РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

31.01.2024Справа № 910/19358/23

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Дісна»
до1. Державної організації «Український офіс інтелектуальної власності та інновацій» 2. общєства с огранічєнной отвєтствєнностью «тм-сєрвіс»
продострокове припинення дії свідоцтв України та міжнародної реєстрації на торговельні марки повністю
Суддя Босий В.П.

секретар судового засідання Дупляченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:Григор`єва Н.Є.
від відповідача 1:не з`явився
від відповідача 2:не з`явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Дісна» (надалі - «Товариство») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державної організації «Український офіс інтелектуальної власності та інновацій» (надалі - «Укрпатент») та общєства с огранічєнной отвєтствєнностью «тм-сєрвіс» (надалі - ооо «тм-сєрвіс»), в якому просить суд:

- достроково припинити дію свідоцтва України №37744 від 15.03.2004 на торговельну марку «Картули Вази» для усіх товарів 33 та послуг 35, 42 МКТП, для яких вона зареєстрована, повністю;

- зобов`язати відповідача 1 внести до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки відомості про дострокове припинення дії свідоцтва України №37744 від 15.03.2004 на торговельну марку «Картули Вази» для усіх товарів 33 та послуг 35, 42 МКТП, для яких вона зареєстрована, та опублікувати відомості про це у офіційному бюлетені «Промислова власність»;

- достроково припинити дію свідоцтва України №202829 від 25.08.2015 на торговельну марку «KARTULI VAZI» для усіх товарів 33 класу МКТП, для яких вона зареєстрована, повністю;

- зобов`язати відповідача 1 внести до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки відомості про дострокове припинення дії свідоцтва України №202829 від 25.08.2015 на торговельну марку «KARTULI VAZI» для усіх товарів 33 класу МКТП, для яких вона зареєстрована, та опублікувати відомості про це у офіційному бюлетені «Промислова власність»;

- достроково припинити дію свідоцтва України №214852 від 10.08.2016 на торговельну марку «KARTULI VAZI» для усіх товарів 32 класу МКТП, для яких вона зареєстрована, повністю;

- зобов`язати відповідача 1 внести до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки відомості про дострокове припинення дії свідоцтва України №214852 від 10.08.2016 на торговельну марку «KARTULI VAZI» для усіх товарів 32 класу МКТП, для яких вона зареєстрована, та опублікувати відомості про це у офіційному бюлетені «Промислова власність»;

- достроково припинити дію на території України міжнародної реєстрації №760245 від 11.05.2001 на торгівельну марку «KARTULI VAZI» для усіх товарів 33 класу МКТП, для яких вона зареєстрована, повністю та опублікувати відомості про це у офіційному бюлетені «Промислова власність»;

- зобов`язати відповідача 1 повідомити Міжнародне бюро Всесвітньої організації інтелектуальної власності про дострокове припинення дії на території України міжнародної реєстрації №760245 від 11.05.2001 на торгівельну марку «KARTULI VAZI» для усіх товарів 33 класу МКТП, для яких вона зареєстрована в Україні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.12.2023 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Відповідач 1 у відзиві на позовну заяву вказує, що при достроковому припиненні дії свідоцтва на торговельну марку обов`язок доведення факту використання торговельної марки покладений саме на її власника, тобто саме відповідач 2 має довести існування поважних причин невикористання спірних торговельних марок протягом останніх 5 років.

Протокольною ухвалою суду від 24.01.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 31.01.2024.

Представник позивача в судове засідання з`явилася, надала пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити повністю.

Представник відповідача 1 в судове засідання не з`явився, у поданому до суду відзиві на позовну заяву просив розгляд справи здійснювати за відсутності його представника.

Представник відповідача 2 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

В судовому засіданні 31.01.2024 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із матеріалів справи, 08.12.2023 Товариство подало до Укпратенту дві заявки №m202323584 та №m202323586 про реєстрацію в Україні знаків для товарів та послуг на словесні позначення «KARTULI VAZI» та «КАРТУЛІ ВАЗІ» для товарів і послуг 32, 33, 35 та 43 класів МКТП.

