ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року м. ОдесаСправа № 916/3711/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Діброви Г.І.

суддів: Принцевської Н.М., Разюк Г.П.

секретар судового засідання, за дорученням головуючого судді: Іванов І.В.

за участю представників учасників справи:

від Товариства з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс, м. Київ адвокат Земляков О.А., на підставі ордера;

від ОСОБА_1 , м. Одеса в особі керуючого реалізацією майна Яворської Н.М. арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. Дарієнко В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс, м. Київ

на ухвалу попереднього засідання Господарського суду Одеської області від 25.01.2022 року, м. Одеса, суддя Найфлейш В.Д., повний текст ухвали складено та підписано 04.02.2022 року

у справі №916/3711/20

за заявою ОСОБА_1 , м. Одеса

про неплатоспроможність фізичної особи

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог заявника, зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Одеської області із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та призначення абітражного керуючого ОСОБА_2 (вх. №3841/20).

Аргументовано заявницею вказану вище заяву тим, що вона з 2016 року, у зв`язку із несприятливою економічною ситуацією, що зумовила збиткову господарську діяльність, неспроможна здійснювати погашення кредитних зобов`язань перед кредитними установами на суму 332303 грн. 92 коп.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.01.2021 року відкрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, призначено керуючим реструктуризацією ОСОБА_1 арбітражного керуючого Дарієнко Віктора Дмитровича.

22.02.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю „УКРДЕБТ ПЛЮС звернулось до Господарського суду Одеської області із заявою (вх. №3-117/21), у якій просило суд визнати кредиторські вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „УКРДЕБТ ПЛЮС до ОСОБА_1 в сумі 2893196 грн. 15 коп. за договором про надання споживчого кредиту від 17.01.2007 року №0 та включити їх до реєстру вимог кредиторів.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.09.2021 року у справі №916/3711/20 визнано грошові вимоги кредиторів до боржника, зокрема, вимоги Акціонерного товариства «Альфа-Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Довіра та гарантія»; розгляд справи про банкрутство та заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» відкладено на іншу дату.

11.11.2021 року арбітражний керуючий Дарієнко В.Д. звернувся до Господарського суду Одеської області із заявою (вх. №3-746), у якій просив визнати недійсним договір №2083/К купівлі-продажу прав вимоги від 15.11.2019 року, укладений між Публічним акціонерним товариством Дельта Банк та Товариством з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс.

Мотивуючи вказану вище заяву, арбітражний керуючий послався на те, що в межах строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника на адресу арбітражного керуючого керуючого реструктуризацією ОСОБА_1 ОСОБА_2 , крім інших, надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» про визнання кредиторських вимог до ОСОБА_1 на загальну суму 2897736 грн. 15 коп. (включає в себе заборгованість за кредитним договором та судовий збір).

При цьому, як зазначено заявником, грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» до боржника ґрунтуються договором №№2083/К купівлі-продажу прав вимоги від 15.11.2019 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством Дельта Банк та Товариством з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс, за яким у останнього було набуто право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту від 17.01.2007 року №0 та Іпотечним договором від 17.01.2007 року №77.

Разом з цим, арбітражний керуючий наголошує, що Товариство з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс придбало у Публічного акціонерного товариства Дельта Банк зобов`язання ОСОБА_1 , які вже було погашено.

Свою позицію заявник аргументував тим, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29.05.2018 року у справі №521/12351-ц, окрім іншого, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність, виселення та усунення перешкод у здійсненні права власності задоволено частково; в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» за договором про надання споживчого кредиту від 17.01.2007 року №0, в загальному розмірі станом на 05.05.2014 року 70309 доларів США 09 центів, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ (100 доларів США 1140 грн.) складає 801523 грн. 63 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 17.01.2007 року, укладеним між ОСОБА_3 та Акціонерним комерційним інвестиційним банком «УкрСиббанк», а саме, на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , шляхом передачі іпотекодержателю Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» вказаного предмета іпотеки у власність; визнано за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» право власності на предмет іпотеки, а саме: на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 .

