УХВАЛА

м. Київ

09.02.2024Справа № 910/1515/24
Суддя Господарського суду міста Києва Гулевець О.В., розглянувши

заяву АТ ТРАСНС ТРЕЙД ХОЛДИНГ СА (TRANS TRADE HOLDING SA)

про застосування заходів забезпечення позову

у справі за позовом АТ ТРАСНС ТРЕЙД ХОЛДИНГ СА (TRANS TRADE HOLDING SA)

до Міністерства юстиції України

про визнання незаконним та скасування наказу

без участі представників учасників процесу

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

АТ ТРАСНС ТРЕЙД ХОЛДИНГ СА (TRANS TRADE HOLDING SA) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України про визнання незаконним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 18.01.2024 за №163/5.

Разом з позовною заявою АТ ТРАСНС ТРЕЙД ХОЛДИНГ СА (TRANS TRADE HOLDING SA) подано заяву про застосування у справі заходів забезпечення позову, у якій заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Міністерству юстиції України та/або його структурним підрозділам тощо, вчиняти будь-які дії щодо виконання наказу, у тому числі шляхом заборони Мін`юсту скасовувати певну реєстраційну дію, а саме скасовувати реєстраційні дії проведені реєстратором відносно ПРИВАТНО-ВИРОБНИЧОГО КОМЕРЦІЙНОГО ПІДПРИЄМСТВА «СТС».

Частиною 1 статті 140 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву АТ ТРАСНС ТРЕЙД ХОЛДИНГ СА (TRANS TRADE HOLDING SA) про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом (ч. 2 ст. 136 ГПК України).

Положеннями частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов забезпечується, зокрема забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

У разі звернення особи до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення, при задоволення якої, не вимагатиме примусового виконання, має застосуватися та досліджуватися не така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, позаяк позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Подібна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18.

Суд відзначає, що заборона відповідачеві, іншим особам вчиняти певні дії повинна узгоджуватись з предметом позову, тобто, така заборона має стосуватися виключно предмета спору, а також виключно запобігання передчасному скасуванню реєстраційних дій на виконання спірного наказу.

Однак, заходи, які просить заявник застосувати, з формулюванням заборонити Міністерству юстиції України та/або його структурним підрозділам тощо, вчиняти будь-які дії щодо виконання наказу, у тому числі шляхом заборони Мін`юсту скасовувати певну реєстраційну дію, а саме скасовувати реєстраційні дії проведені реєстратором відносно Приватно-виробничого комерційного підприємства «СТС» - не є співмірними і адекватними, оскільки фактично забороняють Міністерству юстиції України та його структурним підрозділам скасовувати будь-які реєстраційні дії щодо Приватно-виробничого комерційного підприємства «СТС».

Таким чином, зазначені заходи забезпечення позову не відповідають вимогам щодо розумності, обґрунтованості, збалансованості інтересів сторін та наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог немайнового характеру.

Поряд з тим, з урахуванням вимог, передбачених статтями 73, 74, 76 ГПК України, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, оцінивши наведені у заяві обґрунтування, суд дійшов висновку, що заявником не доведено суду наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, не надано доказів, які свідчать про можливе істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або позбавлення заявника можливості ефективно захистити його порушені чи оспорювані права та інтереси, за захистом яких він звернувся до суду, у разі невжиття таких заходів забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

З огляду на наведене вище, суд відмовляє у задоволенні заяви АТ ТРАСНС ТРЕЙД ХОЛДИНГ СА (TRANS TRADE HOLDING SA) про забезпечення позову.

Згідно із приписами ч. 6 ст. 140 ГПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви АТ ТРАСНС ТРЕЙД ХОЛДИНГ СА (TRANS TRADE HOLDING SA) про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку і строк, встановлені ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання ухвали: 09.02.2024.

Суддя О.В. Гулевець