ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року

м. Київ

cправа № 5015/118/11(914/2863/22)

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Погребняка В. Я. (головуючий), Васьковського О.В., Жукова С.В.,

за участю секретаря судового засідання Громак В.О.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Львівські заводи автомобілебудування" (уповноважена особа учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Львівський Автонавантажувач")

представник позивача - Демідонт Б.О., адвокат (в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку за посиланням на офіційний вебпортал судової влади України vkz.court.gov.ua.)

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ТІБЕТ",

представник відповідача - не з`явився,

третя особа - Приватне акціонерне товариство "ВНК Розточчя СТ",

представник третьої особи - Карпенко А.А., адвокат (в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку за посиланням на офіційний вебпортал судової влади України vkz.court.gov.ua.),

боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Львівський Автонавантажувач",

ліквідатор боржника арбітражний керуючий Козій В.Ю. - не з`явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні (в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку за посиланням на офіційний вебпортал судової влади України vkz.court.gov.ua.) касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівські заводи автомобілебудування"

на рішення Господарського суду Львівської області

від 22.03.2023

у складі судді: Чорній Л.З.,

та постанову Західного апеляційного господарського суду

від 20.09.2023

у складі колегії суддів: Желік М.Б. (головуючий), Орищин Г.В., Галушко Н.А.,

у справі за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівські заводи автомобілебудування" (уповноваженої особи учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Львівський Автонавантажувач")

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІБЕТ"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

Приватне акціонерне товариство "ВНК Розточчя СТ"

про витребування майна з чужого незаконного володіння

у межах справи № 5015/118/11

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Львівський Автонавантажувач"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст вимог

1. Провадження у справі № 5015/118/11 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Львівський Автонавантажувач" (далі - ТОВ "УК "Львівський Автонавантажувач", боржник) порушене ухвалою Господарського суду Львівської області від 17.05.2010 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" (далі - ТОВ "Укравтозапчастина", ініціюючий кредитор) за загальною процедурою відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство) в редакції до набрання чинності 19.01.2013 Законом України № 4212-VІ від 22.12.2011, перебуває на стадії ліквідаційної процедури, введеної постановою місцевого суду від 15.07.2011 про визнання боржника банкрутом.

2. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 14.12.2016 залучено до участі у справі № 5015/118/11 в якості уповноваженої особи засновників (учасників, акціонерів) боржника ТОВ "Управляюча компанія "Львівський Автонавантажувач" - Товариство з обмеженою відповідальністю "Львівські заводи автомобілебудування".

2.1. Підставою для залучення ТОВ "Львівські заводи автомобілебудування", як уповноваженої особи засновників боржника слугувало рішення загальних зборів учасників, у проведенні яких прийняли участь учасники, що володіють на час проведення зборів понад 50% часток в статутному фонді. Повноваження обирати представника та відкликати представника належать учасникам юридичної особи, що реалізуються шляхом прийняття рішення про вчинення відповідних дій на загальних зборах.

3. Рішенням Господарського суду Львівської області від 10.02.2022 у справі №5015/118/11, визнано недійсним результати аукціону від 17.03.2016 з продажу корпусу «Ж-4», заг.пл.10369,6 кв.м., що знаходиться за адресою м. Львів, вул. Шевченка, 321, та визнано недійсним договір купівлі-продажу, укладений між ТзОВ «УК «ЛА» і переможцем аукціону - ТзОВ «Укр-Алюміній».

4. 10.11.2022 Уповноважена особа учасників боржника Товариство з обмеженою відповідальністю "Львівські заводи автомобілебудування" звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІБЕТ" (далі - ТОВ "ТІБЕТ", відповідач) про витребування майна із чужого незаконного володіння в межах справи про банкрутство ТОВ "Управляюча компанія "Львівський Автонавантажувач" (будівлю адміністративного корпусу під літ. «Ж-4», загальною площею: 10168.7 кв. м. (опис: площа змінилася згідно довідки ДП «Західний ЕТЦ» від 25.05.2017), реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна - 01, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Шевченка Т., буд. 321).