Відтак, на переконання заявника, станом на час подання заяви у Товариства з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс не може виникати будь-яких грошових вимог до ОСОБА_1 , оскільки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, рішенням місцевого суду всі зобов`язання боржника було погашено за рахунок іпотечного майна.

Також, окрім зазначеного, арбітражний керуючий послався на низку підстав для визнання договору від 15.11.2019 року №2083/К купівлі-продажу прав вимоги, укладеного між Публічним акціонерним товариством Дельта Банк та Товариством з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс недійсним.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.01.2022 року заяву арбітражного керуючого Дарієнко В.Д. про визнання недійсним договору №2083/К купівлі-продажу прав вимоги від 15.11.2019 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством Дельта Банк та Товариством з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс задоволено; визнано недійсним пункти 326, 326.1., 326.2. додатку №1, пункту 275 додатку №2 до договору № 2083/К купівлі-продажу прав вимоги від 15.11.2019 року, який укладено між Публічним акціонерним товариством Дельта Банк та Товариством з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс в частині передачі Акціонерним товариством Дельта Банк у власність Товариства з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс прав вимоги до ОСОБА_1 (дівоче прізвище Флоринська) за договором про надання споживчого кредиту №0 від 17.01.2007 року та Іпотечним договором від 17.01.2007 року, реєстровий номер 77, завіреним приватним нотаріусом Ситніковою Ю.Д., у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс (вх.№3-117/21 від 22.02.2021 року) з грошовими вимогами до ОСОБА_1 на загальну суму 2893196 грн. 15 коп. відмовлено; зазначено розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів.

В обґрунтування вказаної вище ухвали місцевий господарський суд виснував, що зі змісту вказаного договору не вбачається факту наявності і перелік майнових прав, які були передані Товариству з обмеженою відповідальності Укрдебт Плюс, а міститься відсилка до Додатку №1 та Додатку №2 до цього договору.

Судом першої інстанції вказано, що текст договору № 2083/К від 15.11.2019 року викладено на нотаріальному бланку, тобто сторони домовились його укласти саме в письмовій формі з нотаріальним посвідченням, проте додаток № 1 та додаток № 2 до договору № 2083/К від 15.11.2019 року складено у простій письмовій формі без підпису посадових осіб і без нотаріального посвідчення на окремих непрошитих аркушах паперу.

Враховуючи наведене, місцевий господарський суд дійшов висновку про нікчемність правочину, адже сторонами договору № 2083/К купівлі-продажу прав вимоги від 15.11.2019 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством Дельта Банк та Товариством з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс не додержано вимоги про нотаріальне посвідчення додатків до договору.

Також, на переконання суду першої інстанції, в порушення Закону України Про іпотеку, та пункту 2.7. договору № 2083/К купівлі-продажу прав вимоги, ОСОБА_1 не було письмово у п`ятиденний строк повідомлено про відступлення прав за іпотечним договором і прав вимоги за основним зобов`язанням.

Разом з тим, щодо тверджень Товариства з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс про, те що рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29.05.2018 року по справі № 521/12351/14-ц не виконано та не може бути виконано з посиланням на ч.2 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства, суд першої інстанції зазначив, що враховуючи, що спір є майновим, що рішення підлягає державній реєстрації, а не виконанню в порядку виконавчого провадження, мораторій, введений ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.01.2021 року згідно ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства, не поширюється на вказані правовідносини щодо реєстрації права власності, а тому Публічне акціонерне товариство Дельта Банк не позбавлено реалізації свого права на звернення із заявою щодо державної реєстрації права власності на підставі рішення суду.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що зобов`язання боржника погашені за рахунок іпотечного майна, що підтверджується рішенням суду, а тому у Товариства з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс не може виникати грошових вимог до боржника саме за договором про надання споживчого кредиту, адже на момент укладення оспорюваного договору права вимоги Публічного акціонерного товариства Дельта Банк до боржника не існувало, оскільки з моменту набрання рішенням законної сили у Публічного акціонерного товариства Дельта Банк право вимоги припинилось; оспорювана частина договору суперечить вимогам ст. 512, 514 Цивільного кодексу України; а також є порушення порядку повідомлення боржника про відступлення прав вимоги, з огляду на що суд виснував про визнання недійсним пунктів 326, 326.1., 326.2. Додатку №1, пункту 275 Додатку №2 до договору № 2083/К купівлі-продажу прав вимоги від 15.11.2019 року, який укладено між Публічним акціонерним товариством Дельта Банк та Товариством з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс, у зв`язку з чим заява арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. про визнання недійсним договору №2083/К купівлі-продажу прав вимоги від 15.11.2019 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством Дельта Банк та Товариством з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс потребує задоволення.

