ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.02.2024 м. Івано-ФранківськСправа № 909/758/23

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Горпинюка І.Є., за участі секретаря судового засідання Феденько Н.М., учасників справи: представника позивача адвоката Кисіль Т.В., представника відповідача адвоката Сенів О.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу № 909/758/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" про стягнення 11097343,22 грн.

Суть спору.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" про стягнення 10607647,63 грн, з яких: 8414170,86 грн - основна заборгованість за перевищення замовленої (договірної) потужності, 137454,04 грн - 3% річних, 1592421,15 грн - пеня, 463601,58 грн - інфляційні втрати.

На стадії підготовчого провадження позивач збільшив позовні вимоги, та просить суд стягнути з відповідача 11097343,22 грн, з яких: 8414170,86 грн - основна заборгованість за перевищення замовленої (договірної) потужності, 216089,09 грн - 3% річних, 2003481,69 грн - пеня, 463 601,58 грн - інфляційні втрати.

Стислий виклад позиції позивача.

Позовні вимоги мотивовано порушенням відповідачем умов укладеного між сторонами договору № транспортування природного газу від 04.02.2020 в частині оплати обсягів перевищення розміру замовленої потужності в період березня 2022 року квітня 2023, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в сумі 8414170,86 грн, на яку позивачем нараховано пеню, три проценти річних та інфляційні втрати.

Стислий виклад заперечень відповідача.

Відповідач зазначає, що зобов`язання зі сплати позивачу основної заборгованості в сумі 8414170,86 грн припинилось у зв`язку з зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

Також відповідач заперечує проти стягнення пені, нарахованої за період з березня 2022 року по червень 2022 року, оскільки в частині цих вимог позивач пропустив строк позовної давності та строк нарахування штрафних санкцій, встановлений ч. 6 статті 232 ГК України.

Згідно з контррозрахунком відповідача, сума пені складає 217946,21 грн.

Відповідач покликається на свій скрутний майновий стан, наявність поточної кредиторської заборговансоті в сумі 1 206 574 000,00 грн станом на 1 півріччя 2023 року, при нерозподіленому прибутку 750222,00 грн.

Заперечуючи проти позову в частині стягнення пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних, відповідач покликається також на обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини), якими є повномасштабна військова агресія російської федерації проти України та введення в Україні воєнного стану з 24.02.2022.

Процесуальні дії у справі, вирішення заяв та клопотань.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду Івано-Франківської області від 14.08.2023 для розгляду справи № 909/758/23 визначено суддю Горпинюка І.Є.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 21.08.2023 позовну заяву ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви.

11.09.2023 до суду від позивача, на виконання вимог зазначеної вище ухвали, у строк, встановлений судом, надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви від 05.09.2023 ТОВВИХ-23-12263 (вх. № 13095/23) з додатками згідно якої усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 13.09.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 909/758/23; ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 11.10.2023 об 11:00 год.

Ухвалою від 25.09.2023 суд задовольнив заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (вх.13788/23 від 21.09.2023) про участь його представника у судовому засіданні у справі №909/758/23 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

10.10.2023, у встановлений судом строк, від відповідача надійшов відзив на позовну заяву № 76001-Ск-13377-1023 від 09.10.2023 (вх. № 14705/23 від 10.10.2023) з додатками.

11.10.2023 від позивача надійшло повідомлення про заміну представника, який братиме участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

В підготовчому засіданні 11.10.2023 взяли участь провідний юрисконсульт відділу претензійно-позовної роботи управління судової роботи ТОВ Оператор газотранспортної системи України Колток О.М. та представник відповідача адвокат Сенів О.В. З метою надання сторонам можливості реалізувати своє право на подання відповіді на відзив та заперечення, суд відклав підготовче засідання на 02.11.2023.

Ухвалою від 19.10.2023 суд задовольнив заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (вх.15125/23 від 18.10.2023) про участь його представника у судовому засіданні 02.11.2023 у справі №909/758/23 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

20.10.2023 до суду від представника позивача адвоката Кисіль Т.В. надійшла відповідь на відзив ТОВВИХ-23-14565 від 16.10.2023 (вх. № 15261/23 від 20.10.2023).

25.10.2023 до суду від представника відповідача адвоката Сенів О.В. надійшло заперечення на відповідь на відзив № 76001-Сл-13635-1023 від 24.10.2023 (вх. № 15486/23 від 25.10.2023).

Ухвалою суду від 30.10.2023 задоволено клопотання позивача від 29.10.2023 (вх. № 15633/23 від 30.10.2023), ухвалено забезпечити участь представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" у підготовчому засіданні, призначеному на 02.11.2023 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

02.11.2023 до суду засобами підсистеми ЄСІТС Електронний суд надійшли:

- клопотання (з додатками) представника відповідача від 02.11.2023 (вх. № 12670/23 від 02.11.2023) про закриття провадження у справі в частині стягнення основного боргу в розмірі 7533242,01 грн у зв`язку з відсутністю предмета спору;

- клопотання від 02.11.2023 (вх. № 12669/23 від 02.11.2023) про продовження строку підготовчого провадження.

В підготовчому засіданні 02.11.2023 взяли участь представник позивач адвокат Горбач А.М. (в режимі відеоконференції) та представник відповідача адвокат Сенів О.В. (в залі судового засідання). Врахувавши думки представників сторін, з метою надання можливості позасудового врегулювання спору суд продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів та відклав підготовче засідання на 24.11.2023.

17.11.2023 до суду засобами підсистеми ЄСІТС Електронний суд від представника позивача адвоката Кисіль Т.В. надійшло повідомлення про заміну представника позивача.

20.11.2023 засобами підсистеми ЄСІТС Електронний суд від представника відповідача адвоката Сенів О.В. надійшли:

- клопотання від 20.11.2023 (вх. № 13242/23 від 20.11.2023) про зменшення розміру штрафних санкцій ;

- клопотання від 20.11.2023 (вх. № 13241/23 від 20.11.2023) про закриття провадження у справі в частині стягнення основної заборгованості в сумі 8414170,86 грн.

23.11.2023 засобами підсистеми ЄСІТС Електронний суд від представника позивача адвоката Кисіль Т.В. до суду надійшло заперечення проти клопотання про зменшення розміру пені (вх. № 16982/23 від 23.11.2023) та пояснення по справі щодо зарахування зустрічних однорідних вимог (вх. № 17013 від 23.11.2023).

В підготовче засідання 24.11.2023 з`явились представник позивача адвокат Кисіль Т.В. та представник відповідача адвокат Сенів О.В. В підготовчому засіданні адвокат Сенів О.В. повідомила що не знайома з поданими представником позивача запереченнями проти клопотання про зменшення розміру пені та поясненнями, що надійшли до суду 23.11.2023. Адвокат Кисіль Т.В. повідомила суду що нею подано засобами підсистеми ЄСІТС Електронний суд заяву про збільшення позовних вимог. Оскільки заява про збільшення розміру позовних вимог на час проведення підготовчого засідання в суді не зареєстрована, однак і суд і відповідач мають з такою ознайомитись, суд відклав підготовче засідання на 04.12.2023.

24.11.2023, о 10:53 год., тобто після проведення підготовчого засідання, засобами підсистеми ЄСІТС Електронний суд, до суду від представника позивача адвоката Кисіль Т.В. надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог (вх. № 13411/23 від 24.11.2023), у якій позивач просить стягнути з відповідача основний борг в розмірі 8 414 170,86 грн, 3% річних в розмірі 216 089,09 грн, пеню у розмірі 2 003 481,69 грн, інфляційні втрати у розмірі 463601,58 грн. До заяви додано копію платіжної інструкції № 201891 від 23.11.2023, розрахунків сум основного боргу, 3% річних та пені, а також докази направлення копії заяви з додатками відповідачу засобами підсистеми ЄСІТС Електронний суд.

04.12.2023 представник відповідача адвокат Сенів О.В., засобами підсистеми ЄСІТС Електронний суд звернулась до суду із клопотанням про відкладення судового засідання (вх. № 17440/23 від 04.12.2023) з підстав її захворювання, підозри захворювання ГРВ чи COVID. При цьому інші працівники відповідача мали численні контакти із Сенів О.В., оскільки робоче місце є спільним, перебували з Сенів О.В. в одному кабінеті.

В підготовчому засіданні 04.12.2023 в режимі відеоконференції взяла участь представник позивача адвокат Кисіль Т.В. Суд задовольнив клопотання адвоката Сенів О.В. про відкладення судового засідання та відклав підготовче засідання на 20.12.2023.

Підготовче засідання 20.12.2023 у даній справі не відбулося, оскільки в зазначену дату з 11:00 год. припинили роботу модулі системи ЄСІТС (ВКЗ, Електронний Суд, Електронний кабінет), що унеможливило ведення звукозапису судового засідання та проведення судового засідання в режимі відеоконференції, в якій мав приймати участь представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України".

Ухвалою від 20.12.2023 суд відклав підготовче засідання на 11.01.2024.

10.01.2024 представник відповідача Сенів О.В. засобами підсистеми ЄСІТС Електронний суд звернулась до суду із клопотанням про долучення доказів (вх. № 593/24 від 10.01.2024), в якому просить суд долучити до матеріалів справи довідку від 09.01.2024 № 76001-Сл-46-24 про стан заборгованості споживачів за послуги розподілу природного газу станом на 01.01.2024.