4.1. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що нерухоме майно, яке позивач просить витребувати у відповідача, належало на праві власності ТОВ "Управляюча компанія "Львівський автонавантажувач" та було незаконно реалізоване у ліквідаційній процедурі у справі № 5015/118/11 на підставі договору купівлі-продажу від 24.03.2016, укладеного між ТОВ "УК "ЛА" в особі ліквідатора Хомишина І.Г. та переможцем других повторних торгів з реалізації майна банкрута, проведених 17.03.2016, - ТзОВ "Укр-Алюміній".

4.2. На думку ТОВ "Львівські заводи автомобілебудування", ліквідатор Козій В.Ю. всупереч КУзПБ не вчиняє дій, які він прямо зобов`язаний вчиняти, а уповноважена особа учасників ТОВ "ЛЗА" діє в інтересах власників майна і подавала позов для захисту прав власників майна.

4.3. Позивач зазначає, що цей позов подається з метою ефективного захисту порушених прав боржника ТОВ "УК "ЛА" та усіх його кредиторів, оскільки рішенням Господарського суду Львівської області від 10.02.2022 у справі № 5015/118/11 встановлено, що аукціон від 17.03.2016 із продажу будівлі адміністративного корпусу під літ. «Ж-4», заг. пл. 10369,6 кв.м, був проведений із порушенням чинного на той час законодавства про банкрутство, що призвело до продажу майна боржника із значно заниженою ціною (за 1 781 692,00 грн., що дорівнює 172 грн. за 1 м.кв.).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

5. Рішенням Господарського суду Львівської області від 22.03.2023 у справі №5015/118/11 (914/2863/22) відмовлено у задоволенні позову уповноваженої особи ТОВ "Львівські заводи автомобілебудування" до ТОВ "ТІБЕТ" про витребування майна із чужого незаконного володіння, скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду Львівської області від 02.11.2022 у справі № 5015/118/11, судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, покладено на позивача.

6. Рішення мотивоване тим, що власником, який не є фактичним володільцем майна, у цьому випадку є ТОВ "Управляюча компанія "Львівський Автонавантажувач".

6.1. Водночас, ТОВ "Управляюча компанія "Львівський Автонавантажувач" перебуває у ліквідаційній процедурі, і відповідно до частини 1 статті 61 КУзПБ функції з управління та розпорядження майном банкрута виконує ліквідатор - арбітражний керуючий Козій В.Ю.

6.2. Натомість, позов про витребування майна заявлено ТОВ "Львівські заводи автомобілебудування", яке є уповноваженою особою учасників ТзОВ "Управляюча компанія "Львівський автонавантажувач" у справі про банкрутство.

6.3. За висновками місцевого господарського суду, позивач не є власником витребуваного майна, чи заінтересованою особою в розумінні статті 400 Цивільного кодексу України, не довів порушення його права чи безпосереднього законного інтересу, а тому він є неналежним позивачем у цій справі, що є самостійною підставою для відмови в позові.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

7. Постановою Західного апеляційного господарського суду від 20.09.2023 у задоволенні вимог апеляційної скарги уповноваженої особи учасників - ТОВ "Львівські заводи автомобілебудування" б/н від 12.04.2023 (вх. ЗАГС. № 01-05/1155/22 від 13.04.2023) відмовлено.

Рішення Господарського суду Львівської області від 22.03.2023 у справі №5015/118/11 (914/2863/22) залишено без змін.

8. Суд апеляційної інстанції визнав обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що саме ліквідатор вправі і зобов`язаний вчиняти дії щодо повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб у його ліквідаційну масу, тоді як інші учасники справи про банкрутство відповідно до положень Кодексу України з процедур банкрутства не наділені правом на подання позову про повернення майна у ліквідаційну масу банкрута.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

9. ТОВ "Львівські заводи автомобілебудування" звернулось з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Львівської області від 22.03.2023 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 20.09.2023 у справі № 5015/118/11 (914/2863/22) Господарського суду Львівської області, з вимогою скасувати оскаржені судові рішення, прийняти нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги ТОВ "Львівські заводи автомобілебудування".

КАСАЦІЙНЕ ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ

11. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 5015/118/11 (914/2863/22) було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Білоус В.В., суддя - Васьковський О.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.10.2023.

12. Ухвалою Верховного Суду від 07.11.2023 відкрито касаційне провадження у справі № 5015/118/11 (914/2863/22) за касаційною скаргою ТОВ "Львівські заводи автомобілебудування" на рішення Господарського суду Львівської області від 22.03.2023 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 20.09.2023.