В цей же час, відповідач 2 є власником:

- свідоцтва України №37744 від 15.03.2004 на торговельну марку «Картули Вази» для усіх товарів 33 та послуг 35, 42 МКТП;

- свідоцтва України №202829 від 25.08.2015 на торговельну марку «KARTULI VAZI» для усіх товарів 33 класу МКТП;

- свідоцтва України №214852 від 10.08.2016 на торговельну марку «KARTULI VAZI» для усіх товарів 32 класу МКТП;

- міжнародної реєстрації №760245 від 11.05.2001 на торгівельну марку «KARTULI VAZI» для усіх товарів 33 класу МКТП.

Мотивуючи свої вимоги позивач стверджує, що відповідач 2 не використовував безперервно протягом п`яти років до дати подання даного позову знаки (торговельні марки) за вказаними свідоцтвами та міжнародною реєстрацією, що є підставою для прийняття рішення про дострокове припинення їх дії.

Згідно з п. 4 ст. 5 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» обсяг правової охорони, що надається, визначається зображенням торговельної марки та переліком товарів і послуг, внесеними до Реєстру, і засвідчується свідоцтвом з наведеними у ньому копією внесеного до Реєстру зображення торговельної марки та переліком товарів і послуг.

У п. 2 ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» встановлено, що свідоцтво надає його власнику право використовувати торговельну марку та інші права, визначені цим Законом.

За приписами ст. 495 Цивільного кодексу України майновими правами інтелектуальної власності на торговельну марку, що належать, зокрема, володільцю відповідного свідоцтва, є: право на використання торговельної марки; виключне право дозволяти використання торговельної марки; виключне право перешкоджати неправомірному використанню торговельної марки, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності встановлені законом.

Праву використовувати торговельну марку та іншим правам власника свідоцтва відповідають встановлені в ст. 17 цього Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» обов`язки, які полягають в тому, що власник свідоцтва повинен добросовісно користуватися правами, що випливають із свідоцтва.

Тому невикористання власником свідоцтва (міжнародної реєстрації) відповідного знака (торговельної марки) без поважних причин протягом певного періоду часу може розглядатись в якості недобросовісного користування правами, що випливають із свідоцтва, оскільки внаслідок виключності прав на зареєстровану торговельну марку, інші особи позбавлені можливості законно використовувати її або схожі з нею до ступеню сплутування позначення для таких самих або споріднених товарів чи послуг.

У зв`язку з цим, абз. 1 п. 4 ст. 18 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» встановлює, що якщо торговельна марка не використовується в Україні повністю або щодо частини зазначених у свідоцтві товарів і послуг безперервно протягом п`яти років від дати публікації відомостей про видачу свідоцтва або якщо використання торговельної марки призупинено з іншої дати після цієї публікації на безперервний строк у п`ять років, будь-яка особа має право звернутися до суду із заявою про дострокове припинення дії свідоцтва повністю або частково.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з ст. 365 Господарського процесуального кодексу України іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України № 18-рп/2004 від 01.12.2004 під охоронюваними законом інтересами необхідно розуміти прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Отже, охоронюваний законом інтерес є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони.

Отже, охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого він звернувся до господарського суду, полягає в одержанні правової охорони на торговельну марку на словесні позначення « KARTULI VAZI » та «КАРТУЛІ ВАЗІ», чому перешкоджає раніше зареєстровані для таких самих товарів знаки (торговельні марки) із словесними знаками «Картули Вази» за свідоцтвом України № 37744 від 15.03.2004, «KARTULI VAZI» за свідоцтвами України №202829 від 25.08.2015, №214852 від 10.08.2016 та міжнародною реєстрацією №760245 від 11.05.2001.

Водночас, причиною виникнення спірних правовідносин стало те, що на, думку позивача, відповідач 2 протягом п`яти років, які передували даті подання позовної заяви, не використовував в Україні такі торговельні марки, що є підставою для дострокового припинення їх дії в Україні.