В підготовче засідання 11.01.2024 з`явились представники позивача та відповідача: Кисіль Т.В. та Сенів О.В. Заслухавши думку сторін суд ухвалами, які занесені до протоколу судового засідання № 2337744:

- прийняв до розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог (вх. № 13411/23 від 24.11.2023), оскільки таке право позивача передбачене п. 2 ч. 1 статті 46 ГПК України, і позивач у передбаченому законом порядку скористався таким правом;

- задоволив клопотання відповідача про долучення доказів (вх. № 593/24 від 10.01.2024), оскільки поданий доказ актуалізує інформацію про заборгованість споживачів перед відповідачем станом на 01.01.2024, відповідно не міг бути поданий раніше, і на ці обставини відповідач покликався у відзиві на позовну заяву та клопотаннях про зменшення штрафних санкцій та доводив їх.

За клопотанням представника відповідача Сенів О.В. суд оголосив перерву в підготовчому засіданні до 17.01.2024 для подання контррозрахунку заборгованості та підготовки правової позиції щодо позовних вимог з урахуванням збільшення їх розміру.

15.01.2024 до суду від представника відповідача адвоката Сенів О.В. надійшли додаткові пояснення з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог (вх. № 810/24 від 15.01.2024), в яких вона просить суд зменшити на 90% розмір нарахованої пені.

17.01.2024 суд з участю представника позивача адвоката Кисіль Т.В. та представника відповідача адвоката Сенів О.В. продовжив підготовче засідання. В підготовчому засіданні суд, після вирішення всіх питань підготовчого провадження протокольною ухвалою, яка занесена до протоколу судового засідання № 2360168 від 17.01.2024, закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 08.02.2024.

07.02.2024 до суду від представника відповідача адвоката Сенів О.В. надійшло клопотання про долучення доказів (вх. № 2112/24 від 07.02.2024), до якого долучено копії балансу (звіту про фінансові результати) АТ Оператор газорозподільчої системи Івано-Франківськгаз на 30 вересня 2023 року та довідки про залишки коштів на всіх рахунках відповідача, відкритих у банківських установах.

В судовому засіданні з розгляду справи по суті 08.02.2024 взяли участь представник позивача адвокат Кисіль Т.В. та представник відповідача адвокат Сенів О.В. За наслідками розгляду клопотання представника відповідача про долучення доказів (вх. № 2112/24 від 07.02.2024) суд прийняв як доказ копію довідки про залишки коштів на всіх відкритих рахунках у банківських установах станом на 31.01.2024, оскільки такий доказ не міг бути поданий раніше, відображає актуальну інформацію про майновий стан відповідача на час розгляду справи. Суд на підставі ч.8 статті 80 ГПК України не прийняв як доказ копію балансу (звіту про фінансовий стан) відповідача станом на 30.09.2023, оскільки відповідач не навів поважних причин, з яких такий доказ, виходячи з дати його створення і строків подання фінансової звітності до органів статистики та податкових органів, не міг бути поданий раніше, зокрема на стадії підготовчого провадження у справі.

В судовому засіданні 08.02.2024 суд розглянув справу, зокрема заслухав вступне слово представників сторін, їх відповіді на питання один одного та суду, дослідив письмові та електронні докази. 08.02.2024 розгляд справи по суті завершений; суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Нормами статті 8 Конституції України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" № 3477-IV від 23.02.2006 обумовлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифікованої Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, зокрема цивільного характеру.

Критерій розумності строку розгляду справи визначений у листі Верховного Суду України від 25.01.2006, № 1-5/45 "Щодо перевищення розумних строків розгляду справ" в якому зазначено, що критерії оцінювання розумності строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає в разі нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при переданні або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів для дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторного направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд. Визначаючи ці критерії, Верховний суд посилається на рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України".

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.11.1988 у справі "Броуган та інші проти Сполученого Королівства" зазначив, що очевидно, для кожної справи буде свій прийнятний строк, і встановлення кількісного обмеження, чинного для будь-якої ситуації, було б штучним. Неможливо тлумачити поняття розумного строку як фіксовану кількість днів, тижнів тощо. Таким чином у кожній справі постає питання оцінки, що залежатиме від конкретних обставин.

Враховуючи, що підготовчі судові засідання неодноразово відкладались як за клопотанням представника позивача (з підстав подання заяви про збільшення розміру позовних вимог), так і представника відповідача (захворювання), а також з об`єктивних причин (припинення роботи модулів ЄСІТС), підготовче провадження не могло бути завершене у строки, визначені ч. 3 статті 177 ГПК України. Однак, з наведених вище причин, зазначене не свідчить про порушення розумних строків розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом. Оцінка доказів. Норми права, які застосував суд, та інші мотиви ухваленого рішення.

Предмет доказування у даній справи становлять обставини існування між сторонами договірних відносин щодо постачання природного газу; виникнення та належного виконання відповідачем зобов`язань з оплати обсягів перевищення розміру замовленої потужності в період березня-вересня 2022 року; правомірності нарахування відповідачу інфляційних втрат, трьох відсотків річних та пені за порушення строків виконання грошових зобов`язань; існування обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), які звільняють відповідача від передбаченої договором відповідальності.

За змістом ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які становлять предмет доказування, позивач доводить такими доказами (копіями документів): договором № від 04.02.2020 транспортування природного газу з додатками та додатковими угодами до нього; розрахунками суми основного боргу, трьох процентів річних, інфляційних втрат та пені; звітами про використання замовленої потужності за березень 2022 року квітень 2023 року; рахунками на оплату перевищення замовленої (договірної) потужності за період березня 2022 - квітня 2023 року; реєстром файлів, відправлених з інформаційної платформи ТОВ Оператор ГТС України за газові місяці березень-червень 2022, вересень 2022 квітень 2023; актами наданих послуг перевищення замовленої (договірної) потужності за період березня 2022 квітня 2023 року; листом № 76005.1-Сл-10910-0922 від 08.09.2022 щодо зміни призначення платежу; розрахунками обсягів природного газу, відібраних з газотранспортної системи України за березень 2022 року квітень 2023 року; реєстром файлів завантажених до інформаційної платформи Івано-Франківськгаз АТ за березень 2022 квітень 2023; реєстром даних, які були завантажені Івано-Франківськгаз АТ безпосередньо до інформаційної платформи за березень 2022 квітень 2023; Інформацією про об`єм/обсяг подач природного газу у віртуальній точці входу з газорозподільної системи в розрізі газовидобувних підприємств; повідомленнями про споживача у зоні ліцензійної діяльності оператора ГРМ, які не включені до реєстру споживачів жодного постачальника; роздруківками про баланс газу для АТ Івано-Франківськгаз за відповідні місяці з березня 2022 по квітень 2023 року; інформацією щодо підтвердження торгових сповіщень набуття/відчуження права власності на природний газ замовника послуг транспортування Івано-Франківськгаз; зведеними актами приймання-передачі природного газу за березень 2022 - квітень 2023 року; довідками про надходження коштів ТОВ Оператор ГТС України; довіреностями, якими позивач уповноважував своїх посадових осіб підписувати документи за договорами транспортування природного газу та договорами про переведення боргу; повідомленнями на створення (видалення або коригування) облікового запису уповноважених осіб користувача інформаційної платформи та довіреностями на вчинення юридичних дій у зазначеній платформі; листом НКРЕКП № 5616/16.2.1/7-23 від 26.05.2023; звітами про використання потужності газорозподільної системи та стан розрахунків за березень 2022 року - квітень 2023 року; актами звірки розрахунків за періоди: з 01.01.2022 по 30.06.2023, з 01.07.2022 по 30.09.2022, договір ; бухгалтерською довідкою щодо стану оплат дебіторської заборгованості за щодобові негативні небаланси та несанкціонований відбір від 11.11.2023; звітом про фінансові результати за 2022 рік; повідомленням про зупинку транзиту газу через ГВС Сохранівка.

Частину зазначених доказів позивач подав суду також і у вигляді електронних доказів, а сам електронних документів.

Відповідач на спростування доводів позову надав копії: листа-повідомлення від 01.03.2022 № 760-Сл-2247-0322 щодо форс-мажорних обставин; листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 щодо форс-мажорних обставин, балансу відповідача станом на 30.06.2023, заяв про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог; рахунки на додаткову плату за недотримання параметрів якості природного газу з доказами їх направлення позивачу, розрахунки (акти) додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу та параметрам якості температури точки роси за вологою за період лютого по вересень 2023 року.

Сторони не спростовували належність, допустимість, вірогідність та достовірність доказів, поданих іншою стороною, не подавали заяв про те що котрийсь із поданих іншої стороною доказів викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши відповідно до приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України в сукупності всі докази, які мають значення для вирішення спору по суті, з огляду на більшу вірогідність відповідних доказів, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд визнає встановленими такі обставини, які становлять предмет доказування.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (у рішенні також Оператор або ТОВ "Оператор ГТС України") та Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" (у рішенні також Замовник або АТ "Оператор ГРС "Івано-Франківськгаз") 04.02.2020 укладено Договір № транспортування природного газу (далі - Договір), пунктом 2.1 якого передбачено, що за цим Договором Оператор надає Замовнику послугу транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому Договорі, а Замовник сплачує Оператору встановлені у цьому Договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні.

Згідно з пунктом 2.2. Договору послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі, з урахуванням особливостей, передбачених цим Договором. Замовник погоджується з тим, що обов`язковою умовою надання послуги є доступ замовника до інформаційної платформи на підставі Правил надання доступу до інформаційної платформи, розміщених на веб-сайті оператора. Підписанням цього договору замовник підтверджує, що він ознайомлений із Правилами надання доступу до інформаційної платформи, розміщеними на веб-сайті оператора, та надає згоду на їх застосування та дотримання.

