ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відвід

"13" лютого 2024 р. Справа № 924/740/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі судді: Василишин А.Р.

розглянувши заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Цитріно трейдинг корп. про відвід колегії суддів у складі головуючої судді Маціщук А.В., суддів-членів колегії Філіповій Т.Л. та Бучинській Г.Б. від розгляду справи № 924/740/23 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Хмельницькобленерго"

на рішення Господарського суду Хмельницької області від 19 жовтня 2023 року

за позовом

1. ОСОБА_1

2. ОСОБА_2

3. Цитріно трейдинг корп.

4. Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Івекс Ессет Менеджмент"

до Акціонерного товариства "Хмельницькобленерго"

про стягнення 2837923 грн 45 коп. заборгованості зі сплати дивідендів

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 19 жовтня 2023 року задоволено позов ОСОБА_1 (надалі - Позивач 1), ОСОБА_2 (надалі - Позивач 2), Цитрінотрейдингкорп (надалі - Позивач 3), Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "ІвексЕссет Менеджмент" (надалі - Позивач 4) до Акціонерного товариства "Хмельницькобленерго" (надалі - Відповідач) про стягнення 2837923 грн 45 коп. заборгованості зі сплати дивідендів.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Відповідач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення в частині задоволення позовних вимог про стягнення 120286 грн 96 коп. заборгованості на користь Позивача 1, 16176 грн 76 коп. заборгованості на користь Позивача 2, 0 грн 09 коп. заборгованості на користь Позивача 3 та 14364 грн заборгованості на користь Позивача 4. Просить прийняти в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 8 січня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Відповідача на рішення Господарського суду Хмельницької області від 19 жовтня 2023 року в справі № 924/740/23. Розгляд справи призначено в судовому засіданні на 6 лютого 2024 року о 10:40 год.

У зв`язку із перебуванням у відпустці судді-члена колегії Філіпової Т.Л. судове засідання у справі № 924/740/23, яке призначено на 6 лютого 2024 року не відбулось. Учасники справи повідомлені про неможливість проведення судового засідання.

9 лютого 2023 року на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від Позивача 1, Позивача 2, Позивача 3 надійшла заяву про відвід колегії суддів у складі головуючої судді Маціщук А.В., суддів-членів колегії Філіповій Т.Л. та Бучинській Г.Б. (том 2, а.с. 233-236).

За змістом заяви про відвід колегіі суддів Позивачі зазначають про наступні обставини, які, на їх думку, дозволяють дійти висновку про необ`єктивність колегіі суддів:

- Позивачі не погоджуються із відкриттям провадження у справі, зазначивши, що колегія суддів не перевірила наявність у матеріалах справи доказів надсилання Відповідачем письмових пояснень Позивачам, тому вважають неправильним висновок суду апеляційної інстанції про те, що апеляційна скарга Відповідача на рішення Господарського суду Хмельницької області відповідає вимогам статті 258 Господарського процесуального кодексу України; також звертаються до доводів, викладених у клопотанні позивачів Позивача 2 та Позивача 3 про повернення апеляційної скарги у справі № 924/740/23, і вважають неправильним висновок суду про те, що клопотання про повернення апеляційної скарги є запереченням по суті апеляційної скарги;

- вважають порушенням норм статті 260 Господарського процесуального кодексу України те, що суд залишив апеляційну скаргу без руху 18 грудня 2023 року, тоді як апеляційна скарга зареєстрована в суді апеляційної інстанції 27 листопада 2023 року. При цьому встановлення судом в ухвалі про залишення скарги без руху десятиденного терміну для сплати судового збору, на думку Позивачів, не може відповідати завданням судочинства;

- вважають, що та обставина, що судове засідання 6 лютого 2023 року не відбулось через відпустку судді-члену колегіі, також є підтвердженням упередженості колегії суддів, яка направлена на максимальне затягування розгляду справи. Вважають при цьому, що наступне засідання по даній судові справі або випадково або з помсти або з відвертої упередженості або з відчуття безкарності буде призначено на дату на яку вже призначено інше судове засідання в іншій справі позивачів.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 лютого 2024 року заяву Позивача 1, Позивача 2, Позивача 3 про відвід колегії суддів: головуючої судді Маціщук А.В., суддів-членів колегії Філіповій Т.Л. та Бучинській Г.Б. у справі №924/740/23 передано на розгляд судді Північно-західного апеляційного господарського суду Василишина А.Р..

Тож одноособово розглянувши заяву Позивачів про відвід складу суду від розгляду справи №924/740/23, не вбачаю підстав для її задоволення з огляду на таке.

При здійсненні правосуддя суд має виходити з необхідності дотримання основних засад господарського судочинства, зазначених в статтях 2, 4 Господарського процесуального кодексу України стосовно забезпечення права сторін на розгляд справ у господарському суді після їх звернення до нього у встановленому порядку, гарантованому чинним законодавством та всебічно забезпечити дотримання справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра колегії господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Підстави для відводу судді визначені процесуальним законодавством України.

Відповідно до статті 39 Господасрького процесуального кодексу України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до статті 35 Господарського процесуального кодексу України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з: "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Тим часом вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною; "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Так, як зазначає Європейський суд з прав людини у рішенні від 24 травня 1989 року в "Справі Гаусшильдта", найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості.

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу (рішення від 24 травня 1989 року у "Справі Гаусшильдта").

