає, що його зобов`язання перед банком на суму 451 232,88 грн щодо погашення заборгованості по сплаті комісійної винагороди за договором про надання гарантії від 29.10.2021 №392 є припиненими, у зв`язку з чим просить суд визнати припиненими його зобов`язання за договором про надання гарантії від 29.10.2021 №392, укладеним між позивачем та банком, у розмірі 451 232,88 грн шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, Банк вказує, що з моменту запровадження в ньому процедури ліквідації, а саме з 22.07.2022, відповідач не може здійснювати банківську діяльність, а відповідно до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зарахування зустрічних однорідних вимог під час тимчасової адміністрації не здійснюється; крім того, банк не надавав ТОВ «ЙЕ Енергія» письмової згоди на будь-які дії, пов`язані з вчиненням будь-яких правочинів щодо предмета застави.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін із наступних підстав.

Відповідно до статті 601 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

У разі заміни кредитора боржник має право пред`явити проти вимоги нового кредитора свою зустрічну вимогу до первісного кредитора. У разі заміни кредитора зарахування проводиться, якщо вимога виникла на підставі, що існувала на момент одержання боржником письмового повідомлення про заміну кредитора, і строк вимоги настав до його одержання або цей строк не встановлений чи визначений моментом пред`явлення вимоги (частини 1, 2 статті 603 Цивільного кодексу України).

Частиною 3 статті 603 Цивільного кодексу України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора, зарахування проводиться, якщо вимога виникла на підставі, що існувала на момент пред`явлення боржникові вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

Виходячи із зазначеного, вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду); строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.10.2018 у справі №914/3217/16.

Віднесення банку до категорії неплатоспроможних є компетенцією Національного банку України (стаття 76 Закону України «Про банки та банківську діяльність», стаття 44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних:

1) повідомляє про це рішення банк, учасників банку та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб для вжиття ним заходів, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та особам, які провадять клірингову діяльність;

2) оприлюднює повний текст рішення з обґрунтуванням його прийняття на сторінках офіційного інтернет-представництва Національного банку України з урахуванням вимог Закону України «Про захист персональних даних» та надає для опублікування в газеті «Голос України» або «Урядовий кур`єр» інформацію про оприлюднення повного тексту рішення. З дня оприлюднення повного тексту рішення на сторінках офіційного інтернет-представництва Національного банку України банк, учасники банку, вкладники, інші кредитори та контрагенти банку вважаються повідомленими про прийняте Національним банком України рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Як було правильно встановлено місцевим господарським судом, 02.06.2022 Правлінням Національного банку України прийнято рішення №26-рш/БТ «Про віднесення Акціонерного товариства «Мегабанк» до категорії неплатоспроможних».

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулювання відносин між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (тут і надалі у редакції, чинній станом на момент прийняття рішення Правління Національного банку України від 02.06.2022 №26-рш/БТ).

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон підлягає пріоритетному застосуванню відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Відповідно до частин 1, 2 статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Не пізніше наступного робочого дня після початку тимчасової адміністрації Фонд розміщує інформацію про запровадження тимчасової адміністрації в банку на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет і не пізніше ніж через 10 днів публікує її в газетах «Урядовий кур`єр» або «Голос України».

На підставі вказаного рішення Правління Національного банку України, 02.06.2022 Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №383 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Мегабанк».

Наслідки запровадження тимчасової адміністрації врегульовано статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Так, за частиною 1 статті 36 вказаного Закону з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Пунктом 4 частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов`язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

Відкликання банківської ліцензії та ліквідація банку також відноситься до компетенції Національного банку України (стаття 77 Закону України «Про банки та банківську діяльність»).

Так, за частинами 1-3 вказаної статті банк може бути ліквідований за рішенням власників банку або у разі відкликання Національним банком України банківської ліцензії з власної ініціативи або за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Крім цього, Національний банк України має право відкликати банківську ліцензію з власної ініціативи. Національний банк України приймає рішення про відкликання у банку банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб протягом п`яти днів з дня отримання такої пропозиції Фонду.