У відповідності до п. 2.3, 2.4 договору, обсяг послуги, що надається за цим договором, визначається підписанням додатка 1 до цього Договору (розподіл потужності) та/або додатка 2 (розподіл потужності з обмеженнями), крім надання доступу до потужності на період однієї газової доби. Приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності Оператору здійснюється відповідно до вимог Кодексу.

Взаємовідносини між Замовником та Оператором при забезпеченні (замовленні, наданні, супроводженні) послуг транспортування за цим Договором здійснюються сторонами через інформаційну платформу оператора відповідно до вимог Кодексу. Замовник набуває права доступу до інформаційної платформи з моменту підписання цього Договору, а його уповноважені особи з моменту їх авторизації, що оформлюється наданим замовником повідомленням на створення облікового запису уповноважених осіб користувача платформи за формою, визначеною Кодексом. Після набуття права доступу до інформаційної платформи замовник зобов`язується дотримуватися порядку взаємодії з інформаційною платформою, визначеного Кодексом (пункт 2.8 Договору).

Замовник зобов`язаний, серед іншого: своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; надати оператору фінансове забезпечення в порядку, встановленому у Кодексі та цьому Договорі; дотримуватися обмежень, встановлених цим договором та Кодексом; негайно виконувати розпорядження диспетчерської служби Оператора; вчасно збалансовувати своє портфоліо балансування; не перевищувати замовлені потужності, визначені в цьому договорі; здійснити своєчасну та повну оплату додаткової плати оператору у разі перевищення розміру замовленої потужності та/або плати за зміну умов (обмежень) користування потужністю з обмеженнями, та/або недотримання параметрів якості природного газу, який передається ним у газотранспортну систему, у порядку, визначеному цим Договором та Кодексом; реєструвати в Реєстрі споживачів постачальника на інформаційній платформі Оператора споживачів, стосовно яких він є діючим постачальником; здійснити своєчасну та повну оплату за перевищення розміру договірної потужності, додаткову плату за зміну умов (обмежень) використання потужності з обмеженнями, плату за добовий небаланс, плату за нейтральність балансування, додаткову плату у разі недотримання параметрів ФХП газу та плату за несанкціонований відбір природного газу з газотранспортної системи в порядку, визначеному Кодексом та цим Договором; здійснити у термін до 5 робочих днів з дня виставлення рахунка оплату вартості добових небалансів, якщо загальна вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових позитивних небалансів замовника протягом звітного газового місяця (пункт 4.1 Договору).

Порядок комерційного обліку природного газу (у тому числі приладового) та перевірки комерційних вузлів обліку, а також порядок приймання-передачі природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи та визначення і перевірки параметрів якості в цих точках здійснюються сторонами відповідно до вимог Кодексу та з урахуванням цього Договору (пункт 5.1 Договору).

Оператор розміщує інформацію про чинні тарифи та базову ціну газу на своєму веб-сайті (пункт 7.2 Договору).

Тарифи, передбачені пунктом 7.1 Договору, є обов`язковими для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо їх встановлення. Визначена на їх основі вартість послуг застосовується сторонами при розрахунках за послуги згідно з умовами цього Договору (пункт 7.3 Договору).

Вартість послуг договірної потужності визначається виходячи з обсягу замовленої потужності замовника згідно з додатком 1 до цього договору (розподіл потужності) та/або додатком 2 до цього договору (розподіл потужності з обмеженнями) та/або обсягу підтвердженої номінації у випадку замовлення потужності на період однієї газової доби (пункт 8.1 договору).

У пункті 8.4 договору сторони узгодили, що вартість замовленої потужності замовника (суб`єкта, на якого в установленому порядку рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до статті 11 Закону України «Про ринок природного газу» покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу, у межах виконання ним таких спеціальних обов`язків, або оператора газорозподільної системи) на період газового місяця (Р) визначається як сума вартості замовлених потужностей за кожен день газового місяця. Наведена відповідна формула.

Замовник, на якого в установленому порядку рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до статті 11 Закону України «Про ринок природного газу» покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу, у межах виконання ним таких спеціальних обов`язків, здійснює оплату за послуги транспортування (у томі числі послуги доступу до потужності) з поточного рахунку зі спеціальним режимом використання замовника на поточних рахунок оператора газотранспортної системи кожного банківського дня, що зараховується як плата за замовлену потужність у тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Замовник який є оператором газорозподільної системи, здійснює остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг.

У випадку, якщо розрахунковий обсяг використання потужності замовником (суб`єктом, на якого в установленому порядку рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до статті 11 Закону України «Про ринок природного газу» покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу, у межах виконання ним таких спеціальних обов`язків, або оператором газорозподільної системи), визначений оператором газотранспортної системи на підставі остаточної алокації, перевищує обсяг договірної потужності, замовник послуг транспортування зобов`язаний здійснити оплату вартості перевищення договірної потужності за кожен день такого перевищення до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до звіту використання договірної потужності та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Вартість перевищення замовленої потужності за кожний день газового місяця розраховується для кожного дня перевищення за формулою, наведеною у пункті 8.4 договору.

Звіт оператора про використання замовленої потужності Замовником, який надається до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, на його електронну адресу, містить розрахунок перевищення розміру договірних потужностей та рахунок на оплату або повідомлення про зарахування надмірно сплачених коштів у рахунок плати за використання договірної потужності на наступні періоди.

Розбіжності щодо вартості перевищення замовленої потужності підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в суді. До прийняття рішення суду вартість додаткової плати за перевищення договірних потужностей, яку замовник зобов`язаний сплатити у строк, визначений у цьому пункті цього договору, визначається за даними оператора (пункт 8.4 договору).

Послуги, які надаються за цим договором, за винятком послуг балансування, оформлюються оператором і замовником актами наданих послуг (пункт 11.1 договору).

Оператор до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику два примірники акта наданих послуг за газовий місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою оператора (пункт 11.2 договору)

Замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов`язується повернути оператору один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом вартість послуг визначається за даними оператора (пункт 11.3 договору)

У разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (пункт 13.5 договору).

Цей договір набирає чинності з дня його укладання, поширює дію на відносини, що склались між сторонами з 01 січня 2020 року та діє до 31 грудня 2020 року. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менш ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (пункт 17.1 договору).

Будь-яке повідомлення, вимога, звіт або інша інформація, що мають бути надані за цим договором, повинні бути письмово оформлені і вважаються наданими, якщо їх надіслано на адреси, вказані в цьому договорі, рекомендованим листом зі сплаченим поштовим збором, вручено кур`єром особисто уповноваженій особі сторони або у погоджених сторонами випадках направлено електронною поштою (пункт 19.2 договору).

Повідомлення, вимоги, звіти або інша інформація, надіслані або передані за допомогою засобів, зазначених у пункті 19.2 цього розділу, вважаються отриманими адресатом на дату їх отримання (пункт 19.3 договору)

Договір підписаний уповноваженими представниками оператора та замовник та скріплений печатками підприємств.

21.09.2020 між оператором та замовником укладено додаткову угоду №1 до договору, умовами якої серед іншого сторони за договором виключили абзац третій пункту 2.7 розділу ІІ договору щодо додатку №3, а також викладено в новій редакції розділ VIII договору. При цьому наведені вище положення п. 8.4 договору змін не зазнали, за винятком формули розрахунку.

Між позивачем та відповідачем були укладені додаткові угоди №2, №3, №4 та № 5, у яких сторони за договором серед іншого змінювали формули розрахунку розділу VIII договору (Т.1 а.с.73-81).

ТОВ Оператор ГТС України надало повноваження своїм представникам ОСОБА_1 , Олійнику В.В. Тодорову Є.Г., ОСОБА_2 , Буднику П.М., ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Кирпот О.О., ОСОБА_5 , Олійник І.В., ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , Козаку О.Ф. від імені даного товариства підписувати акти наданих послуг, акти врегулювання щодобових небалансів, рахунки-фактури, звіти про використання договірної потужності, акти звірки розрахунків, акти наданих послуг та акти про рух природного газу в газосховищах за договором зберігання (закачування, відбору) природного газу, акти приймання-передачі природного газу, розрахунки заборгованості, пені, 3% річних, інфляційних втрат, інші розрахунки, необхідні для ведення господарчої діяльності товариства, листи щодо питань розрахунків за договорами транспортування природного газу, Додаток 1 та Додаток 3 до договору транспортування природного газу, заяви про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог за договорами транспортування природного газу та договорами про переведення боргу; засвідчувати копії документів (Т. 1, а.с. 13-41).

АТ Оператор ГРС Івано-Франківськгаз надало право доступу до інформаційної платформи оператора газотранспортної системи ТОВ «Оператор газотранспортної системи України», та право вчиняти від імені відповідача всі необхідні юридично значущі дії на вказаній інформаційній платформі, у відповідності та з урахуванням вимог Кодексу газотранспортної системи, своїм представникам (уповноваженим особам) за довіреностями: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 . До зазначених довіреностей додані повідомлення на створення (видалення або коригування) облікового запису уповноважених осіб користувача інформаційної платформи (Т.1, а.с. 82-140).

На виконання умов договору позивач у періодах березня-червня 2022 року, вересня 2022 року-квітня 2023 року надавав, а відповідач приймав послуги замовленої (договірної) потужності (транспортування природного газу).