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" від 3 травня 2007 року встановлено, що "безсторонність", в сенсі пункту 1 статті 6 у справі "Бочан проти України", має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Водночас, як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року №2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію "розумного спостерігача". У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже "правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене". Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Одночасно суд апеляційної інстанції підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Оцінивши доводи заявників вважаю, що останні у заяві про відвід колегії суддів від розгляду справи №924/740/23 не навели будь-яких підстав чи обставин, які викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності саме даної колегії суддів апеляційної інстанції при розгляді справи №924/740/23, і виключно котрі можуть бути підставою для їх відводу в розумінні статті 35 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом заяви про відвід колегіі суддів Позивачі не погоджуються із відкриттям провадження у справі, зазначивши, що колегія суддів не перевірила наявність у матеріалах справи доказів надсилання Відповідачем письмових пояснень Позивачам, тому вважають неправильним висновок суду апеляційної інстанції про те, що апеляційна скарга Відповідача на рішення Господарського суду Хмельницької області відповідає вимогам статті 258 ГПК України. Також Позивачі вважають порушенням норм статті 260 Господарського процесуального кодексу України те, що суд залишив апеляційну скаргу без руху 18 грудня 2023 року, тоді як апеляційна скарга зареєстрована в суді апеляційної інстанції 27 листопада 2023 року. При цьому встановлення судом в ухвалі про залишення скарги без руху десятиденного терміну для сплати судового збору, на думку Позивачів, не може відповідати завданням судочинства

В той же час, матеріалами справи підтверджено, що апеляційна скарга Відповідача на рішення Господарського суду Хмельницької області від 19 жовтня 2023 року в даній справі надійшла до суду апеляційної інстанції 27 листопаа 2023 року, і протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 листопада 2023 року визначено колегію суддів для розгляду справи № 924/740/23 у складі: головуючої судді Маціщук А.В., судді-члени колегії Філіпова Т.Л. та Бучинська Г.Б.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18 грудня 2023 року (після надходження справи) апеляційну скаргу Відповідача залишено без руху і зобов`язано скаржника усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 (десяти) днів із дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, а саме - надати суду докази сплати судового збору.

Після усунення недоліків апеляційної скарги колегія суддів розглянула питання про можливість відкриття апеляційного провадження і 8 січня 2024 року постановила ухвалу про відкриття провадження у справі та призначення судового засідання на 6 лютого 2024 року.

При цьому, ухвала Північно-західного апеляційного господарського суду про відкриття апеляційного провадження містить мотиви, з яких колегія суддів за результатом розгляду клопотання Позивача 2 та Позивача 3 про повернення апеляційної скарги відхилила таке клопотання, а саме зазначено, що клопотання про повернення апеляційної скарги фактично є запереченнями по суті апеляційної скарги, тоді як колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга відповідає вимогам статті 258 Господарського процесуального кодексу України, підстав для її повернення та відмови у відкритті апеляційного провадження не встановлено.

В подальшому сторони заздалегідь були повідомлені про те, що судове засідання 6 лютого 2024 року не відбудеться, справа знята з розгляду у зв`язку із відпуткою члена колегіі судді Філіпової Т.Л. і про наступне судове засідання сторони будуть повідомлені в установленому порядку.

Питання про призначення судового засідання буде вирішуватись за результатом розгляду заяви про відвід (том 2, а.с. 226) .

Відтак доводи, викладені Позивачами у заяві про відвід колегіі суддів, є фактично незгодою сторони з процесуальними рішеннями суддів.

Крім того, відповідно до норм частини 3 статті 38 ГПК передбачено, що відвід має бути мотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Матеріалами справи підтверджено, що ухвала про відкриття провадження у справі № 924/740/23 від 8 січня 2024 року була надіслана заявникам 9 січня 2024 року, і Позивач 2 та Позивач 3 отримали вказану ухвалу 12 січня 2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (том 2, а.с. 193), а Позивач 1 отримав ухвалу 15 січня 2024 року, що також підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (том 2, а.с. 217). Крім того така ухвала опублікована в Єдиному державному реєстрі судових рішень негайно після її підписання.

Згідно частини 4 статті Господарського процесуального кодексу України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відтак, не залишення без руху апеляційної скарги Відповідача та відкриття апеляційного провадження у даній справі, не може бути підставою для відводу колегії суддів, оскільки згідно частини 4 статті 35 Господарського процесуального кодексу України адже в даному випадку заявник по суті і висловлює (як підставу для відводу) свою незгоду з вищеописаним процесуальним рішенням суду.

Що ж до доводів Позивачів про те, що упередженість колегії суддів підтверджена тим, що судове засідання не відбулось 6 лютого 2023 року, а також про те, що наступне засідання у справі або випадково або з помсти або з відвертої упередженості або з відчуття безкарності буде призначено на дату, на яку вже призначено інше судове засідання в іншій справі позивачів, то такі доводи є суб`єктивною оцінкою обставин без жодного обгрунтування таких тверджень. Доводи про призначення наступного засідання взагалі є твердженням про подію, яка не настала, тоді як припущення про існування певних обставин не можуть бути підставою для відводу судді.

З огляду на усе вищеописане суд констатує відсутність підстав для відводу колегії суду у складі: головуючої судді Маціщук А.В., судді-члени колегії Філіпова Т.Л. та Бучинська Г.Б.

Відтак суд відмовляє в задоволенні даної заяви.

Керуючись ст. ст. 35-38, ч.11 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Цитріно трейдинг корп. про відвід колегії суддів у складі головуючої судді Маціщук А.В., суддів-членів колегії Філіповій Т.Л. та Бучинській Г.Б. від розгляду справи № 924/740/23 - відмовити.

2. Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Василишин А.Р.