Порядок відкликання банківської ліцензії у банку, що ліквідується за ініціативою власників, визначається нормативно-правовими актами Національного банку України. Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку:

1) повідомляє про це банк, учасників банку та надсилає рішення до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та особам, які провадять клірингову діяльність;

2) оприлюднює повний текст рішення з обґрунтуванням його прийняття на сторінках офіційного інтернет-представництва Національного банку України з урахуванням вимог Закону України «Про захист персональних даних» та надає для опублікування в газеті «Голос України» або «Урядовий кур`єр» інформацію про оприлюднення повного тексту рішення. З дня оприлюднення повного тексту рішення на сторінках офіційного інтернет-представництва Національного банку України банк, учасники банку, вкладники, інші кредитори та контрагенти банку вважаються повідомленими про прийняте Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (частини 4, 5 статті 77 Закону України «Про банки та банківську діяльність»).

Частиною 6 статті 77 Закону України «Про банки та банківську діяльність» визначено, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

21.07.2022 Правлінням Національного банку України прийнято рішення «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Акціонерного товариства «Мегабанк» №362-рш.

У той же день Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення «Про початок процедури ліквідації АТ «Мегабанк» та делегування повноважень ліквідатора банку» №506.

Згідно з пунктом 8 частини 2 статті 46 цього Закону визначено, що з дня початку процедури ліквідації банку забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов`язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін. Обмеження, встановлені цим пунктом, не поширюються на правочини, зобов`язання за якими припиняються у процедурі ліквідаційного неттінгу, що здійснюється в порядку, встановленому статтею 541 цього Закону, та припинення зобов`язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог боржника, який одночасно є кредитором банку, що ліквідується. Зарахування зустрічних однорідних вимог боржника, який одночасно є кредитором банку, що ліквідується, здійснюється під час задоволення Фондом відповідної черги акцептованих вимог кредиторів, до якої віднесені вимоги такого кредитора, за заявою кредитора банку і в сумі, що не перевищує суму акцептованих вимог за заявою банку.

При цьому, заміна кредитора у зобов`язанні банку не змінює черговості задоволення акцептованих вимог кредиторів, визначених статтею 52 цього Закону (пунктом 8 частини 2 статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Як вбачається з матеріалів справи, 06.05.2023 ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» направило Банку заяву (вих. №49701-Сл-2050-0323 від 27.03.2023) про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог Банку до ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» щодо погашення заборгованості по сплаті комісійної винагороди за договором про надання гарантії №392 від 29.10.2021 за період з 01.02.2022 по 02.06.2022 у розмірі 451 232,88 грн та вимог ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» щодо зобов`язань по поверненню коштів у розмірі 451 232,88 грн за договором №59/2021 банківського строкового вкладу юридичної особи (з виплатою процентів щомісяця) від 24.09.2021, право вимоги щодо виконання якого відступлене ТОВ «ЙЕ Енергія» на користь ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» на підставі договору про відступлення права вимоги від 15.03.2023.

Таким чином, заява про зарахування зустрічних однорідних вимог була направлена позивачем вже після запровадження тимчасової адміністрації Банку та після початку процедури його ліквідації.

Також колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що наведені приписи Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлюють заборону припинення зобов`язань із банком, що перебуває у ліквідаційній процедурі, шляхом вчинення правочину зарахування однорідних зустрічних вимог у інший спосіб (у іншому порядку), ніж визначено статтею 46 вказаного Закону.

За статтею 602 Цивільного кодексу України не допускається зарахування зустрічних вимог про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю; про стягнення аліментів; щодо довічного утримання (догляду); у разі спливу позовної давності; за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; в інших випадках, встановлених договором або законом.

Зі змісту зазначеної норми випливає, що перелік підстав, за наявності яких забороняється зарахування зустрічних вимог, не є вичерпним.

У даному випадку така заборона міститься у пункті 4 частини 5 статті 36 та в пункті 8 частини 2 статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому доводи апелянта щодо презумпції одностороннього правочину, яким є заява про одностороннє зарахування, та відсутність доказів визнання такого правочину недійсним, є необґрунтованими, оскільки суперечать положенням статті 602 ЦК України та приписам спеціального закону.

Колегія суддів не погоджується з доводами скаржника про те, що рішення Правління Національного банку України від 21.07.2022 №362-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Акціонерного товариства «Мегабанк» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21.07.2022 №506 «Про початок процедури ліквідації АТ «Мегабанк» та делегування повноважень ліквідатора банку» з огляду на доктрину «плодів отруйного дерева» є також неправомірними, оскільки були ухвалені після прийняття протиправного та скасованого у судовому порядку рішення центрального банку України №261-рш/БТ від 02.06.2022, враховуючи таке.

По-перше, слід зазначити, що доктрина «плодів отруйного (отруєного) дерева» (fruit of the poisonous tree), була сформована Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України».