За результатами остаточної алокації відборів відповідачем газу, позивачем були виявлені обсяги перевищення договірної потужності.

Відповідно до звіту про використання замовленої потужності від 31.03.2022 (Т.1 а.с.141-142), із зазначенням перевищення замовленої потужності за всі дні березня 2022 року, розрахунок перевищення розміру фактично використаної потужності над замовленою (договірною) потужністю, тис.м3/добу становить всього за місяць 7306,00536.

Відповідно до звіту про використання замовленої потужності від 30.04.2022 (Т.1 а.с.143-144), із зазначенням перевищення замовленої потужності за всі дні квітня 2022 року, розрахунок перевищення розміру фактично використаної потужності над замовленою (договірною) потужністю, тис.м3 /добу становить всього за місяць 4522,01338.

Відповідно до звіту про використання замовленої потужності від 31.05.2022 (Т.1 а.с.145-146), із зазначенням перевищення замовленої потужності за всі дні травня 2022 року, розрахунок перевищення розміру фактично використаної потужності над замовленою (договірною) потужністю, тис.м3 /добу становить всього за місяць 2,50930.

Відповідно до звіту про використання замовленої потужності від 30.06.2022 (Т.1 а.с.147-148), із зазначенням перевищення замовленої потужності за всі дні червня 2022 року, розрахунок перевищення розміру фактично використаної потужності над замовленою (договірною) потужністю, тис.м3 /добу становить всього за місяць 848,23258.

Відповідно до звіту про використання замовленої потужності від 30.09.2022 (Т.1 а.с.149-150), із зазначенням перевищення замовленої потужності за всі дні вересня 2022 року, розрахунок перевищення розміру фактично використаної потужності над замовленою (договірною) потужністю, тис.м3 /добу становить всього за місяць 980,03861.

Відповідно до звіту про використання замовленої потужності від 31.10.2022 (Т.1 а.с.151-152), із зазначенням перевищення замовленої потужності за всі дні жовтня 2022 року, розрахунок перевищення розміру фактично використаної потужності над замовленою (договірною) потужністю, тис.м3 /добу становить всього за місяць 3103,19121.

Відповідно до звіту про використання замовленої потужності від 30.11.2022 (Т.1 а.с.153-154), із зазначенням перевищення замовленої потужності за всі дні листопада 2022 року, розрахунок перевищення розміру фактично використаної потужності над замовленою (договірною) потужністю, тис.м3 /добу становить всього за місяць 7475,47473.

Відповідно до звіту про використання замовленої потужності від 31.12.2022 (Т.1 а.с.155-156), із зазначенням перевищення замовленої потужності за всі дні грудня 2022 року, розрахунок перевищення розміру фактично використаної потужності над замовленою (договірною) потужністю, тис.м3 /добу становить всього за місяць 10273,33174.

Відповідно до звіту про використання замовленої потужності від 31.01.2023 (Т.1 а.с.157-158), із зазначенням перевищення замовленої потужності за всі дні січня 2023 року, розрахунок перевищення розміру фактично використаної потужності над замовленою (договірною) потужністю, тис.м3 /добу становить всього за місяць 6805,43399.

Відповідно до звіту про використання замовленої потужності від 28.02.2023 (Т.1 а.с.159-160), із зазначенням перевищення замовленої потужності за всі дні лютого 2023 року, розрахунок перевищення розміру фактично використаної потужності над замовленою (договірною) потужністю, тис.м3 /добу становить всього за місяць 5196,63314.

Відповідно до звіту про використання замовленої потужності від 31.03.2023 (Т.1 а.с.161-162), із зазначенням перевищення замовленої потужності за всі дні березня 2023 року, розрахунок перевищення розміру фактично використаної потужності над замовленою (договірною) потужністю, тис.м3 /добу становить всього за місяць 6002,21191.

Відповідно до звіту про використання замовленої потужності від 30.04.2023 (Т.1 а.с.163-164), із зазначенням перевищення замовленої потужності за всі дні квітня 2023 року, розрахунок перевищення розміру фактично використаної потужності над замовленою (договірною) потужністю, тис.м3 /добу становить всього за місяць 4010,08989.

На оплату перевищення замовленої (договірної) потужності у вказані місяці позивач виставив відповідачу рахунки (Т.1 а.с. 165-176): від 31.03.2022 на суму 1088536,36 грн, від 30.04.2022 на суму 673743,82 грн, від 31.05.2022 на суму 373,86 грн, від 30.06.2022 на суму 126379,87 грн, від 30.09.2022 на суму 146017,91 грн, від 31.10.2022 на суму 462350,66 грн, від 30.11.2022 на суму 1113785,93 грн, від 31.12.2022 на суму 1597690,64 грн, від 31.01.2023 на суму 1013955,22 грн, від 28.02.2023 на суму 774256,76 грн, від 31.03.2023 на суму 894281,56 грн, від 30.04.2023 на суму 597471,31 грн.

У періоди березня - червня 2022 року та вересня 2022 року - квітня 2023 року позивач надав, а відповідач прийняв послуги перевищення замовленої (договірної) потужності на загальну суму 8488843,90 грн, що підтверджено актами наданих послуг:

- № 03-2022-/1000322 від 31.03.2022 на суму 1088536,36 грн (Т.1 а.с. 178);

- № 04-2022-/1000422 від 30.04.2022 на суму 673743,82 грн (Т. 1 а.с. 179);

- № 05-2022-/1000522 від 31.05.2022 на суму 373,86 грн (Т.1 а.с. 180);

- № 06-2022-/1000622 від 30.06.2022 на суму 126379,87 грн (Т. 1 а.с. 181);

- № 09-2022-/1000922 від 30.09.2022 на суму 146017,91 грн (Т.1 а.с. 184);

- № 10-2022-/1001022 від 31.10.2022 на суму 462350,66 грн (Т.1 а.с. 185);

- № 11-2022-/1001122 від 30.11.2022 на суму 1113785,93 грн (Т.1 а.с. 186);

- № 12-2022-/1001222 від 31.12.2022 на суму 1597690,64 грн (Т.1 а.с. 187);

- № 01-2023-/1000123 від 31.01.2023 на суму 1013955,22 грн (Т.1 а.с. 188);

- № 02-2023-/1000223 від 28.02.2023 на суму 774256,76 грн (Т.1 а.с. 189);

- № 03-2023-/1000323 від 31.03.2023 на суму 894281,56 грн (Т.1 а.с. 190);

- № 04-2023-/1000423 від 30.04.2023 на суму 597471,31 грн (Т.1 а.с. 191).

Зазначені акти наданих послуг підписані уповноваженими представниками оператора та замовника та скріплені печатками підприємств.

Надання зазначених послуг у березні, квітні, травні, червні, вересні 2022 року відображено сторонами також у підписаних між ними актах звірки розрахунків за період 01.01.2022-30.03.2022 та за період 01.07.2022-30.09.2022 (Т. 2, а.с. 211-214).

На підтвердження надсилання вказаних вище рахунків та звітів про використання замовленої потужності позивач надав суду реєстр файлів, відправлених з інформаційної платформи Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України».

Крім того, актами наданих послуг № 07-2022-/1000722 від 31.07.2022 (Т.1 а.с. 182) та № 08-2022-/1000822 від 31.08.2022 (Т.1 а.с. 183) підтверджується надання позивачем відповідачу послуг перевищення замовленої (договірної) потужності на суму 212886,22 грн у липні 2022 року та на суму 149104,00 грн у серпні 2022 року. Зазначені послуги оплачені відповідачем, що відображено позивачем у його розрахунках заборгованості (Т.1, а.с. 42-44) та підтверджується довідкою АБ Укргазбанк № 15932/18024/2023 від 12.05.2023 (Т.2, а.с. 168) щодо надходження коштів від АТ Івано-Франківськгаз з врахуванням листа відповідача № 76005.1-Сл-10910-0922 від 08.09.2022 щодо уточнення призначення платежу (Т.1, а.с. 192).

Розрахунками заборгованості (Т.1, а.с. 42-44), а також довідкою АБ Укргазбанк № 15932/18024/2023 від 12.05.2023 (Т.2 а.с. 168) щодо надходження коштів від АТ Івано-Франківськгаз з врахуванням листа відповідача № 76005.1-Сл-10910-0922 від 08.09.2022 щодо уточнення призначення платежу (Т.1 а.с. 192) підтверджується часткова оплата відповідачем послуг перевищення замовленої (договірної) потужності за вересень 2022 року в сумі 74673,04 грн.

Виходячи з наведеного вище, у АТ Оператор газорозподільної системи Івано-Франківськгаз на дату звернення до суду із позовом існували не погашені зобов`язання з оплати послуг перевищення замовленої (договірної) потужності за період березня-червня 2022 року та вересня 2022 квітня 2023 року в сумі 8414170,86 грн.

Разом з тим, розділом Х договору транспортування природного газу від 04.02.2020 № врегульовано визначення додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу.

Відповідно до п. 10.1 договору, сторона, яка порушила вимоги щодо параметрів якості природного газу, який передається/відбирається до/з газотранспортної системи, визначені Кодексом, зобов`язана сплатити на користь іншої Сторони додаткову плату за недотримання параметрів якості природного газу.

Формули та порядок розрахунків визначення додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу викладені у п. 10.2 10.5 договору.

Згідно з п. 10.7 договору, сторона, яка допустила порушення щодо якості газу, зобов`язана сплатити додаткову плату у строк до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, на підставі рахунку-фактури, який надсилається на її електронну адресу іншою стороною до двадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем.