12.1. Повідомлено учасників справи, що розгляд касаційної скарги ТОВ "Львівські заводи автомобілебудування" на рішення Господарського суду Львівської області від 22.03.2023 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 20.09.2023 відбудеться 05.12.2023 об 11:30 у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6 в залі судових засідань №330.

12.2. Надано учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 28.11.2023.

12.3. Витребувано з Господарського суду Львівської області та Західного апеляційного господарського суду матеріали справи № 5015/118/11 (914/2863/22).

13. 21.11.2023 до Верховного Суду від ПрАТ "ВНК Розточчя СТ" надійшли письмові пояснення, в яких третя особа повністю підтримує вимоги касаційної скарги та вважає оскаржені судові рішення незаконними та необґрунтованими.

14. Матеріали справи № 5015/118/11 (914/2863/22) у кількості 4 т. надійшли до Верховного Суду 23.11.2023 із супровідним листом № 5015/118/11(914/2863/22)/2/23 від Господарського суду Львівської області 23.11.2023.

15. 27.11.2023 засобами електронного зв`язку на адресу Касаційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівські заводи автомобілебудування" та 28.11.2023 від Приватного акціонерного товариства "ВНК Розточчя СТ", надійшли заяви про проведення судового засідання у справі № 5015/118/11 (914/2863/22) в режимі відеоконференції.

16. У зв`язку з відпусткою судді Білоуса В.В. автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 5015/118/11 (914/2863/22) було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Васьковський О.В., суддя - Жуков С.В., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.11.2023.

17. Ухвалою Верховного Суду від 30.11.2023 у зазначеному складі клопотання ТОВ "Львівські заводи автомобілебудування" та ПрАТ "ВНК Розточчя СТ" про проведення судового засідання дистанційно у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.

Ухвалено проведення судового засідання в режимі відеоконференції здійснити за допомогою системи відеоконференцзв`язку за посиланням на офіційний вебпортал судової влади України vkz.court.gov.ua.

18. 01.12.2023 до Суду від ТОВ "ТІБЕТ" надійшов відзив на касаційну скаргу з запереченнями проти вимог та доводів скаржника.

19. Ухвалою Верховного Суду від 05.12.2023 відкладено розгляд касаційної скарги ТОВ "Львівські заводи автомобілебудування" на рішення Господарського суду Львівської області від 22.03.2023 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 20.09.2023 у справі № 5015/118/11 (914/2863/22).

19.1. Повідомлено учасників справи, що розгляд касаційної скарги ТОВ "Львівські заводи автомобілебудування" на рішення Господарського суду Львівської області від 22.03.2023 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 20.09.2023 відбудеться 16.012024 об 12:15 у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6 в залі судових засідань № 330.

19.2. Витребувано з Господарського суду Львівської області та Західного апеляційного господарського суду всі матеріали справи № 5015/118/11.

19.3. Ухвалено проводити судове засідання в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку за посиланням на офіційний вебпортал судової влади України vkz.court.gov.ua. і забезпечити участь учасникам справи в судовому засіданні у справі № 5015/118/11 (914/2863/22) в режимі відеоконференції відповідно до Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021.

20. 14.12.2023 та 11.01.2024 до Верховного Суду від скаржника надійшли письмові пояснення до касаційної скарги.

21. 11.01.2024 від арбітражного керуючого Козія В.Ю. надійшли письмові пояснення, де останній повідомив про відсторонення його від повноважень ліквідатора ухвалою Господарського суду Львівської області від 09.11.2023, яка є предметом апеляційного оскарження (ухвала Західного апеляційного господарського суду від 27.11.2023).

22. Ухвалою Верховного Суду від 16.01.2024 відкладено розгляд касаційної скарги ТОВ "Львівські заводи автомобілебудування" на рішення Господарського суду Львівської області від 22.03.2023 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 20.09.2023 у справі № 5015/118/11 (914/2863/22).

22.1. Повідомлено учасників справи, що розгляд касаційної скарги ТОВ "Львівські заводи автомобілебудування" на рішення Господарського суду Львівської області від 22.03.2023 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 20.09.2023 відбудеться 30.01.2024 обк12:15 у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6 в залі судових засідань №330.