Відповідно до цієї доктрини, якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж. Недопустимими є докази, здобуті із суттєвим порушенням прав та свобод людини.

На думку ЄСПЛ, надається оцінка допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно.

У рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

У рішеннях у справах «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» ЄСПЛ застосував різновид доктрини «плодів отруйного дерева», яка полягає в тому, що визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, яких не були б отримано, якби не було отримано перших. Таким чином, допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими.

Виходячи з вищезазначеного, суд апеляційної інстанції вважає недоцільним посилання апелянта у даній справі на зазначену концепцію оцінки доказів, оскільки така не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, адже знаходить своє застосування у рамках кримінального провадження, про що свідчить застосування означеної доктрини Касаційним кримінальним судом у складі Верховного Суду у справах №488/2433/15, №676/3183/15-к, №153/109/17, №664/506/16-к.

По-друге, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.11.2022, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.03.2023, у справі №640/12723/22, визнано протиправним та скасовано Рішення №261-рш/БТ Правління Національного банку України від 02.06.2022 «Про віднесення Акціонерного товариства «МЕГАБАНК» до категорії неплатоспроможних».

Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10.05.2023 відкрито касаційне провадження за скаргою Національного банку України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.11.2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.03.2023 у справі №640/12723/22.

Крім цього, ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30.10.2023 у справі №640/12723/22 зупинено дію рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.11.2022 у справі №640/12723/22 до закінчення його перегляду у касаційному порядку.

Отже, доводи апелянта щодо неправомірності рішення від 21.07.2022 №362-рш та рішення від 21.07.2022 №506 з огляду на їх ухвалення після прийняття рішення №261-рш/БТ від 02.06.2022, є необґрунтованими, оскільки дія судового акта першої інстанції була зупинена.

У той же час, колегія суддів зазначає, що 23.05.2020 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності» від 13.05.2020 №590-IX.

Цим Законом, серед іншого, доповнено Кодекс адміністративного судочинства України статтею 266-1, якою встановлено особливості провадження у справах щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку та рішень Кабінету Міністрів України стосовно виведення банків з ринку.

Частиною 1 статті 266-1 Кодексу адміністративного судочинства України визначено адміністративні справи, на розгляд яких поширюються правила цієї статті, до яких віднесені справи, зокрема щодо законності індивідуальних актів Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, про відкликання у банку банківської ліцензії та ліквідацію банку, про затвердження пропозиції Національного банку України про участь держави у виведенні неплатоспроможного банку з ринку; законності індивідуальних актів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про запровадження тимчасової адміністрації у банку, про початок процедури ліквідації банку, про затвердження плану врегулювання та будь-яких інших індивідуальних актів, прийнятих на його виконання, а також індивідуальних актів щодо призначення уповноважених осіб Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, делегування їм повноважень;

Згідно з частиною 7 статті 266-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд за результатами розгляду адміністративних справ, визначених частиною першою цієї статті, може прийняти рішення про:

1) визнання протиправним (незаконним) та скасування індивідуального акта/рішення, визначеного частиною першою цієї статті, або окремих його положень;

2) стягнення з відповідача (відповідачів) коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправним (незаконним) індивідуальним актом/рішенням, якщо така вимога заявлена позивачем одночасно з вимогою про визнання протиправним (незаконним) та скасування індивідуального акта/рішення;

3) відмову в задоволенні позовних вимог (повністю або частково).

Згідно з частиною 8 цієї статті особливості визначення розміру шкоди, заподіяної протиправними (незаконними) індивідуальними актами/рішеннями, зазначеними у частині першій цієї статті, встановлюються Законом України «Про банки і банківську діяльність».

Визнання протиправним (незаконним) та скасування індивідуального акта/рішення, визначеного частиною першою цієї статті, або окремих його положень:

1) не відновлює того становища банку, яке існувало до прийняття такого акта/рішення, включаючи правовий статус цього банку, та не відновлює становища/прав осіб, які були учасниками банку на момент прийняття такого акта/рішення;

2) не може бути підставою для визнання недійсними, нечинними, протиправними та скасування будь-яких рішень, правочинів або інших дій/визнання протиправною бездіяльності, прийнятих, вчинених або допущених у процедурі виведення неплатоспроможного банку з ринку/ліквідації банку;

3) не породжує будь-яких прав осіб, які були учасниками банку на момент прийняття такого індивідуального акта/рішення, крім права на відшкодування заподіяної шкоди (частина 9 статті 266-1 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини 10 статті 266-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд не може прийняти будь-яке інше рішення, що може мати наслідком зупинення/припинення розпочатої процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку та/або ліквідації банку.