АТ Оператор газорозподільної системи Івано-Франківськгаз долучив до матеріалів справи копії розрахунків (актів) додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу від 28 лютого 2023 (Т.3, а.с. 222-237), від 31 березня 2023 (Т.3, а.с. 179-194), від 30 квітня 2023 (Т.4, а.с. 39-59), від 31 травня 2023 (Т.4, а.с. 14-36), від 30 червня 2023 року (Т.3, а.с. 156-176) від 31 липня 2023 (Т.3, а.с. 197-218), від 31 серпня 2023 (Т. 3, а.с. 240-250, Т.4, а.с. 1-12), від 30 вересня 2023 (Т.4, а.с. 82-104.

Зазначені розрахунки (акти) відображають суми додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу, та є додатками до рахунків.

Крім зазначених розрахунків (актів) відповідач подав також і виставлені позивачу рахунки на додаткову плату за недотримання параметрів якості природного газу у відповідних періодах, а також докази направлення позивачу рахунків та розрахунків (актів) додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу.

Зазначені документи підтверджують виникнення у відповідача, зустрічних грошових вимог щодо сплати позивачем додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу на підставі укладеного між сторонами договору № транспортування природного газу від 04.02.2020 в розмірах:

- за лютий 2023 - 1 255 252,20 грн;

- за березень 2023 - 1 535 451,93 грн;

- за квітень 2023 - 1 126 692,67 грн;

- за травень 2023 613 883,79 грн;

- за червень 2023 - 818 513,24 грн;

- за липень 2023 - 794 865,23 грн;

- за серпень 2023 - 1 388 582,95 грн;

- за вересень 2023 - 1 344 492,91 грн.

Загальна сума додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу в період лютого-вересня 2023 року, яку позивач зобов`язаний сплатити відповідачу становить 8 877 734,92 грн, тобто перевищує розмір вимог позивача зі сплати основної суми боргу (8 414 170,86 грн).

Заявами про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 26.09.2023 №76001-Сл-12997-0923 (щодо зарахування зустрічних однорідних вимог в частині суми 7533242,01 грн) та від 07.11.2023 № 76005.2-Сл-41-23 (щодо зарахування зустрічних однорідних вимог в сумі 880928,85 грн) відповідач зарахував зустрічні однорідні вимоги зі сплати позивачу перевищення договірної (замовленої) потужності в сумі 8 414 170,86 грн в рахунок належної від позивача додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу в такому ж розмірі.

У поясненнях по справі від 23.11.2023 (вх. № 17013/23 від 23.11.2023) представник позивача Тетяна Кисіль зазначає, що на підставі заяв про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог (вхідні номери позивача: від 20.10.2023 № ТОВВХ-23-23272, від 13.11.2023 № ТОВВХ-23-25617) Оператором (позивачем) у відповідності до вимог ст. 601 ЦК України припинено зобов`язання АТ Івано-Франківськгаз перед Оператором за перевищення замовленої (договірної) потужності за газові місяці березень-червень, вересень-грудень 2022 року, січень - квітень 2023 року в розмірі 8414170,86 грн.

З зазначеного слідує, що обидві сторони спору визнають факт зарахування між ними зустрічних однорідних вимог щодо сплати основної суми боргу, що є предметом спору.

Виходячи з встановлених обставин, суд при вирішенні спору застосовує норми права, які регулюють правовідносини сторін.

Предметом спору у цій справі є вимога позивача (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) про стягнення з відповідача заборгованості за перевищення замовлену (договірної) потужності разом із нарахованими на нею пенею, 3% річних та інфляційними витратами.

Правове регулювання взаємовідносин оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначення правових, технічних, організаційних та економічних засад функціонування газорозподільних систем здійснюється Кодексом газорозподільних систем, Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2496 від 30.09.2015, а також положеннями Закону України «Про ринок природного газу», Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

У пункті 45 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що транспортування природного газу це господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 32 Закону України «Про ринок природного газу» транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором. Оператор газотранспортної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів транспортування природного газу із замовниками.

Регламентом функціонування газотранспортної системи України є Кодекс газотранспортної системи (далі Кодекс ГТС), затверджений постановою НКРЕКП №2493 від 30.09.2015.

Відповідно до пункту 2 глави 1 розділу IV Кодексу ГТС правовідносини між оператором газотранспортної системи та оператором установки LNG/оператором газосховища/ газовидобувним підприємством /оператором газорозподільної системи / прямим споживачем щодо одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі вчинення дій з врегулювання добових небалансів у газотранспортній системі, регулюються договором транспортування природного газу, укладеним відповідно до Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2497 від 30.09.2015.

Згідно з пунктом 1 глави 1 Розділу VIII Кодексу ГТС одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі вчинення дій з врегулювання добового небалансу, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Оператор газотранспортної системи не має права відмовити в укладенні договору транспортування за умови дотримання заявником вимог щодо його укладення, передбачених цим розділом. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування.

Враховуючи зміст наведених норм чинного законодавства, транспортування природного газу може здійснюватись лише в межах газотранспортної системи та на підставі договору, який укладений з оператором газотранспортної системи.

Пункт 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС визначає, що договір транспортування, який укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, визначає, що оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги).

Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу І Кодексу ГТС оператор газотранспортної системи на підставі договору транспортування природного газу та згідно з умовами, визначеними в цьому Кодексі, надає суб`єктам ринку природного газу: право користування газотранспортною системою в межах розподілу потужностей на точках входу та виходу; послуги транспортування природного газу газотранспортною системою в межах договірних потужностей та підтверджених номінацій.

Постановою НКРЕКП №2497 від 30.09.2015 затверджено Типовий договір транспортування природного газу, за яким оператор надає замовнику послугу транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлені в цьому договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні.

Укладений між сторонами договір № транспортування природного газу від 04.02.2020 (з врахуванням змін, що до нього вносились) є договором про надання послуг та відповідає умовам Типового договору транспортування природного газу, який затверджений постановою НКРЕКП.

Відповідно до пунктів 1, 2, 10 глави 1 розділу IX Кодексу ГТС (тут і далі у редакції на час виникнення спірних правовідносин) Оператор газотранспортної системи надає право користування потужністю точок входу/виходу на прозорих та недискримінаційних засадах відповідно до положень цього Кодексу та договору транспортування природного газу. Розмір потужності, що надається замовнику послуг транспортування в точці входу/виходу, визначається відповідно до положень цього Кодексу та договору транспортування природного газу.

Доступ до потужності надається оператором газотранспортної системи на такі періоди:

1) річний - потужність визначеного обсягу, доступна строком на 1 газовий рік, з постійним потоком за кожну газову добу протягом газового року;

2) квартальний - потужність визначеного обсягу, доступна строком на 1 газовий квартал, з постійним потоком за кожну газову добу протягом газового кварталу (квартали газового року починаються 01 жовтня, 01 січня, 01 квітня або 01 липня відповідно);

3) місячний - потужність визначеного обсягу, доступна строком на 1 газовий місяць, з постійним потоком за кожну газову добу протягом газового місяця (місяці починаються кожного першого дня газового місяця);

4) на добу наперед - потужність визначеного обсягу, доступна строком на 1 газову добу, з постійним потоком протягом газової доби, наступної за газовою добою, у якій відбувся розподіл потужності.

Потужність віртуальної точки виходу до газорозподільних систем надається замовникам послуг транспортування відповідно до вимог цього Кодексу на гарантованій основі. Оператори газорозподільних систем для забезпечення транспортування природного газу, необхідного для покриття власних виробничо-технологічних витрат та втрат, замовляють потужність віртуальної точки виходу до газорозподільної системи відповідно до вимог цього Кодексу. Загальна потужність кожної віртуальної точки виходу до газорозподільної системи дорівнює сумі технічних потужностей усіх фізичних точок виходу до газорозподільної системи, які вона об`єднує. Оператори газорозподільних систем для забезпечення транспортування природного газу, необхідного для покриття власних виробничо-технологічних витрат та втрат, замовляють потужність віртуальної точки виходу до газорозподільної системи відповідно до вимог цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що здійснення господарської діяльності відповідачем, як Оператором ГРМ з розподілу природного газу знаходиться у прямій залежності від того, що з газотранспортної системи позивача мають надходити до газорозподільної системи відповідача обсяги природного газу, які останній розподіляє приєднаним до його мережі споживачам.

Відповідно до пунктів 17, 18 глави 1 розділу ІХ Кодексу ГТС (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) величина використаних замовником послуг транспортування обсягів потужності точок входу/виходу дорівнює величинам остаточних алокацій щодобових подач та відборів замовника послуг транспортування природного газу у відповідних точках входу/виходу. Відповідальність за перевищення замовлених потужностей несуть замовники послуг транспортування відповідно до договору транспортування природного газу. Оператор газотранспортної системи оприлюднює на своєму веб-сайті перелік точок входу/виходу, обсяг технічної, договірної та вільної потужності. Оператор газотранспортної системи зазначає про точки входу/виходу, для яких з точки зору технічних обмежень обсяг та вид потужності може відрізнятись в окремі періоди газового року.

Пунктом 8 глави 1 розділу ХІ Кодексу ГТС передбачено, що якщо замовник послуг транспортування природного газу не надав номінацію на точку входу/виходу, на яку йому було розподілено потужність на відповідну газову добу, то вважається, що замовником було подано нульову номінацію на відповідну точку входу та/або виходу.