Відповідно до ст. 154 Господарського кодексу України відносини, пов`язані з використанням у господарській діяльності та охороною прав інтелектуальної власності, регулюються Господарським кодексом України та іншими законами.

До відносин, пов`язаних з використанням у господарській діяльності прав інтелектуальної власності, застосовуються положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України та іншими законами

За змістом ч. 1 ст. 155 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 420 Цивільного кодексу України до об`єктів інтелектуальної власності належать, серед іншого, торговельні марки (знаки для товарів і послуг).

Згідно зі ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

При цьому, 01.09.2017 набула чинності Угода про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони (далі - Угода про асоціацію), яка була вчинена 21.03.2014 та 27.06.2014 в м. Брюсселі та ратифікована Україною 16.09.2014 згідно Закону України від 16.09.2014 № 1678-VII «Про ратифікацію Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони».

Згідно зі ст. 197 Угоди про асоціацію якщо протягом п`яти років з дати завершення процедури реєстрації власник не розпочинає реальне використання торговельної марки для товарів або послуг, стосовно яких вона зареєстрована на відповідній території, або якщо таке використання призупинено протягом безперервного п`ятирічного періоду, то стосовно торговельної марки можуть бути запроваджені санкції, передбачені цим Підрозділом, якщо відсутні належні причини для її невикористання.

2. Нижченаведене також вважається використанням у розумінні пункту 1:

a) використання торговельної марки у формі, що відрізняється елементами, які не змінюють розпізнавальну здатність марки в тому вигляді, як вона була зареєстрована;

b) проставлення торговельної марки на товари або їхню упаковку лише з метою експорту.

3. Використання торговельної марки з дозволу власника або будь-якою іншою особою, яка має право використовувати колективну торговельну марку або гарантійну чи сертифікаційну марку, розглядається як використання власником в розумінні пункту 1.

У п. 1 ст. 198 Угоди про асоціацію зазначається, що реєстрація торговельної марки підлягає анулюванню, якщо протягом безперервного п`ятирічного періоду вона не була введена у використання на відповідній території для товарів або послуг, стосовно яких вона зареєстрована, і відсутні належні причини для невикористання; проте жодна особа не може заявити, що права власника на торговельну марку мають бути анульовані, якщо протягом проміжку часу між закінченням п`ятирічного періоду і поданням заяви про анулювання розпочалося або було поновлено реальне використання торговельної марки; початок використання або його поновлення протягом трьохмісячного періоду, що передує заяві про анулювання, яке розпочалося відразу після закінчення безперервного п`ятирічного періоду невикористання, не беруться до уваги, якщо підготовка до початку або поновлення використання здійснюється лише у зв`язку з тим, що власник усвідомлює можливість подання заяви про анулювання.

Зі змісту приведених положень Угоди про асоціацію, а також зі змісту п. 4 ст. 18 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» випливає, що підставою для дострокового припинення реєстрації торговельної марки є відсутність реального використання торговельної марки його власником або під контролем власника іншою особою стосовно вказаних у реєстрації товарів або послуг протягом безперервного п`ятирічного періоду з дати реєстрації або такого ж періоду, який передує даті подання відповідної позовної заяви, та за умови відсутності належних причин для невикористання знака.

Тому докази, які можуть підтвердити використання торговельної марки, повинні бути, як правило, обмежені п`ятирічним строком до дати звернення позивача до суду - про що вказується і в п. 21 постанови Верховного Суду від 15.01.2019 по справі № 910/1546/19.

Відповідно до п. 8 ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» власник свідоцтва має право дати будь-якій особі дозвіл (видати ліцензію) на використання знака на підставі ліцензійного договору.

Ліцензійний договір повинен містити умову про те, що якість товарів і послуг, виготовлених чи наданих за ліцензійним договором, не буде нижчою від якості товарів і послуг власника свідоцтва і що останній здійснюватиме контроль за виконанням цієї умови.

Як випливає з останнього положення, укладення ліцензійного договору передбачає використання торговельної марки ліцензіара (власника свідоцтва) для товарів, виготовлених ліцензіатом, або послуг, що надаються ліцензіатом.