22.2. Повторно витребувано з Господарського суду Львівської області та/або Західного апеляційного господарського суду матеріали справи № 5015/118/11, зокрема, ті, що стосуються розгляду заяви Приватного акціонерного товариства "ВНК Розточчя СТ" про визнання недійсним аукціону від 17.03.2016 з продажу майна банкрута та застосування наслідків недійсності правочину - визнання недійсними угод, укладених із переможцями аукціону.

22.3. Ухвалено проводити судове засідання 30.01.2024 в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку за посиланням на офіційний вебпортал судової влади України vkz.court.gov.ua. відповідно до Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021.В судовому засіданні 16.01.2024.

23. Матеріали справи № 5015/118/11 (914/2863/22) у кількості 140 т. (1-77, 25а, 25б, 25в, 26а, 26б, 26в, 26г, 26д, 27а, 27б, 27в, 27г, 27Ґ, 27д, 27е, 27є, 27ж, 27з, 27и, 31а, 31б, 31в, 31г, 31д, 31е, 32а, 38а, 39а, 40а, 40б, 41а, 41б, 41в, 41г, 42а, 42б, 43а, 43б, 43в, 423г, 43д, 44а, 44б, 44в, 44г, 45а,45б, 45в, 47а, 47б, 47в, 47г, 47д, 48а, 51а, 55а, 56а, 63а, 64а, 67а, 72а, 72б, 72в, 1т. матеріалів апеляційного провадження, 2т. ПП) надійшли до Верховного Суду від Господарського суду Львівської області 29.01.2024 із супровідним листом від 17.01.2024 № 5015/118/11/55/24.

24. Представник скаржника в судовому засіданні 30.01.2024 (в режимі відеоконференції) повністю підтримав вимоги касаційної скарги за доводами, наведеними у ній, просив рішення Господарського суду Львівської області від 22.03.2023 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 20.09.2023 у справі № 5015/118/11 (914/2863/22) Господарського суду Львівської області скасувати, прийняти нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги ТОВ "Львівські заводи автомобілебудування".

25. Представник ПрАТ "ВНК "Розточчя СТ" в засіданні суду 30.01.2024 (в режимі відеоконференції) повністю підтримала вимоги касаційної скарги за доводами викладеними в ній та власних письмових поясненнях. Просила Суд на рішення Господарського суду Львівської області від 22.03.2023 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 20.09.2023 у справі № 5015/118/11 (914/2863/22) скасувати, прийняти нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги ТОВ "Львівські заводи автомобілебудування".

26. Інші учасники провадження у справі у судове засідання повноважених представників не направили. Про дату, час та місце розгляду касаційної скарги учасники справи були повідомлені належним чином. Оскільки, явка представників сторін не була визнана обов`язковою, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутністю повноважних представників учасників судового процесу, які не з`явились.

27. Суд констатує, що до визначеної дати проведення судового засідання (30.01.2024) від учасників справи не надійшло заяв, клопотань пов`язаних з рухом касаційної скарги, в т.ч. про перерву чи відкладення розгляду справи, що унеможливило б розгляд справи у судовому засіданні 30.01.2024.

28. Враховуючи положення Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX), Указу Президента України від 06.11.2023 №734/2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 08.11.2023 № 3429-IX, з огляду на обставини, зазначені в п.п. 16, 19.2.. 22.2., 23 цієї Постанови, Верховний Суд розглядає справу № 5015/118/11 (914/2863/22) у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи скаржника

(ТОВ "Львівські заводи автомобілебудування")

29. Скаржник доводить:

29.1. ТОВ "ЛЗА" подавало заяву про визнання недійсним аукціону із продажу нерухомого майна банкрута ТОВ "УК ЛА", відтак, як уповноважена особа учасників боржника вже діяла в інтересах ТОВ "УК ЛА" та домоглась судового захисту прав та інтересів ТОВ "УК ЛА", власників товариства та усіх кредиторів на відміну від ліквідаторів.

29.2. Учасники ТОВ "УК ЛА", яких представляє ТОВ "ЛЗА" у справі про банкрутство , є не лише власниками часток Товариства, а й опосередковано власниками майна ТОВ "УК ЛА", в тому числі предмета спору, тому звернення ТОВ "ЛЗА" із відповідним позовом мало на меті захист прав опосередкованих власників майна ТОВ "УК ЛА" та забезпечення належного захисту прав боржника та усіх його кредиторів.