За змістом пункту 2 глави 2 розділу ХV Кодексу ГТС (оператор газотранспортної системи вчиняє дії, які дозволяють уникнути можливості виникнення перевантажень, зокрема стягує із замовника послуг транспортування додаткову оплату за перевищення потужності відповідно до договору транспортування.

За умовами абзацу четвертого пункту 8.4 договору, у випадку якщо розрахунковий обсяг використання потужності замовником визначений оператором газотранспортної системи на підставі остаточної алокації, перевищує обсяг договірної потужності, замовник послуг транспортування зобов`язаний здійснити оплату вартості перевищення договірної потужності за кожен день такого перевищення до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до звіту використання договірної потужності та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Оформлення послуг, які надаються за договором, за винятком послуг балансування здійснюється шляхом підписання сторонами актів наданих послуг відповідно до умов пункту 11.1 договору.

Суд встановлено, що позивач за результатами співставлення остаточних алокацій подач/відборів відповідачем природного газу до/з газотранспортної системи за періоди з березня 2022 року по червень 2022 року та з вересня 2022 року по квітень 2023 року встановив величину використаних відповідачем обсягів потужності точок входу/виходу.

Проаналізувавши зміст наданих позивачем доказів: звітів про використання замовленої потужності, які містять розрахунок розмір фактично використаної та перевищеної потужності за кожен день місяця у спірний період, акти наданих послуг замовленої (договірної) потужності, акти наданих послуг перевищення замовленої (договірної) потужності, реєстрів файлів завантаження до Інформаційної платформи, реєстрів файлів, відправлених з Інформаційної платформи; актів наданих послуг замовленої (договірної) потужності та перевищення замовленої (договірної) потужності, звітів відповідача про використання потужності форми №8в-НКРЕКП-газ-моніторинг, суд дійшов висновку про те, що вони є належними, допустимими та підтверджують факт перевищення відповідачем розміру договірних потужностей у спірному періоді. Доказів іншого відповідачем у матеріали справи не надано.

При цьому, як встановлено судом, на виконання вимог договору позивач через інформаційну платформу відправив відповідачу звіти про використання замовленої потужності відповідачем за спірний період, акти наданих послуг (перевищення замовленої (договірної) потужності за цей період та рахунки на оплату за перевищення замовленої (договірної) потужності.

В силу положень пункту 4.1 договору відповідач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг, а також здійснювати своєчасну та повну оплату за перевищення розміру договірної потужності.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем за спірний період ним сплачено грошовими коштами 74673,04 грн, які зараховані в часткову оплату послуг за вересень 2022 року.

Залишок несплаченої вартості наданих позивачем послуг перевищення замовленої потужності становить 8414170,86 грн.

Судом проаналізовано формулу, що зазначена у пункті 8.4 договору та встановлено, що позивач арифметично вірно здійснив розрахунок заборгованості, відповідні розрахунки відповідач не оспорює.

Крім того, з наданих суду Форм 8в слідує, що відповідачем самостійно подано до НКРЕКП підписані уповноваженими посадовими особами та скріплені печаткою підприємства звіти, в яких відповідач у повному обсязі визнає обсяги переданого природного газу з газотранспортної системи та обсяги використаної потужності за спірний період.

Разом з тим, згідно з частинами першою, другою статті 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Вимоги, які підлягають зарахуванню, мають бути зустрічними: кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим; однорідними - зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду; строк виконання таких вимог має бути таким, що настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо).

Важливою умовою, за наявності якої можливе припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог, є безспірність вимог, які зараховуються, а саме відсутність спору щодо змісту, умов виконання, розміру зобов`язань. Наявність заперечень іншої сторони на заяву про зарахування чи відсутність будь-якої з наведених умов виключає можливість зарахування у добровільному порядку.

Отже, для зарахування зустрічних однорідних вимог необхідно встановити наявність таких умов, як зустрічність вимог, однорідність вимог, строк виконання яких настав, та прозорість вимог, тобто відсутність спору між сторонами щодо характеру зобов`язання, його змісту та умов виконання.

Водночас, як вище встановив суд, за тим же договором у позивача виникли зобов`язання перед відповідачем щодо додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу в період лютого-вересня 2023 року в розмірі 8 877 734,92 грн

Враховуючи встановлені судом обставини наявності у відповідача зустрічних однорідних грошових вимог щодо сплати позивачем додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу на підставі укладеного між сторонами договору № транспортування природного газу від 04.02.2020, розмір яких перевищує основну суму заборгованості, і ці вимоги позивач не заперечує, а також беручи до уваги, що відповідач подав позивачу заяви про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог (вхідні номери позивача: від 20.10.2023 № ТОВВХ-23-23272, від 13.11.2023 № ТОВВХ-23-25617), то зобов`язання відповідача перед позивачем щодо оплати перевищення замовленої (договірної) потужності в розмірі 8414170,86 грн припинились внаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог.

Заява однієї із сторін про зарахування зустрічних вимог для досягнення бажаного правового ефекту не потребує відповіді з боку адресата, а потребує лише сприйняття заяви останнім. Наслідком подання заяви про зарахування зустрічних вимог, за наявності передбачених умов для зарахування, є остаточне і безповоротне припинення відповідних зобов`язань повністю або частково.

Тому датою припинення зобов`язань відповідача перед позивачем щодо сплати послуг перевищення замовленої (договірної) потужності є день отримання позивачем заяв відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Оскільки відповідач не надав інших доказів отримання позивачем його заяв про зарахування зустрічних однорідних вимог від 26.09.2023 №76001-Сл-12997-0923 (щодо зарахування зустрічних однорідних вимог в частині суми 7533242,01 грн) та від 07.11.2023 № 76005.2-Сл-41-23 (щодо зарахування зустрічних однорідних вимог в сумі 880928,85 грн), то суд вважає днем отримання таких заяв позивачем, і, відповідно, днем припинення зобов`язань відповідача перед позивачем зі сплати основної суми боргу внаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог, дні, в яких відповідні заяви були зареєстровані позивачем за відповідними вхідними номерами, що підтверджується копіями заяв про зарахування зустрічних однорідних вимог, які представник позивача додала до пояснень по справі від 23.11.2023 (вх. № 17013/23 від 23.11.2023, Т4, а.с. 120-122)), а саме: 20.10.2023 припинились зобов`язання відповідача перед позивачем в частині основної заборгованості в сумі 7533242,01 грн 13.11.2023 - припинились зобов`язання відповідача перед позивачем в частині основної заборгованості в сумі 880928,85 грн.

Як передбачено п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

При цьому, закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору можливе лише в разі, коли предмет спору існував на момент відкриття провадження у справі та припинив існування в процесі розгляду справи, і між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір.

Про відсутність предмета спору можуть свідчити дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовані спірні питання.

Відповідно до ч. 1 статті 75 ГПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом.

З огляду на матеріали справи та подані письмові заяви представників сторін, зобов`язання відповідача перед позивачем щодо сплати основної суми боргу припинились внаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог: 20.10.2023 припинились зобов`язання відповідача перед позивачем в частині основної заборгованості в сумі 7533242,01 грн 13.11.2023 - припинились зобов`язання відповідача перед позивачем в частині основної заборгованості в сумі 880928,85 грн. У зв`язку з цим між сторонами відсутні не врегульовані питання щодо предмета спору.

Враховуючи те, що предмет спору існував на момент відкриття провадження у справі та припинив існування в процесі її розгляду, провадження у справі, в частині позовних вимог про стягнення 8414170,86 грн основної заборгованості необхідно закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору.

При цьому, суд роз`яснює, що відповідно до частини 3 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету (ч. 4 ст. 231 ГПК України).

Згідно з ч. 2 статті 232 ГПК України, процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Виходячи з наведеного правового регулювання, щодо закриття провадження у справі в частині вимог про стягнення 8414170,86 грн основної заборгованості судом постановлено відповідну ухвалу від 08.02.2024.

Відповідно до статті 193 Господарського Кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (стаття 611 Цивільного кодексу України).

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до положень статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Штрафними санкціями згідно зі статтею 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Пунктом 13.5 договору передбачено, що у разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до пункту 8.4 договору остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів. У випадку якщо розрахунковий обсяг використання потужності замовником, визначений оператором газотранспортної системи на підставі остаточної алокації, перевищує обсяг договірної потужності, замовник послуг транспортування зобов`язаний здійснити оплату вартості перевищення договірної потужності за кожен день такого перевищення до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до звіту використання договірної потужності та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Оскільки фактичні обставини справи свідчать про порушення відповідачем умов договору щодо дотримання строку оплати за перевищення замовленої потужності, наявні правові підстави для стягнення з відповідача передбаченої пунктом 13.5 договору пені.

На підставі наведених вище норм та положень договору, позивач нарахував відповідачу 2 003 481,69 грн пені за період прострочення з 21.04.2022 по 12.11.2023, залежно від кожного місяця, у якому виникла заборгованість.

Перевіривши правильність нарахування пені, судом встановлено, що її нарахування здійснено позивачем арифметично вірно з урахуванням строків, у які відповідач повинен був сплачувати вартість замовленої (договірної) потужності та перевищення замовленої (договірної) потужності, період нарахування не перевищує встановлений законодавством шестимісячний строк, позивач врахував строки припинення зобов`язань зі сплати основного боргу (20.10.2023 припинились зобов`язання відповідача перед позивачем в частині основної заборгованості в сумі 7533242,01 грн 13.11.2023 - припинились зобов`язання відповідача перед позивачем в частині основної заборгованості в сумі 880928,85 грн).