Згадане положення кореспондує з нормою абз. 3 п. 6 ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» щодо вичерпання прав згідно з якою виключне право власника свідоцтва забороняти іншим особам використовувати без його згоди зареєстровану торговельну марку не поширюється на: використання торговельної марки для товару, введеного під цією торговельною маркою в цивільний оборот власником свідоцтва чи за його згодою, за умови, що власник свідоцтва не має вагомих підстав забороняти таке використання у зв`язку з подальшим продажем товару, зокрема у разі зміни або погіршення стану товару після введення його в цивільний оборот.

Тобто, для використання торговельної марки стосовно товарів, введених в цивільний оборот власником торговельної марки, не потрібна його згода та, відповідно, не є необхідним укладання ліцензійного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 157 Господарського кодексу України умови використання торговельної марки у сфері господарювання визначаються законом.

За змістом п. 4 ст. 16 Закон України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» використанням торговельної марки визнається:

- нанесення її на будь-який товар, для якого торговельну марку зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов`язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням торговельної марки з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення);

- застосування її під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої торговельну марку зареєстровано;

- застосування її в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет.

Торговельна марка визнається використаною, якщо її застосовано у формі зареєстрованої торговельної марки, а також у формі, що відрізняється від зареєстрованої торговельної марки лише окремими елементами, якщо це не змінює в цілому відмітності торговельної марки.

Крім того, суд звертає увагу на те, що за змістом пп. а) п. 2 ст. 197 Угоди про асоціацію використанням торговельної марки також вважається її використання у формі, що відрізняється елементами, які не змінюють розпізнавальну здатність марки в тому вигляді, як вона була зареєстрована. Аналогічне положення міститься і в абз. 5 п. 4 ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» за яким знак визнається використаним, якщо його застосовано у формі зареєстрованого знака, а також у формі, що відрізняється від зареєстрованого знака лише окремими елементами, якщо це не змінює в цілому відмітності знака.

Відповідно до п. 1 ст. 197 Угоди про асоціацію використання торговельної марки має бути реальним, внаслідок чого докази, які подаються власником оспорюваної реєстрації, мають підтверджувати фактичне використання знака для відповідних товарів чи послуг на території України.

Поширення на території України товарів із зображенням знака може бути підтверджено касовими чеками, квитанціями, накладними, іншими документами, що містять інформацію про найменування товару й місце його придбання, а в разі коли власником знака є нерезидент, підтвердженням ввезення товарів в Україну можуть бути митні декларації та інші митні документи.

Положеннями ст.ст. 197, 198 Угоди про асоціацію, абз. 5 п. 4 ст. 18 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» вимагається використання знака для товарів і послуг (торгової марки) власником свідоцтва (реєстрації) або іншою особою під його контролем.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні обставини, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

На підтвердження факту невикористання в Україні торговельних марок « Картули Вази » та « KARTULI VAZI » позивачем надано суду:

- лист Укрпатенту №Вих-10540/2023 від 27.09.2023, яким відповідач 1 підтвердив, що за період з 2018 року по 2023 рік до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки не вносились відомості про видачу ліцензій на використання торговельних марок за свідоцтвами України №202829 від 25.08.2015, №214852 від 10.08.2016 та міжнародною реєстрацією №760245 від 11.05.2001;

- довідкою Асоціації «ДжіЕс1 Україна» №102/01 від 20.09.2023, відповідно до якої вказана асоціація не присвоювала ідентифікаційних номерів GS1 товарним позиціям, у складі назв та (або) описів яких заявлено позначення «KARTULI VAZI», «Картулі Вазі»;

- листами ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» від 06.11.2023, ТОВ «НОВУС Україна», ТОВ «ФОРА» №644 від 10.11.2023, ТОВ «Сільпо-Фуд» №ФР-5907 від 08.11.2023, ТОВ «Експансія» №08/11-23 від 08.11.2023, відповідно до яких у зазначених торгівельних мережах у період з 23.02.2015 по 23.02.2022 та на поточний момент не здійснювався продаж товарів під торговельними марками «KARTULI VAZI», «Картули Вази», постачальником яких є відповідач 2.