Щодо заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс з грошовими вимогами до боржника, місцевий господарський суд зазначив, що грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс до боржника ґрунтуються на підставі договору № 2083/К купівлі-продажу прав вимоги від 15.11.2019 року, який укладено між Публічним акціонерним товариством Дельта Банк та Товариством з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс, однак, враховуючи те, що судом визнано недійсним даний договір, відсутні підстави вважати про наявність у боржника заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс, з огляду на що заява Товариства з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс з грошовими вимогами до боржника задоволення не потребує.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс з ухвалою суду першої інстанції не погодилось, тому звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просило суд ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.01.2022 року у справі № 916/3711/20 скасувати, постановити нове рішення, яким в задоволенні заяви арбітражного керуючого Дарієнка Віктора Дмитровича про визнання недійсним пунктів 326, 326.1., 326.2. Додатку №1, пункту 275 Додатку №2 до Договору № 2083/К купівлі-продажу прав вимоги від 15.11.2019 року, який укладено між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс", відмовити, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс" з грошовими вимогами до ОСОБА_4 на загальну суму 2893196 грн. 15 коп. задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права і неповним з`ясуванням всіх обставин справи.

Зокрема, за доводами апеляційної скарги, скаржник, посилаючись на фактичні обставини, встановлені судом першої інстанції під час розгляду заяви арбітражного керуючого, вказав, що сторонами були дотримані передбачені чинним законодавством вимоги для укладення договору № 2083/К купівлі-продажу прав вимог від 15.11.2019 року, вказаний договір містить всі передбачені чинним законодавством відомості, дотримано належних вимог щодо змісту та форми його укладення, а тому не вбачається підстав стверджувати про невідповідність його вимогам законодавства.

Також, як вважає скаржник, помилковими та необґрунтованими є висновки суду першої інстанції про нікчемність правочину у зв`язку із недодержанням сторонами договору вимог про нотаріальне посвідчення додатків до договору, оскільки, як договір купівлі-продажу прав вимоги від 15.11.2019 року, так і додатки до нього засвідчені нотаріально, суду надавалися виписки з додатків до вказаного договору, виконані Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс", а також виписки з додатків до договору, засвідчені нотаріально.

Більш того, на переконання скаржника, перехід права вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс" підтверджено судовими рішеннями, які надавалися до суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, Товариство вважає, що відсутні будь-які правові підстави для визнання оскаржуваного договору купівлі продажу прав вимоги недійсним.

З приводу посилання суду першої інстанції на те, що Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» не могло передати право вимоги до боржника, оскільки зобов`язання вже було погашено у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, скаржник зазначає, що рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки не виконано, а тому наявність судового рішення, яке не виконано, не може бути підставою для припинення зобов`язань боржника за кредитним договором. Доказів сплати боргу за кредитним договором позивачами не надано.

Окрім наведеного, скаржник також не погодився з висновками суду першої інстанції про те, що Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" не позбавлене реалізації свого права на звернення із заявою щодо державної реєстрації права власності на підставі рішення суду, оскільки суд першої інстанції не взяв до уваги, що у зв`язку з відступленням права вимоги згідно договору купівлі-продажу прав вимоги Банк не є кредитором за договором про надання споживчого кредиту, а відтак й підстави для реєстрації права власності на іпотечне нерухоме майно в рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором у нього відсутні.

Також, на переконання апелянта, висновки суду першої інстанції щодо погашення заборгованості є передчасними, оскільки наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін за цим договором та не позбавляє Банк права на отримання належних йому процентів за користування кредитом до повного погашення заборгованості.