29.3. ТОВ "ЛЗА", будучи уповноваженою особою учасників боржника, має специфічну заінтересованість при розгляді справ за участю боржника, що підтверджується постановою Касаційного господарського суду від 20.05.2021 у справі № 910/24368/14, яку не врахував Західний апеляційний господарський суд при прийнятті оскарженої постанови.

29.4. Головуючий суддя Желік М.Б. не вправі був здійснювати судовий розгляд справи № 5015/118/11 (914/2863/22), оскільки в межах справи № 5015/118/11 щодо недійсності аукціону від 17.03.2016, суддю Желіка М.Б. (Протокол від 28.05.2019) було виключено з переліка суддів, які можуть здійснювати розгляд справи (Недопустимість повторної участі у розгляді справи).

Доводи відповідача

(ТОВ "ТІБЕТ")

30. Відповідач доводить:

30.1. Позивачем за віндикаційним позовом є неволодіючий власник, власником спірного майна є боржник - ТОВ "Управляюча компанія "Львівський автонавантажувач", участь у справі уповноваженої особи учасників боржника не є процесуальним представництвом.

30.2. судами першої та апеляційної інстанції вірно встановлено, що ТОВ"ЛЗА" є неналежним позивачем у даній справі внаслідок відсутності процесуальної правоздатності позивача (сторони справи), а саме - неможливість ТОВ "ЛЗА" мати права позивача у даному конкретному випадку.

Доводи третьої особи

(ПрАТ "ВНК Розточчя СТ")

31. Третя особа доводить:

31.1. бездіяльність ліквідатора боржника арбітражного керуючого Козія В.Ю. підтверджується ухвалою Господарського суду Львівської області від 09.11.2023 у справі № 5015/118/11.

31.2. ТОВ "ЛЗА", будучи уповноваженою особою учасників боржника, має специфічну заінтересованість при розгляді справ за участю боржника, що підтверджується постановою Касаційного господарського суду від 20.05.2021 у справі № 910/24368/14 та постановою Верховного Суду від 18.05.2023 у справі № 5015/118/11 (914/1760/21).

31.3. ТОВ "ЛЗА", як уповноважена особа учасників ТОВ "УК "ЛА", представляє інтереси усіх власників ТОВ "УК "ЛА", в тому числі ПрАТ "ВНК "Розточчя СТ", які є опосередкованими власниками усього майна ТОВ "УК "ЛА".

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

32. Відповідно до вимог частини 1 статті 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

32.1. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

32.2. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

32.3. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини 1 статті 310, частиною 2 статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

33. Предметом розгляду у цій справі є позов уповноваженої особи учасників ТОВ "Управляюча компанія "Львівський Автонавантажувач" - Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівські заводи автомобілебудування" про витребування майна з чужого незаконного володіння.

34. Відповідно до частини першої статті 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

35. За приписами частини першої статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

36. Згідно з положеннями статей 2, 4, 5 ГПК України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставою для захисту цивільного права чи охоронюваного законом інтересу є його порушення, невизнання чи оспорення. Тому задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) зазначеного права відповідачем з урахуванням належності обраного способу судового захисту.

37. Аналіз положень КУзПБ дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який передбачає концентрацію спорів, стороною яких є боржник, у межах справи про банкрутство задля судового контролю в межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів.

38. Так, відповідно до положень статті 7 КУзПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

39. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Наведена норма кореспондується з пунктом 8 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України, яка визначає справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів.

40. Тобто з огляду на викладені положення законодавства у межах справи про банкрутство мають розглядатися будь-які спори, стороною яких є боржник, адже наслідком задоволенні заявлених у таких спорах вимог (як правило, майнових) може бути зміна розміру або складу ліквідаційної маси боржника.

41. При цьому склад учасників розгляду спору визначається відповідно до ГПК України, згідно з положеннями якого у справах позовного провадження учасниками справи є сторони (позивачі та відповідачі) та треті особи. Зокрема, позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу; а відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу (статті 41, 45 ГПК України).

42. Разом з тим, відповідно до положень статті 44 ГПК України усі фізичні і юридичні особи здатні мати процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, боржника (процесуальна правоздатність). Юридична особа набуває процесуальних прав та обов`язків у порядку, встановленому законом, і здійснює їх через свого представника.

43. Звертатися ж до суду в інтересах інших осіб, державних чи суспільних інтересах та брати участь у цих справах, зокрема, фізичні та юридичні особи можуть лише у випадках, коли їм законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача (статті 4, 53 Господарського процесуального кодексу України).

44. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.09.2021 у справі №761/45721/16-ц звернула увагу на те, що юридична особа є самостійним суб`єктом права, відмінним від її кредиторів, боржників та інших суб`єктів права. Відповідно до частини 1 статті 190 Цивільного кодексу України до складу майна входять окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Отже, право вимоги особи до боржника є різновидом майна такої особи. Тому саме особі належить право отримати задоволення вимог до свого боржника, а інші суб`єкти права, включаючи кредиторів особи, таким правом не наділені. Цей висновок не залежить від підстав виникнення права вимоги. Зокрема, не має значення, чи виникло право вимоги з договору, чи з позадоговірного зобов`язання.

44.1. Водночас, кредитори боржника можуть мати похідний інтерес у стягненні коштів з третіх осіб, винних боржнику, у тому числі у стягненні неповернутих боржнику позик, кредитів, збитків, завданих боржнику третіми особами, тощо, якщо несплата цих коштів спричиняє несплату коштів боржником кредитору.

44.2. Однак кредитори боржника не набувають власних прав вимоги до третіх осіб, винних боржнику, а похідний інтерес кредиторів, учасників (акціонерів) юридичної особи боржника полягає у стягненні коштів на користь боржника, юридичної особи, а не на користь кредиторів, учасників (акціонерів) юридичної особи.

44.3. Зазначений похідний інтерес задовольняється через різні правові інститути, зокрема, він може реалізовуватися в межах процедур банкрутства боржника.

44.4. Так, відповідно до частини 1 статті 61 КУзПБ ліквідатор з дня свого призначення виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута, у тому числі виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута, формує ліквідаційну масу, заявляє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості, продає майно банкрута тощо. Усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання, включаються до складу ліквідаційної маси (ч. 1 ст. 62 КУзПБ), а кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цим Кодексом (ч. 1 ст. 64 КУзПБ).

44.5. Тобто за змістом наведених норм КУзПБ, хоча основною метою ліквідаційної процедури є задоволення визнаних судом вимог кредиторів, однак з вимогами до третіх осіб щодо стягнення грошових коштів, які включаються до складу ліквідаційної маси банкрута, звертається саме ліквідатор боржника, що діє від імені банкрута як особа, наділена особливим публічно-правовим статусом на управління боржником у процедурі банкрутства.

44.6. Кредитори ж банкрута, які не мають власної вимоги до третіх осіб, не наділені повноваженнями звертатися самостійно з позовом до третіх осіб, які мають заборгованість перед банкрутом, про стягнення заборгованості на користь банкрута. Натомість відповідно до частини 6 статті 61 КУзПБ дії (бездіяльність) ліквідатора можуть бути оскаржені до господарського суду учасниками справи про банкрутство, права яких порушено такими діями (бездіяльністю).

45. Така правова позиція підтримана, зокрема, у постанові Верховного Суду від 07.12.2023 у справі № 911/4706/15 (911/3317/21).

46. Судова палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 20.05.2021 у справі № 910/24368/14, на правові висновки якої посилається скаржник, уточнила наведений у постанові Верховного Суду від 02.10.2019 у справі №5006/5/39б/2012 висновок щодо кола осіб, які можуть оспорювати результати аукціону з продажу майна банкрута, шляхом включення до кола таких суб`єктів уповноваженої особи засновників (учасників, акціонерів) боржника.

46.1. При цьому вказала, що визначаючи коло суб`єктів, які мають право на оскарження аукціону та договору, укладеного за його результатами, в порядку частини 3 статті 55 Закону про банкрутство, застосував змішаний критерій, встановивши суб`єктів, управнених на оскарження аукціону як за їх статусом (зареєстровані учасники аукціону, особа, яка вважає себе власником виставленого на продаж майна), так і за ознакою "зацікавленість у продажу майна за найвищою ціною" для оцінки за критерієм юридичної заінтересованості обґрунтування порушеного права (інтересу) особи, яка оспорює аукціон.

46.2. Тобто, критерієм визначення кола суб`єктів, які мають право на оскарження аукціону, проведеного в межах справи про банкрутство та укладеного за його результатами договору визначено фактично поєднання двох критеріїв, які дозволяють з`ясувати наявність в особи такого права, а саме: 1) статус особи, яка оскаржує результати аукціону; 2) зацікавленість цієї особи у продажі майна за найвищою ціною.