Відповідач жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту використання в Україні торговельних марок « Картули Вази » за свідоцтвом України №37744 від 15.03.2004, «KARTULI VAZI» за свідоцтвами України №202829 від 25.08.2015, №214852 від 10.08.2016 та міжнародною реєстрацією №760245 від 11.05.2001 протягом останніх п`яти років до подання даного позову суду не надав.

Судом враховано, що згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами частини 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини. Це міра, що визначає залучення до процесу в конкретній справі тільки потрібних і достатніх доказів. Під належністю доказу розуміється наявність об`єктивного зв`язку між змістом судових доказів (відомості, що містяться в засобах доказування) і самими фактами, що є об`єктом судового пізнання.

З огляду на зміст ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, належними слід визнавати докази, які містять відомості про факти, що входять у предмет доказування у справі, та інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору.

За таких умов, оскільки відповідач 2 не надав належних доказів та не довів обставин щодо реального використання в Україні торговельних марок зі словесними позначеннями «Картули Вази» за свідоцтвом України № 37744 від 15.03.2004, «KARTULI VAZI» за свідоцтвами України №202829 від 25.08.2015, №214852 від 10.08.2016 та міжнародною реєстрацією №760245 від 11.05.2001 протягом п`яти років, які передували даті подання позовної заяви про їх дострокове припинення, суд дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви про дострокове припинення дії вказаних свідоцтв України та міжнародної реєстрації щодо всіх товарів та в усіх класах Міжнародної класифікації товарів і послуг для реєстрації знаків, в яких вони були зареєстровані у зв`язку з їх невикористанням.

Також, позивач звернувся до суду з вимогою про зобов`язання відповідача 1 опублікувати відомості про дострокове припинення дії свідоцтв України №37744 від 15.03.2004, №202829 від 25.08.2015, №214852 від 10.08.2016 та міжнародної реєстрації №760245 від 11.05.2001 у офіційному бюлетені Національного органу інтелектуальної власності та внести зміни у реєстр щодо припинення дії міжнародної реєстрації.

Відповідно до абзацу 2 статті 1 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» Національний орган інтелектуальної власності (далі - НОІВ) - державна організація, що входить до державної системи правової охорони інтелектуальної власності, визначена на національному рівні Кабінетом Міністрів України як така, що здійснює повноваження у сфері інтелектуальної власності, визначені цим Законом, іншими законами у сфері інтелектуальної власності, актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності, та статутом, і має право представляти Україну в міжнародних та регіональних організаціях.

Зокрема, Закон України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» було доповнено статтею 2-1 наступного змісту: Функції НОІВ виконує юридична особа публічного права (державна організація), утворена центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності, та визначена Кабінетом Міністрів України.

До владних повноважень, делегованих НОІВ, належить:

- приймання заявок, проведення їх експертизи, прийняття рішень щодо них;

- видача свідоцтв на торговельні марки, здійснення державної реєстрації торговельних марок;

- опублікування офіційних відомостей про торговельні марки та подані заявки на торговельні марки у Бюлетені, ведення Реєстру та Бази даних заявок, внесення до Реєстру відомостей,

- надання витягів та виписок в електронній та (або) паперовій формі;

- здійснення міжнародного співробітництва у сфері правової охорони інтелектуальної власності і представлення інтересів України з питань охорони прав на торговельні марки у Всесвітній організації інтелектуальної власності та інших міжнародних організаціях відповідно до законодавства;

- здійснення підготовки, атестації та реєстрації представників у справах інтелектуальної власності (патентних повірених);

- ведення Державного реєстру представників у справах інтелектуальної власності (патентних повірених);

- інформування та надання роз`яснень щодо реалізації державної політики у сфері охорони прав на торговельні марки.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо створення національного органу інтелектуальної власності» Національний орган інтелектуальної власності є функціональним правонаступником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності, щодо окремих функцій та повноважень з реалізації державної політики у сфері інтелектуальної власності, визначених цим Законом.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 28.10.2022 №943-р «Про деякі питання Національного органу інтелектуальної власності» було визначено, що Державна організація «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» виконує функції Національного органу інтелектуальної власності.