Отже, на переконання апелянта, висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги в частині відступлення вимог щодо боржника ОСОБА_1 , а також про відсутність заборгованості за кредитним договором ОСОБА_1 є незаконними, необґрунтованими та безпідставними.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.02.2023 року у справі №916/3711/20 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс" задоволено; ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.01.2022 року у справі №916/3711/20 в частині задоволення заяви арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. про визнання недійсним договору №2083/К купівлі-продажу прав вимоги від 15.11.2019 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством Дельта Банк та Товариством з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс, визнання недійсним пунктів 326, 326.1., 326.2. Додатку №1, пункту 275 Додатку №2 до договору № 2083/К купівлі-продажу прав вимоги від 15.11.2019 року, який укладено між Публічним акціонерним товариством Дельта Банк та Товариством з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс, стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс на користь арбітражного керуючого Дарієнка Віктора Дмитровича судового збору та відмови у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс з грошовими вимогами до ОСОБА_1 на загальну суму 2893196 грн. 15 коп. (п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ухвали) скасовано; прийнято в цій частині нове рішення, яким у задоволенні заяви арбітражного керуючого Дарієнко В.Д. про визнання недійсним договору №2083/К купівлі-продажу прав вимоги від 15.11.2019 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством Дельта Банк та Товариством з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс відмовлено; заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс із грошовими вимогами до ОСОБА_1 задоволено; визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс до ОСОБА_1 у загальному розмірі 2 893 196 грн. 15 коп. та 4540 грн. судового збору; вирішено питання про розподіл судових витрат.

Яворська Наталія Миколаївна в особі керуючого реалізацією майна арбітражного керуючого Дарієнка Віктора Дмитровича з постановою суду апеляційної інстанції у даній справі не погодилася, тому звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просила скасувати постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.02.2023 року у справі № 916/3711/20, ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.01.2022 року у справі № 916/3711/20 залишити без змін; викласти висновок щодо застосування у подібних правовідносинах норм права статей 593, 599 Цивільного кодексу України, ст. 17, 37 Закону України "Про іпотеку", ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

За наслідками розгляду касаційної скарги постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30.11.2023 року у справі №916/3711/20 касаційну скаргу ОСОБА_1 в особі керуючого реалізацією майна арбітражного керуючого Дарієнка Віктора Дмитровича за вх. № 1733/2023 задоволено частково; постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.02.2023 року у справі № 916/3711/20 в частині визнання грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс" до ОСОБА_1 у загальному розмірі 2 893 196 грн. 15 коп. та 4540 грн. судового збору скасовано, справу в скасованій частині передано на новий розгляд до Південно-західного апеляційного господарського суду; в іншій частині постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.02.2023 року у справі № 916/3711/20 залишено без змін.

Частково скасовуючи постанову суду апеляційної інстанції, Верховний Суд вказав про правильність висновку суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для визнання спірного договору купівлі-продажу прав вимоги від 15.11.2019 року № 2083/К недійсним.

Водночас, за висновками суду касаційної інстанції, суд апеляційної інстанції, визнаючи вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс", не дав відповідної оцінки доводам арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. стосовно відсутності у заявника вимог (Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс") документів (первинних документів) стосовно права вимоги.

Зокрема, суд касаційної інстанції вказав, що арбітражний керуючий Дарієнко В.Д. у відзиві на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс" вказував, що предметом договору купівлі-продажу прав вимоги є зобов`язальна вимога, яка повинна бути дійсною, належним чином індивідуалізованою та правомірною, а спірний договір не містить ніякої ідентифікаційної вимоги, що передається; в ньому не визначено конкретний обсяг прав, що передаються. Тобто, фактично, арбітражний керуючий Дарієнко В.Д. оспорював належне доведення суду обсягу заявлених кредиторських вимог та їх існування загалом за встановлених судами обставин (т. 7, а.с. 96).