47. Вказана правова позиція застосовується судами безпосередньо під час розгляду питання щодо оскарження аукціону з продажу майна боржника у справі про банкрутство.

48. Водночас, як вбачається зі змісту позовної заяви в цій справі та встановлених судами попередніх інстанцій обставин, уповноважена особа учасників ТОВ "Управляюча компанія "Львівський Автонавантажувач" - ТОВ "Львівські заводи автомобілебудування" звернулась до суду в межах справи про банкрутство з позовом в порядку статей 387, 388 ЦК України.

49. Особливістю віндикаційних позовів є те, що предмет позову становить вимога неволодіючого майном власника до володіючого цим майном не власника про повернення індивідуально-визначеного майна з чужого володіння. Предметом доказування у справах за такими позовами становлять обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, як то факти, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, перебування його в натурі у відповідача та ін. Власник вправі витребувати своє майно від особи, у якої воно фактично знаходиться у незаконному володінні.

50. Із вимогою про витребування майна з чужого незаконного володіння за правилами як статті 387 так і статті 388 ЦК України, може звертатися лише особа, яка є власником майна, чи належним його володільцем.

51. Отже, власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними (висновки про застосування норм права, які викладені у постанові Верховного Суду від 10.10.2023 у справі № 924/1018/22).

52. Правова природа такого способу захисту цивільного права як витребування майна з чужого незаконного володіння - віндикація, полягає у тому, що він застосовується лише в разі визнання договору недійсним чи нікчемності договору, як підстави позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі, тобто не стороні недійсного правочину.

53. У постанові Верховного Суду від 09.10.2018 у справі № 826/11262/15 (адміністративна справа) суд касаційної інстанції зазначив, що акціонерне товариство, як суб`єкт господарювання, утворюється на майновій основі, що складається з вкладів акціонерів у його статутний капітал, а відтак таке майно належить самому акціонерному товариству на праві власності. Засновники акціонерного товариства з моменту передачі товариству майнових внесків перестають бути власниками майна, що становить їх внески, здобуваючи у власність замість цього майна акції, емітовані товариством, та відповідно корпоративні права щодо цього товариства.

54. При цьому, Верховний Суд неодноразово вказував на те, що право власності на акції, емітовані акціонерним товариством, і право власності на майно, яке належить цьому акціонерному товариству, за своєю формою, є різними через те, що зазначені акції та майно є окремими об`єктами права власності. Поняття «власник майна» та «власник корпоративних прав» не є тотожними.

55. Відтак, жоден акціонер не є власником майна товариства, а розпоряджається лише належними йому акціями.

56. Як вбачається зі змісту позовної заяви та встановлено судами попередніх інстанцій, власником, який не є фактичним володільцем майна, у цьому випадку є ТОВ "Управляюча компанія "Львівський Автонавантажувач".

Водночас, ТОВ "Управляюча компанія "Львівський Автонавантажувач" перебуває у ліквідаційній процедурі, і відповідно до частини1 статті 61 КУзПБ функції з управління та розпорядження майном банкрута виконував ліквідатор - арбітражний керуючий Козій В.Ю.

57. В силу приписів частини першої статті 61 КУзПБ саме ліквідатор з дня свого призначення, зокрема, приймає у своє відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та визначає початкову вартість майна банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; формує ліквідаційну масу; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб.

58. Колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що саме ліквідатор вправі і зобов`язаний вчиняти дії щодо повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб у його ліквідаційну масу, тоді як інші учасники справи про банкрутство відповідно до положень Кодексу України з процедур банкрутства не наділені таким правом повернення майна у ліквідаційну масу банкрута.

58.1. При цьому, учасники мають право здійснювати контроль за ходом ліквідаційної процедури шляхом оскарження дій чи бездіяльності ліквідатора відповідно до частини 6 статті 61 КУзПБ, а обставини такої бездіяльності встановлюються господарським судом саме в межах основної справи про банкрутство, а не у позовному провадженні з розгляду спору щодо майна боржника.

59. Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду та суду апеляційної інстанції про те, що позивач не довів порушення його права чи безпосереднього законного інтересу, а тому він є неналежним позивачем у цій справі, що є самостійною підставою для відмови в позові.