За наведених обставин, у зв`язку з задоволенням вимог в частині дострокового повного припинення дії свідоцтв України №37744 від 15.03.2004, №202829 від 25.08.2015, №214852 від 10.08.2016 та міжнародної реєстрації №760245 від 11.05.2001, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача 1 опублікувати відомості про припинення дії вказаних свідоцтв України та міжнародної реєстрації у офіційному бюлетені Національного органу інтелектуальної власності та внести зміни у реєстр, є обґрунтованими, а тому позов у даній частині вимог також підлягає задоволенню.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на відповідача 2.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 233, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Дісна» задовольнити повністю.

2. Достроково припинити дію свідоцтва України №37744 від 15.03.2004 на торговельну марку «Картули Вази» для усіх товарів 33 та послуг 35, 42 МКТП, для яких вона зареєстрована, повністю.

3. Зобов`язати Державну організацію «Український офіс інтелектуальної власності та інновацій» внести до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки відомості про дострокове припинення дії свідоцтва України №37744 від 15.03.2004 на торговельну марку «Картули Вази» для усіх товарів 33 та послуг 35, 42 МКТП, для яких вона зареєстрована, та опублікувати відомості про це у офіційному бюлетені «Промислова власність». Видати наказ.

4. Достроково припинити дію свідоцтва України №202829 від 25.08.2015 на торговельну марку «KARTULI VAZI» для усіх товарів 33 класу МКТП, для яких вона зареєстрована, повністю.

5. Зобов`язати Державну організацію «Український офіс інтелектуальної власності та інновацій» внести до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки відомості про дострокове припинення дії свідоцтва України №202829 від 25.08.2015 на торговельну марку «KARTULI VAZI» для усіх товарів 33 класу МКТП, для яких вона зареєстрована, та опублікувати відомості про це у офіційному бюлетені «Промислова власність». Видати наказ.

6. Достроково припинити дію свідоцтва України №214852 від 10.08.2016 на торговельну марку «KARTULI VAZI» для усіх товарів 32 класу МКТП, для яких вона зареєстрована, повністю.

7. Зобов`язати Державну організацію «Український офіс інтелектуальної власності та інновацій» внести до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки відомості про дострокове припинення дії свідоцтва України №214852 від 10.08.2016 на торговельну марку «KARTULI VAZI» для усіх товарів 32 класу МКТП, для яких вона зареєстрована, та опублікувати відомості про це у офіційному бюлетені «Промислова власність». Видати наказ.

8. Достроково припинити дію на території України міжнародної реєстрації №760245 від 11.05.2001 на торгівельну марку «KARTULI VAZI» для усіх товарів 33 класу МКТП, для яких вона зареєстрована, повністю та опублікувати відомості про це у офіційному бюлетені «Промислова власність».

9. Зобов`язати Державну організацію «Український офіс інтелектуальної власності та інновацій» повідомити Міжнародне бюро Всесвітньої організації інтелектуальної власності про дострокове припинення дії на території України міжнародної реєстрації №760245 від 11.05.2001 на торгівельну марку «KARTULI VAZI» для усіх товарів 33 класу МКТП, для яких вона зареєстрована в Україні. Видати наказ.

10. Стягнути з общєства с огранічєнной отвєтствєнностью «тм-сєрвіс» (російська федерація, 125047 м. москва, вул. 2-я брєстская, 8; код ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Дісна» (02160, м. Київ, просп. Соборності, 15, літ. А1, група нежитлових приміщень 4; ідентифікаційний код 31566495) судовий збір у розмірі 22 814 (двадцять дві тисячі вісімсот чотирнадцять) грн. 00 коп. Видати наказ.

11. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

12. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 12.02.2024.

Суддя В.П. Босий