Крім того, як зауважив Верховний Суд, арбітражний керуючий Дарієнко В.Д. наполягав на припиненні основного зобов`язання за кредитом у результаті погашення боргу іпотечним майном боржника, оскільки рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29.05.2018 року у справі № 521/12351/14-ц у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , перед Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк", за договором про надання споживчого кредиту від 17.01.2007 року № 0, в загальному розмірі станом на 05.05.2014 року 70 309 (сімдесят тисяч триста дев`ять) доларів США 09 центів, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ (100 доларів США 1 140 грн) складає 801 523 (вісімсот одна тисяча п`ятсот двадцять три) гривні 63 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 17.01.2007 року № б/н, укладеним між ОСОБА_3 та Акціонерним комерційним інвестиційним банком "УкрСиббанк", а саме, на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належить Яворській (Флоринській) Наталії Миколаївні, шляхом передачі іпотекодержателю Публічному акціонерному товариству "Дельта Банк" вказаного предмета іпотеки у власність; визнано за Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" право власності на предмет іпотеки.

Судова колегія суду касаційної інстанції відзначила про помилковість твердження суду апеляційної інстанції про те, що оскільки рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29.05.2018 року у справі № 521/12351/14-ц виконано не було, то у Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс" наявне право вимоги до боржника, бо зазначене вище рішення суду підлягає не виконанню в порядку виконавчого провадження (судом вже визнано право власності), а лише таке право власності підлягало державній реєстрації.

Тобто, Верховний Суд виснував, що факт набуття іпотекодержателем права власності на іпотечне майно у цій справі підтверджено саме вказаним вище рішенням суду, а не державною реєстрацією такого майна за банком.

Крім того, судова колегія вказала, що апеляційним судом також було вказано, що на момент прийняття рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29.05.2018 року у справі № 521/12351/14-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки діяв запроваджений Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" мораторій щодо майна боржника, на яке не може бути звернено стягнення.

Однак, судом апеляційної інстанції не було взято до уваги той факт, що на час подачі арбітражним керуючим заяви про визнання спірного договору недійсним та на момент заявлення кредиторських вимог Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс" зазначений Закон втратив чинність.

Окрім зазначеного, судом касаційної інстанції вказано, що судом апеляційної інстанції не проаналізовано та не зроблено відповідні висновки (за існування конкретних обставин судового способу звернення стягнення на іпотечне майно рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29.05.2018 року у справі № 521/12351/14-ц) в частині впливу на припинення основного зобов`язання у цій справі існування п. 1.2 Іпотечного договору від 17.01.2007 року і зазначеного рішення Малиновського районного суду м. Одеси, як і не встановлено судом апеляційної інстанції наявності/відсутності інших забезпечувальних договорів за кредитними зобов`язаннями у цій справі.

Наведені висновки Верховного Суду стали підставою для часткового скасування постанови Південно-західного апеляційного господарського суду у даній справі та направлення справи у скасованій частині для нового розгляду до суду апеляційної інстанції.

09.01.2024 року справа №916/3711/20 надійшла на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

15.01.2024 року Південно-західний апеляційний господарський суд ухвалою прийняв до свого провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс на ухвалу попереднього засідання Господарського суду Одеської області від 25.01.2022 року у справі №916/3711/20 про неплатоспроможність після її перегляду Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, призначив дату судового засідання.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.02.2024 року у справі №916/3711/20 прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс на ухвалу попереднього засідання Господарського суду Одеської області від 25.01.2022 року у справі №916/3711/20 про неплатоспроможність до свого провадження колегією суддів у новому складі: головуючий суддя Діброва Г.І., судді Принцевська Н.М., Разюк Г.П.

22.01.2024 року через канцелярію до Південно-західного апеляційного господарського суду від арбітражного керуючого реалізацією майна Яворської Н.М. надійшов відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс", у якому арбітражний керуючий просив суд апеляційної інстанції залишити без задоволення апеляційну скаргу Товариства з обмеженою вiдповiдальнiстю «Укрдебт Плюс» на ухвалу попереднього засідання Господарського суду Одеської областi від 25.01.2022 року у справі №916/3711/20, а саме на пункти 5-11 ухвали про відмову у визнаннi кредиторських вимог Товариства з обмеженою відповідальності «Укрдебт Плюс» до боржника ОСОБА_1 , залишити без змiн ухвалу попереднього засiдання Господарського суду Одеської областi від 25.01.2022 року у справі №916/3711/20 в редакції постанови Південно-захiдного апеляцiйного господарського суду від 13.02.2023 року та постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касацiйного господарського суду, а саме пункти 5- 11 вказаної ухвали. Відзив колегією суддів долучено до матеріалів господарської справи.