60. Щодо доводів скаржника про незаконний склад апеляційного суду (пункт 29.4 цієї Постанови), слід вказати наступне.

60.1. Відповідно до ст. 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

60.2. Згідно з пунктом 4 статті 35 ГПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

60.3. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу (недопустимість повторної участі у розгляді справи).

60.4. Скаржник в обґрунтування доводів щодо незаконного складу суду апеляційної інстанції вказує на те, що згідно Протоколу автоматизованого розподілу від 28.05.2019 суддю Желіка М.Б. було виключено з переліку суддів, які можуть здійснювати розгляд справи по недійсності аукціону від 17.03.2016 (не має права слухати справу (недопустимість повторної участі судді в розгляді справи)).

60.5. Частиною 6 статті 12 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

60.6. Провадження у справі про банкрутство є процедурним процесом, у якому кожна з процедур (розпорядження майном, санація, ліквідація) має певні етапи її проведення та передбачає відповідні судові дії.

60.7. За умови відкриття провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення усіх майнових спорів з вимогами до боржника є те, що вони розглядаються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю законодавства що регулює процедури банкрутства, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю в межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів.

60.8. Особливістю провадження у справі про банкрутство є значна кількість судових актів, які опосередковують рух справи про банкрутство (ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство, ухвали про введення процедури санації, ухвали про затвердження плану санації, постанови про визнання боржника банкрутом тощо), у тому числі ухвали про припинення провадження у справі, ухвали про відмову в порушенні справи про банкрутство. Крім того, в провадженні у справі про банкрутство може бути велика кількість інших судових актів, які пов`язані виключно з рухом справи та якими провадження у справі не закінчується. Такі судові акти не вирішують питання по суті, а лише сприяють подальшому руху справи та стосуються вирішенню певних процедурних моментів.

Поміж цим, в межах справи про банкрутство (за правилами спрощеного позовного провадження) розглядаються заяви (позовні заяви) стороною в яких є боржник.

60.9 Так, відповідно до положень статті 7 КУзПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

60.10. При цьому, склад учасників розгляду спору визначається відповідно до ГПК України, згідно з положеннями якого у справах позовного провадження учасниками справи є сторони (позивачі та відповідачі) та треті особи.

За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

60.11. Відвід судді (самовідвід) від участі у розгляді апеляційної скарги на одне із судових рішень у справі про банкрутство, не може вважатися беззаперечною підставою для неучасті цього ж судді у розгляді апеляційної скарги на інші судові рішення у цій же справі про банкрутство. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 05.02.2019 у справі № 10/б-5022/1319/2011.

60.12. В цій справі, суддю Желіка М.Б. було виключено з переліку суддів які можуть здійснювати розгляд справи саме щодо недійсності аукціону від 17.03.2016.

61. За таких обставин, колегія суддів Касаційного господарського суду не вбачає підстав для застосування пункту 2 частини 1 статті 310 ГПК України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

62. Відповідно до пункту 1) частини 1 статті 308 ГПК України, суд касаційної інстанції, за результатами розгляду касаційної скарги, має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

63. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (стаття 309 ГПК України).

64. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд касаційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.

65. Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації", у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації"), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

66. Враховуючи наведене вище, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав задоволення касаційної скарги та необхідність залишення рішення Господарського суду Львівської області від 22.03.2023 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 20.09.2023 у справі № 5015/118/11(914/2863/22) без змін.

67. З огляду на викладене, доводи касаційної скарги про неправильне застосування та порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржених судових рішень, як і аргументи про неврахування висновків Верховного Суду щодо застосування таких норм, не знайшли свого підтвердження за під час касаційного перегляду справи.

68. З урахуванням вимог статті 300 ГПК України, твердження скаржника у касаційній скарзі про неповноту дослідження обставин відхиляються Верховним Судом, оскільки суд касаційної інстанції не вправі здійснювати переоцінку обставин та доказів, з яких виходили суди при вирішенні справи.

Судові витрати

69. У зв`язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги ТОВ "Львівські заводи автомобілебудування" та залишенням без змін оскаржених судових рішень, витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги, відповідно до статті 129 ГПК України, покладається на заявника касаційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівські заводи автомобілебудування" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 22.03.2023 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 20.09.2023 у справі №5015/118/11 (914/2863/22) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Я. Погребняк

Судді О.В. Васьковський

С.В. Жуков