УХВАЛА

12 лютого 2024 року

м. Київ

cправа № 910/10339/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Бакуліна С. В. головуючий (доповідач), Баранець О.М., Студенець В.І.,

розглянувши матеріали касаційної скарги фізичної особи-підприємця Смірнова Ігоря Віталійовича

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2023 (головуючий суддя - Кравчук Г.А., судді: Коробенко Г.П., Козир Т.П.) та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 08.05.2023 (суддя Плотницька Н.Б.)

у справі №910/10339/22

за первісним позовом фізичної особи-підприємця Смірнова Ігоря Віталійовича

до Автогаражного кооперативу по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів "Північ"

про стягнення 39 090,00 грн,

за зустрічним позовом Автогаражного кооперативу по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів "Північ"

до фізичної особи-підприємця Смірнова Ігоря Віталійовича

про стягнення 130 195,11 грн,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року фізична особа-підприємець Смірнов Ігор Віталійович (далі - ФОП Смірнов І.В.) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Автогаражного кооперативу по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів "Північ" (далі - АГК "Північ") про стягнення 39 090,00 грн заборгованості за договором від 18.11.2021 №18-02/11/2021.

АГК "Північ" звернувся до Господарського суду міста Києва із зустрічним позовом до ФОП Смірнова І.В. про стягнення 130 195,11 грн заборгованості за договором від 18.11.2021 №18-02/11/2021, в тому числі: 90 000,00 грн авансу, 2 374,52 грн 3 % річних, 22 364,31 грн інфляційних втрат та 15 456,28 грн пені.

Господарський суд міста Києва рішенням від 10.04.2023 у справі №910/10339/22, яке Північний апеляційний господарський суд залишив без змін постановою від 19.12.2023, у задоволенні первісного позову відмовив повністю; зустрічний позов задовольнив частково; стягнув з ФОП Смірнова І.В. на користь АГК "Північ" пеню в розмірі 15 456,28 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 294,54 грн; у задоволенні решти зустрічних позовних вимог відмовив.

Господарський суд міста Києва додатковим рішенням від 08.05.2023 у справі №910/10339/22, яке Північний апеляційний господарський суд залишив без змін постановою від 19.12.2023, стягнув з ФОП Смірнова І.В. на користь АГК "Північ" витрати на правничу допомогу у розмірі 18 894,55 грн.

ФОП Смірнов І.В. звернувся 30.01.2024 (згідно зі штампом Верховного Суду "СКРИНЯ") до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить: (1) поновити строк на касаційне оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2023 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 08.05.2023 у цій справі; (2) скасувати зазначені судові рішення в частині задоволення стягнення з ФОП Смірнов І.В. на користь АГК "Північ" витрат на правничу допомогу та прийняти нове рішення, яким у задоволені заяви АГК "Північ" про ухвалення додаткового рішення відмовити у повному обсязі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 30.01.2024 для розгляду вищезазначеної касаційної скарги визначено склад колегії суддів: Бакуліна С.В. головуючий, Баранець О.М., Студенець В.І.

Перевіривши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Частиною другою статті 6 та частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України та зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із пунктом 8 частини першої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

За приписами пункту 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 21.05.2021 у справі №905/1623/20 зазначено, що зі змісту норми статті 244 ГПК убачається, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою та ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення; для оскарження судових рішень у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, скаржникові необхідно довести та обґрунтувати наявність передбачених пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК підстав.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 ГПК для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина сьома статті 12 ГПК визначає, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 163 ГПК у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом первісного позову, з яким ФОП Смірнов І.В. звернувся до Господарського суду міста Києва про захист порушених прав, є стягнення 39 090,00 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на момент подання позову до суду. Предметом зустрічного позову у цій справі є стягнення 130 195,11 грн, що також не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на момент подання позову до суду. Тому у розумінні ГПК справа №910/10339/22 є малозначною.

Колегія суддів звертає увагу скаржника, що у пункті 2 частини третьої статті 287 ГПК унормовано випадки, за умови доведення скаржником наявності яких посиланням на відповідні обставини, судове рішення у малозначній справі може бути предметом касаційного оскарження.

ФОП Смірнов І.В. підставою касаційного оскарження рішень суду першої та апеляційної інстанцій зазначає про те, що ця справа має виняткове значення для нього (підпункт "в" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК). Також скаржником зазначено про неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду стосовно застосування норм права у подібних правовідносинах (пункт 1 частини другої статті 287 ГПК) та рішення Європейського суду з прав людини.

Скаржник зазначає, що ця справа має виняткове значення для нього, оскільки виконання рішень судів попередніх інстанцій можуть призвести до того, що фінансові наслідки можуть суттєво вплинути на економічну стабільність та здатність позивача витримати негативні фінансові наслідки, зокрема під час воєнного стану. Крім того в умовах воєнного стану стягнення з позивача неспівмірних із предметом позову витрат всупереч висновкам Верховного Суду та рішення ЄСПЛ, призведуть до покладення на скаржника жорсткого фінансвовго тягаря, що може призвести до стійкої неплатоспроможності, банкрутства та позбавить можливості ФОП Смірнова І.В. фінансово допомагати бійцям ЗСУ.

За оцінкою Верховного Суду касаційна скарга разом з правовими обґрунтуваннями не містять переконливих аргументів, які б свідчили про її виняткове для скаржника значення, оскільки доводи у їх сукупності зводяться до заперечення результату розгляду справи в частині розподілу судових витрат на правову допомогу.

Касаційна скарга фактично зводиться до спроби переконати суд у необхідності переглянути зміст рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, однак Верховний Суд не може ставити під сумнів законність рішень судів тільки через те, що такі рішення скаржник вважає незаконними.

Крім того настання негативних наслідків для скаржника у випадку прийняття оскаржуваних рішень не на користь позивача/відповідача є звичайним передбачуваним процесом.

Щодо посилань скаржника на неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду стосовно застосування норм права у подібних правовідносинах, то колегія суддів відзначає, що це є саме підставою касаційного оскарження судового рішення, передбаченою пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК, втім не є доводом, який у розумінні підпунктів "а" - "г" пункту 2 частини 3 статті 287 цього Кодексу, підтверджують наявність випадку/випадків, який/які дає/дають право вважати судове рішення таким, що підлягає касаційному оскарженню.

Верховним Судом під час аналізу доводів та аргументів касаційної скарги також взято до уваги: предмет позову, правову природу спірних правовідносин, складність справи, факт розгляду даної справи судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 жовтня 1996 року "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява № 21920/93, пункт 48) вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

За змістом статті 7 ГПК правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Відповідно до частини першої статті 46 цього Кодексу сторони користуються рівними процесуальними правами.

На підставі наведеного надання стороні будь-яких переваг, зважаючи на сферу її діяльності, правовий статус, предмет спірних відносин, призведе до порушення одної з основних засад господарського судочинства - рівності учасників судового процесу перед законом і судом.

З огляду на відсутність належного обґрунтування наявності обставини, передбаченої підпунктом "в" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК, Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ФОП Смірнова І.В. на постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2023 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 08.05.2023 у справі №910/10339/22 на підставі пункту 1 частини першої статті 293 ГПК, оскільки вона подана на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 12, 163, 234, 235, 287, 293 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця Смірнова Ігоря Віталійовича на постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2023 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 08.05.2023 у справі №910/10339/22.

2. Копії ухвали надіслати учасникам справи.

3. Касаційну скаргу надіслати скаржнику разом з доданими до неї матеріалами. Копію касаційної скарги залишити у Верховному Суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий С. В. Бакуліна

Судді О. М. Баранець

В. І. Студенець