Відповідач подав до суду клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій (від 2.11.2023 вх. № 13242/23 та від 15.01.2024 вх. № 810/24). Відповідні доводи відповідач виклав також у відзиві на позовну заяву та запереченні на відповідь на відзив. Позивач подав суду заперечення проти клопотання про зменшення розміру пені (від 23.11.2023, вх. № 16982/23), а також виклав відповідні доводи у відповіді на відзив.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

За приписами частини третьої статті 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасної поставки товару не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18.

Згідно з Рішенням Конституційного суду України №7-рп/2013 від 11.07.2013, вимога про нарахування та сплату неустойки за договором, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 та ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Конституційний суд України зазначає, що захист від зловживань має базуватись на положеннях законодавства, зокрема ч.3 ст. 551 Кодексу, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду. При цьому, визначення конкретного розміру зменшення штрафних санкцій належить до дискреційних повноважень суду.

Реалізуючи свої дискреційні повноваження суд у відповідному рішенні визначає конкретні обставини справи, які мають юридичне значення, з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності.

Частина 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачає можливість зменшення за рішенням суду розмір неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов`язання, якщо розміру неустойки значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Аналіз приписів статей 551 ЦК України, 233 ГК України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін.

Зменшення неустойки є протидією необґрунтованого збагачення однією із сторін за рахунок іншої; відповідає цивільно-правовим принципам рівності і балансу інтересів сторін; право на зменшення пені направлене на захист слабшої сторони договору, яка в силу зацікавленості в укладенні договору, монополістичного положення контрагенту на ринку, відсутності часу чи інших причин не має можливості оскаржити включення в договір завищених санкцій. Такої правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 14.04.2021 у справі № 923/587/20.

Правовий аналіз зазначених приписів свідчить про те, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов та на розсуд суду. Відповідний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі №917/1068/17, від 22.01.2019 у справі №908/868/18, від 03.06.2019 у справі №914/1517/18.

Зі змісту вищезазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, тому він, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав, за яких можливе її зменшення.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку.

Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з майнового стану сторін, які беруть участь у зобов`язанні; інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання; незначності прострочення виконання; наслідків порушення зобов`язання; невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання; негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Подібний за змістом висновок щодо застосування норм права, а саме статті 551 ЦК України та 233 ГК України, неодноразово послідовно викладався Верховним Судом у постановах, зокрема, але не виключно, від 26.07.2018 у справі №924/1089/17, від 12.12.2018 у справі №921/110/18, від 14.01.2019 у справі №925/287/18, від 22.01.2019 у справі №908/868/18, від 27.03.2019 у справі №912/1703/18, від 13.05.2019 у справі №904/4071/18, від 03.06.2019 у справі №914/1517/18, від 23.10.2019 у справі №917/101/19, від 06.11.2019 у справі №917/1638/18, від 17.12.2019 у справі №916/545/19, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 14.01.2020 у справі №911/873/19, від 10.02.2020 у справі №910/1175/19, від 19.02.2020 у справі №910/1303/19, від 26.02.2020 у справі №925/605/18, від 17.03.2020 №925/597/19, від 18.06.2020 у справі №904/3491/19.

При цьому, під винятковістю слід розуміти такі обставини, які дозволяють суду при обов`язковому застосуванні штрафних санкцій, передбачених договором або законом, їх зменшити, а не в будь-якому випадку, в разі подання стороною у справі клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.

Також слід зауважити, що штрафні санкції за своєю природою є засобами стимулювання боржника належним чином виконати свій обов`язок, а не покласти на нього додатковий, тому слід розуміти, що передбачені законом санкції будуть застосовані в разі порушення зобов`язань, а їх зменшення скоріше є виключенням.

Суд звертає увагу, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду. Господарський суд, оцінює надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності та на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.09.2019 у справі №904/4685/18).

При цьому, виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки (пені) до її розумного розміру (постанова Верховного Суду від 30.03.2021 р. у справі 902/538/18).

У зв`язку з наведеним, суд враховує таке:

а) ступінь виконання зобов`язань відповідача на час постановлення рішення зобов`язання виконано у повному обсязі, хоча і з простроченням;

б) на час існування у відповідача прострочення, позивач також мав перед ним невиконані грошові зобов`язання зі сплати додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу, наявність яких стала підставою для зарахування зустрічних однорідних вимог;

в) позивач не зазнав значних збитків від порушення строків поставки товару, докази збитків від порушення відповідачем умов договору позивач суду не подавав;

г) пеня відповідачу нарахована за період з 21.04.2022 по 12.11.2023. У вказаний період часу, облікова ставка НБУ складала, відповідно: 10% (з 21.04.2022 по 02.06.2022), 25% (з 03.06.2022 по 27.07.2023), 22% (з 28.07.2023 по 14.09.2023), 20% (з 15.09.2023 по 26.10.2023), 16% (з 27.10.2023 по 12.11.2023). За такого, ставка пені, виходячи з подвійної облікової ставки НБУ, становила відповідно 20% річних, 50% річних, 44% річних, 40% річних, 32% річних. При цьому, більшу частину періоду нарахування пені (з 03.06.2022 по 27.07.2023) ставка нарахування пені становила 50% річних, що свідчить про значний розмір відповідальності за порушення грошових зобов`язань, який більш ніж у 15 разів перевищує законодавчо встановлену ставку процентів річних за користування чужими коштами, передбачену статтею 625 ЦК України;

ґ) критичний майновий та фінансовий стан відповідача, який характеризується наявністю значної поточної кредиторської заборгованості відповідача, яка станом на 30.06.2023 становить 1 206 574 000 грн (рядок 1615 балансу відповідача на 30.06.2023), а розмір непокритого збитку відповідача на цю ж дату складає 750 222 000 грн (рядок 1420 балансу відповідача на 30.06.2023) (Т.3, а.с. 50). З доданих до позовної заяви актів звірки розрахунків (Т. 2, а.с. 211-214) також підтверджується наявність у відповідача постійної заборгованості перед позивачем на суму понад 300 000 000 грн. При цьому залишок грошових коштів на банківських рахунках відповідача становить 124 351,37 грн;

д) соціальна значущість підприємства відповідача. В період за який виникла та існувала заборгованість відповідач надавав послуги населенню з розподілу природного газу, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 1109 від 09.10.2020 відноситься до об`єктів критичної інфраструктури. Розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу (п. 35 статті 1 Закону України Про ринок природного газу). При цьому тарифи на послуги розподілу природного газу згідно з ч. 6 статті 4 зазначеного закону встановлюються регулятором - національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Тобто відповідач зобов`язаний надавати послуги розподілу природного газу за тарифами, затвердженими державою, а тому обмежений у ціноутворенні своїх послуг, відповідно розмір його доходів, а отже майновий та фінансовий стан залежить від рішень регулятора.

Заперечення позивача проти зменшення розміру пені зазначеного не спростовують. Доводи позивача про наявність у замовників послуг транспортування природного газу заборгованості перед ним в розмірі 1,67 грн, наявність збитку за 2022 рік в розмірі 6,4 млрд суд не бере до уваги, оскільки стягнення пені не може розглядатись як додатковий спосіб заробітку позивача з метою покриття своїх витрат.

Суд врахувавши наведене вище, майнові інтереси обох сторін, ступінь вини відповідача у виникненні спору, недоведеність позивачем понесення збитків, пов`язаних з несвоєчасним виконанням відповідачем зобов`язання за договором, з метою убезпечення відповідача від негативних наслідків, які можуть бути зумовлені стягненням неустойки у значному розмірі, приходить до висновку, про наявність підстав для зменшення на 80% розміру штрафної санкції, дотримуючись розумного балансу між інтересами кредитора та боржника. Водночас, при зменшенні розміру пені на 80%, за переконанням суду, позивач не понесе значного негативного наслідку в своєму фінансовому стані, позаяк неустойка є лише санкціями та має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та не може бути джерелом отримання кредитором невиправданих додаткових прибутків. Майнові інтереси позивача при цьому будуть належним чином захищені стягненням в його користь інфляційних втрат, трьох відсотків річних, та 20% неустойки, нарахованої виходячи з подвійної облікової ставки НБУ за весь час прострочення, без обмеження шестимісячним строком, передбаченим частиною шостою статті 232 ГК України.

На думку суду, стягнення з відповідача такої суми пені компенсує негативні наслідки, пов`язані з порушенням відповідачем строків сплати боргу, стягнення ж з відповідача пені у повному обсязі не є співмірним з можливими негативними наслідками від порушення відповідачем зобов`язання. Суд враховує, що чинним законодавством не врегульований граничний розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно із приписами ст.86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Крім того суд зауважує, що обсяг відповідальності, встановленої кредитором до боржника є непропорційним наслідкам правопорушення, несправедливим та невиправдано обтяжливим.

Зменшення пені на 80%, до 400 696,34 грн, з урахуванням обставин справи, відповідає вимогам чинного законодавства України, враховує виняткові обставини діяльності відповідача, наслідки порушення зобов`язання та невідповідність розміру заявленої до стягнення пені таким наслідкам, є адекватною мірою відповідальності за несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язань, забезпечує дотримання балансу між інтересами кредитора і боржника, стимулює боржника до належного виконання зобов`язань, а також не допускає використання пені, як інструменту отримання безпідставних доходів кредитора в зобов`язанні.