Пунктами 1 та 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №590-IX цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до дня набрання чинності цим Законом, застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до частини 6 статті 76 Закону України «Про банки та банківську діяльність» розпочата процедура виведення неплатоспроможного банку з ринку не може бути зупинена/припинена, у тому числі в разі визнання протиправними (незаконними) та скасування індивідуальних актів Національного банку України та/або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що були підставою для її початку.

Розпочата процедура ліквідації банку не може бути зупинена/припинена, у тому числі в разі визнання протиправними (незаконними) та скасування індивідуальних актів Національного банку України та/або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що були підставою для її початку (частина 7 статті 77 Закону України «Про банки та банківську діяльність»).

За статтею 79 вказаного Закону особливості оскарження рішень (індивідуальних актів) Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, про відкликання у банку банківської ліцензії та ліквідацію банку встановлюються Кодексом адміністративного судочинства України. Визнання протиправним (незаконним) та скасування індивідуального акта Національного банку України, зазначеного в частині другій цієї статті, або окремих його положень:

не відновлює того становища банку, яке існувало до прийняття такого акта/рішення, включаючи відновлення правового статусу цього банку, та не відновлює становища/прав осіб, які були учасниками банку на момент прийняття такого акта/рішення;

не може бути підставою для визнання недійсними, нечинними, протиправними та скасування будь-яких рішень, правочинів або інших дій/визнання протиправною бездіяльності, прийнятих, вчинених або допущених у процедурі виведення неплатоспроможного банку з ринку/ліквідації банку;

не породжує будь-яких прав у осіб, які були учасниками банку на момент прийняття такого індивідуального акта/рішення, крім права на відшкодування завданої шкоди.

Застосування положень цієї статті та/або відшкодування шкоди, завданої учаснику (учасникам) банку внаслідок протиправного (незаконного) віднесення банку до категорії неплатоспроможних, відкликання у банку банківської ліцензії та ліквідації банку, відповідно до статті 79-1 цього Закону не звільняє такого учасника (учасників) від цивільної, адміністративної або кримінальної відповідальності за свої дії.

З огляду на наведені приписи законодавства визнання протиправним та скасування рішення №261-рш/БТ Правління Національного банку України від 02.06.2022 «Про віднесення Акціонерного товариства «Мегабанк» до категорії неплатоспроможних» не відновлює становища Банку, яке існувало до прийняття такого акта/рішення, включаючи правовий статус цього банку, та не відновлює становища/прав осіб, які були учасниками банку на момент прийняття такого акта/рішення.

Скасування судом або визнання неправомірним (незаконним) рішення Фонду про запровадження тимчасової адміністрації чи початок процедури ліквідації банку не означає автоматичного припинення управління банком Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Управління банком Фондом гарантування вкладів фізичних осіб у такому разі припиняється лише після прийняття Національним банком України рішення про визнання діяльності банку такою, що відповідає законодавству, відновлення банківської ліцензії і повернення банку під нагляд НБУ.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі №925/698/16.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що скасування вказаного рішення Національного банку України не матиме своїм наслідком завершення/зупинення процедури ліквідації відповідача та відповідно не наділить позивача правом на припинення зобов`язання шляхом зарахування однорідних зустрічних вимог в іншому порядку, ніж встановлений пунктом 8 частини 2 статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (не нівелюють встановленого Законом мораторію на задоволення вимог шляхом вчинення правочину зарахування), а отже зарахування зустрічних однорідних вимог на підставі заяви вих. №49701-Сл-2050-0323 від 27.03.2023 було вчинено всупереч прямої заборони закону.

Оскільки заява про зарахування зустрічних однорідних вимог була вчинена всупереч приписам пункту 5 частини 1 статті 602 Цивільного кодексу України, частини 5 статті 36 та пункту 8 частини 2 статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тому вищезазначені зобов`язання сторін не припинились у порядку статті 601 Цивільного кодексу України, а отже відсутні підстави для задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 травня 2011 року, пункт 58).

Доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм статті 277 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції не виявлено.

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2023 у справі №910/7810/23 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2023 у справі №910/7810/23 залишити без змін.

Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут».

Матеріали справи №910/7810/23 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 13.02.2024.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді А.І. Тищенко

І.А. Іоннікова