Зокрема, у відзиві, арбітражний керуючий, посилаючись на висновки, викладені у постановi Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30.11.2023 року у даній справi, вказав, що в межах строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника на адресу керуючого реструктуризацією боргів ОСОБА_1 арбітражного керуючого Дарієнка В.Д., крім інших, надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» про визнання кредиторських вимог до ОСОБА_1 на загальну суму 2897736 грн. 15 коп., а саме: 4540 грн. судовий збір, сплачений за подання заяви кредитора; 2893196 грн. 15 коп. заборгованість за кредитним договором, яка складається із 1206128 грн. 48 коп. заборгованість за тілом кредиту, що встановлено рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 29.05.2018 року у справі №521/12351/14-ц, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру; 1687067 грн. 66 коп. заборгованість зі сплати відсотків.

Арбітражний керуючий повідомив суд апеляційної інстанції також про те, що грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» до боржника ґрунтуються на пiдставi договору №2083/К купівлі - продажу прав вимоги від 15.11.2019 року, який укладено мiж Публiчним акцiонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс», за яким останній пред`являє грошові вимоги до боржника за кредитним договором та іпотечним договором.

Арбітражний керуючий вважає, що грошові вимоги кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» до ОСОБА_1 не можуть бути виконані та потребують відхилення з огляду на обставини, вже встановлені судами під час розгляду даної справи.

Зокрема, за доводами ОСОБА_2 , який посилається на умови Іпотечного договору від 17.01.2007 року №77, зокрема на п. 1.2., іпотекою забезпечувалися в повному обсязі виконання усіх грошових зобов`язань ОСОБА_3 і за договором про надання споживчого кредиту від 17.01.2007 року №0, і за договором про надання споживчого кредиту від 17.01.2007 року №0. А тому, зважаючи на той факт, що рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 29.05.2018 року у справі № 521/12351/14-ц ухвалено частково задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» та, зокрема, в рахунок погашення ОСОБА_6 перед Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» за договором про надання споживчого кредиту №0 вiд 17.01.2007 року, в загальному розмiрi станом на 05 травня 2014 року 70309 доларiв США 09 центiв, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ доларiв США 1140 грн.) складає 801523 (вісімсот одна тисяча п`ятсот двадцять три) грн. 63 коп.; звернути стягнення на предмет iпотеки вiд 17.01.2007 року, укладеним мiж ОСОБА_3 та АКІБ «УкрСиббанк», а саме на однокiмнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_5 , шляхом передачі іпотекодержателю Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» вказаного предмета іпотеки у власнiсть, право захисту вказаного вище банку є реалізованим.

Більш того, на переконання ОСОБА_2 , зазначене вище рішення суду підлягає не виконанню в порядку виконавчого провадження, оскільки судом за банком вже визнано право власності на іпотечне майно, а лише таке, визнане судом право власності, потребує державної реєстрації за власником.

Отже, за висновком арбітражного керуючого, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» не могло продавати третім особам право вимоги до ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту №0 від 17.01.2007 року, у зв`язку із тим, що зобов`язання ОСОБА_1 вже припинено шляхом його виконання.

Також, як зазначено арбітражним керуючим, визнання судом грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» до ОСОБА_1 призведе до безпідставного подвійного стягнення з боржника заборгованості за договором №0 від 17.01.2007 року, яку вже було погашено в повному обсязі перед Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк».

12.02.2024 року через підсистему «Електронний суд» до Південно-західного апеляційного господарського суду від скаржника надійшли письмові пояснення (вх. №115/24/Д2), у яких Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» вказало про те, що посилання арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. на рішення Малиновського районного суду м. Одеса від 29.05.2018 року у справі №521/12351/14-ц є хибним та безпідставним, оскільки кредитором не отримано право власності, оскільки воно у будь-якому випадку не зареєстровано у відповідному державному реєстрі. Пояснення судовою колегією долучено до матеріалів господарської справи.