При вирішенні позову суд відхиляє заперечення відповідача проти позову, викладені в його відзиві, про те, що причиною порушенням зобов`язань з оплати за перевищення замовленої (договірної) потужності стали обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини), пов`язані з військовою агресією російської федерації проти України та введення в Україні воєнного стану Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, який в подальшому продовжувався та триває на час розгляду справи.

Оцінюючи зазначені доводи відповідача, суд виходить з того, що п. 14.1, 14.2 договору встановлено, що сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання своїх зобов`язань за цим договором, якщо таке невиконання є наслідком обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) та якщо в момент взяття на себе зобов`язань за цим договором така сторона не могла ані передбачити ані попередити їх настання. Під форс-мажорними обставинами розуміють надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами цього Договору. Строк виконання зобов`язань відкладається на строк дії форс-мажорних обставин.

Масштабні військові дії, які вчиняються російською федерацією з 24.02.2022, спрямовані на знищення державності України, спричинили загибель людей, пошкодження та знищення житла, іншого майна, інфраструктури населених пунктів, зумовили проведення загальної мобілізації, а отже і величезні зміни в економіці, правовому регулюванні, зайнятості населення, житті громадянського суспільства України, а тому безумовно відносяться до переліку обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), а отже за умови доведення безпосереднього впливу цих обставин на можливість виконання стороною договору своїх зобов`язань, звільняють таку сторону від господарсько-правової відповідальності.

Про те, що військова агресія Російської Федерації проти України, з 24.02.2022 і до її закінчення відноситься до обставин непереборної сили, зазначено і в листі Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1. Однак, за змістом листа, це стосується тих випадків, коли виконання зобов`язання для сторони договору стало неможливим у встановлений термін саме внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Про наявність обставин непереборної сили, якими є військова агресія російської федерації, що стала підставою для введення в Україні військового стану, відповідач повідомив позивача листом від 01.03.2022 № 760-Сл-2247.0322.

Поряд з цим, невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (п. 38 постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі N 912/3323/20), а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним

Між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання має бути причинно-наслідковий зв`язок. Тобто неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин.

У постановах Верховного Суду від 15.06.2018 у справі N 915/531/17, від 26.05.2020 у справі N 918/289/19, від 17.12.2020 у справі N 913/785/17, наведено висновок що форс-мажорні обставини не мають преюдиціального характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

При цьому, за змістом п. 14.1 договору існування таких обставин непереборної сили сторона не має можливості ані передбачити, ані попередити їх настання в момент взяття на себе зобов`язань за договором.

Однак, зобов`язання за договором, з яких виник спір виникали у відповідача щомісячно починаючи з березня 2022 року, тобто вже після введення воєнного стану, а тому відповідачу було відомо про існування військової агресії та введення воєнного стану.

Для застосування форс-мажору (обставин непереборної сили) як умови звільнення від відповідальності судам необхідно встановити, які саме зобов`язання за Договором були порушені / невиконані та причину такого невиконання.

Відповідач як на обставину непереборної сили посилається на самі лише обставини військової агресії та введення воєнного стану.

Однак самі лише обставини військової агресії та введення воєнного стану, підтверджені копією листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 без доведення належними і допустимими доказами конкретних фактів впливу воєнних дій агресора на господарську діяльність відповідача не доводить існування форс-мажорних обставин, які унеможливили виконання відповідачем договірних умов у встановлений строк.

Лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 містить посилання на те, що військова агресія російської федерації проти України, з 24.02.2022 і до її закінчення відноситься до обставин непереборної сили. Однак даний лист не звільняє сторін від доведення того, що виконання зобов`язання за договором стало неможливим у встановлений термін саме внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідачем не доведено наявність прямих причинно-наслідкових зв`язків між військовою агресією російської федерації проти України, введенням 24.02.2022 в Україні воєнного стану та неможливістю виконання ним своїх зобов`язань за договором, крім того такі обставини існували на час отримання відповідачем послуг, несвоєчасна оплата яких стала причиною спору, а тому суд відхиляє доводи позивача щодо звільнення його від господарської відповідальності з підстав існування форс-мажорних обставин.

Доводи відповідача щодо низького рівня розрахунків його споживачів суд до уваги не бере, так як такі обставини не є форс-мажорними і не звільняють його від відповідальності за невиконання грошових зобов`язань.

При вирішенні позову суд не бере до уваги контррозрахунок пені, доданий відповідачем до відзиву на позовну заяву, оскільки такий складений лише щодо незначних частин періодів існування заборгованості, зокрема за період з 14.08.2022 по 20.01.2023, і не охоплює інших періодів нарахування пені, а тому не ґрунтується на положеннях договору. Аргументуючи такий контррозрахунок, відповідач покликається на завершення річного строку позовної давності щодо стягнення пені. Однак такі доводи відповідача щодо завершення строку позовної давності не ґрунтуються на законі, оскільки відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України строк позовної давності продовжувався на строк дії карантину, введеного постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусомSARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) з 12 березня 2020 року, який неодноразово продовжувався і тривав по 30.06.2023.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірений розрахунок позивача з врахуванням наведених вище положень законодавства, вихідних даних та строку їх нарахування та встановлено, що розрахунок 3% річних та інфляційних витрат є обґрунтованим та арифметично вірним, тому суд задовольняє позовні вимоги у цій частині у заявленому позивачем розмірі.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові 07.04.2020 у справі №910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги.

Таким чином, кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних, навіть, якщо умовами договору не передбачено стягнення інфляційних та 3% річних.

Господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми відсотків річних, інфляційних втрат, пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Позивачем нараховано три проценти річних та інфляційні втрати на суму заборгованості зі сплати перевищення замовленої (договірної) потужності, в періоди, коли така заборгованість була наявна.

Позивач нарахував відповідачу 216 089,09 грн 3% річних за період прострочення з 21.04.2022 до 12.11.2023.

Нарахування інфляційних втрат проведено за період травень 2022-травень 2023 року, в сумі 463601,58 грн.

Суд перевірив правильність нарахування позивачем трьох процентів річних та інфляційних втрат за порушення строків виконання зобов`язань з оплати послуг перевищення замовленої (договірної) потужності і зазначає, що такі виконано правильно, позивачем правильно враховано дати виникнення простроченої заборгованості з оплати вартості послуг перевищення замовленої (договірної) потужності: з 21 числа наступного місяця, за яким виникла заборгованість, нараховано три проценти річних та інфляційні втрати виходячи з суми простроченої заборгованості, що існувала у відповідний період нарахування, враховано оплату послуг за липень та серпень 2022 року та частково вересень 2022 року, враховано дні припинення зобов`язань внаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог, інфляційні втрати нараховано лише на заборгованість, яка виникла (існувала) з 1 по 15 день відповідного місяця і тривала більш ніж половину місяця, при нарахування індексу інфляції враховано періоди дефляції.

Отже, розрахунки позивача є обґрунтованими, виконані арифметично та методологічно правильно; нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат проведено з урахуванням існуючої в період зарахування заборгованості.

Інфляційна складова боргу не підлягає зменшенню на підставі ст.233 ГК та ст.551 ЦК, оскільки інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч.2 ст.625 ЦК, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Так само суд не вбачає підстав для зменшення 3% річних, оскільки ставка процентів річних (3%) передбачена законом (ч.2 ст.625 ЦК) та не є завищеною.

В контексті викладеного, позов підлягає до задоволення частково, до стягнення підлягає пеня в розмірі 400 696,34 грн, 3% річних в розмірі 216 089,09 грн та інфляційні втрати в розмірі 463 601,58 грн.

Судові витрати.

При зверненні до суду позивач за сплатив за подання позовної заяви судовий збір у розмірі 159 114 грн 71 коп. відповідно до платіжної інструкції №163188 від 27.07.2023 та 7345,43 грн відповідно до платіжної інструкції №201891 від 23.11.2023, що разом становить 166460,14 грн.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Враховуючи закриття провадження по справі в частинні стягнення основної суми боргу в розмірі 8414170,86 грн, позивач не позбавлений права клопотати перед судом про повернення йому сплаченого судового збору в сумі 126212,56 грн.

Отже, до розподілу підлягає сума судового збору в 40247,58 грн, сплачена позивачем за позовні вимоги, щодо яких суд прийняв рішення по суті.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, суд зазначає, що у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено, тобто, судовий збір належить покласти на відповідача без урахування суми зменшеної пені.

У зв`язку з цим, враховуючи повне задоволення позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, і те, що суд відмовив в задоволенні частини позовних вимог про стягнення пені лише у зв`язку з наявністю підстав для зменшення штрафних санкцій, судовий збір в розмірі 40247,58 грн покладається на позивача.

У судовому засіданні 08.02.2024 суд проголосив вступну та резолютивну частини цього рішення. Дата складення повного судового рішення: 13.02.2024.

Керуючись ст. 13, 73, 74, 86, 129, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" про стягнення 11097343,22 грн задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" (вул. Ленкавського, 20, м. Івано-Франківськ, 76010, ідентифікаційний код юридичної особи: 03361046) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (пр. Гузара Любомира, 44, м. Київ, 03065, ідентифікаційний код юридичної особи: 42795490): 216089 (двісті шістнадцять тисяч вісімдесят дев`ять) грн 09 коп. трьох процентів річних; 400696 (чотириста тисяч шістсот дев`яносто шість) грн 34 коп. пені; 463601 (чотириста шістдесят три тисячі шістсот одну) грн 58 коп. інфляційних втрат та 40247 (сорок тисяч двісті сорок сім) грн 58 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення 1602785,35 грн пені відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.Є. Горпинюк