В судовому засіданні скаржник просив суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу задовольнити, в частині відмови суду першої інстанції у визнанні його грошових вимог до ОСОБА_1 оскаржувану ухвалу попереднього засідання Господарського суду Одеської області скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення такої заяви кредитора.

Арбітражний керуючий Дарієнко В.Д. проти доводів апелянта заперечував, просив суд апеляційної інстанції ухвалу суду першої інстанції в оскаржуваній частині залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

В той же час, судовою колегією встановлено, що до письмових пояснень скаржником суду апеляційної інстанції надано письмові документи, а саме: копію договору про надання споживчого кредиту від 17.01.2007 року №0, копію додатку №1 до договору про надання іпотечного кредиту від 17.01.2007 року №0, копію додатку №2 до договору про надання іпотечного кредиту від 17.01.2007 року №0, копію додатку №3 до договору про надання іпотечного кредиту від 17.01.2007 року №0, копію договору поруки від 17.01.2007 року №87197, які апелянт просив суд взяти до відома.

Судова колегія з приводу прийняття та взяття до відома вказаних вище документів, наданих скаржником зазначає, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 915/2222/19 підкреслив, що за змістом ч. 4 та 8 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, яка врегульовує загальний порядок подання доказів, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу; докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що на залежали від неї.

Відповідно до ч. 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відтак, з врахуванням наведеного та відповідно до висновку щодо застосування ст. 80, 269 Господарського процесуального кодексу України, викладеного Верховним Судом у постанові від 18.06.2020 року у справі №909/965/16, єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого процесуальним законом порядку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасність вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких покладений на учасника справи ( у даному випадку відповідача).

Отже, при поданні учасником справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен письмо обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає.

Враховуючи те, що апелянтом під час формування правової позиції, викладеної у письмових поясненнях не заявлялося клопотання про долучення до матеріалів справи про неплатоспроможність додаткових доказів судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для їх прийняття та повертає заявнику.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, заслухавши учасників справи, які з`явилися до судового засідання, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів, врахувавши висновки суду касаційної інстанції у даній справі, вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс, м. Київ в частині вимог про задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс" з грошовими вимогами до ОСОБА_4 на загальну суму 2893196 грн. 15 коп. не потребує задоволення, а ухвала попереднього засідання Господарського суду Одеської області від 25.01.2022 року у справі №916/3711/20 в частині відмови Господарським судом Одеської області у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс (вх.№3-117/21 від 22.02.2021 року) з грошовими вимогами до ОСОБА_1 на загальну суму 2893196 грн. 15 коп. не потребує скасування, проте потребує зміни в її мотивувальній частині з викладенням мотивувальної частини ухвали суду першої інстанції в редакції постанови суду апеляційної інстанції, з огляду на таке.

Господарським судом Одеської області, Південно-західним апеляційним господарським судом, Верховним Судом у даній справі було встановлено та неоспорено її учасниками наступні обставини в частині оскаржуваної ухвали, яка за вказівкою суду касаційної інстанції переглядається апеляційним господарським судом наразі.

17.01.2007 року між ОСОБА_3 та Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" в особі начальника відділення № 707 АКІБ "УкрСиббанк" Василенка В.В., що діяв на підставі довіреності від 29.12.2006 року, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Главацьким В.А., за реєстром № 3766, було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 (при застосуванні ануїтетної схеми погашення), за умовами якого ОСОБА_3 було надано кредит в іноземній валюті в сумі 47 000 (сорок сім тисяч) доларів США.

Відповідно до п. 1.1. договору вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 237 350 (двісті тридцять сім тисяч триста п`ятдесят) гривень 00 коп. за курсом Національного банку України на день укладення цього договору.

Згідно із п. 1.1.1. та п. 1.1.2. договору надання кредиту здійснюється у наступний термін: 252 місяців. Позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в термін не пізніше 17 січня 2028 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного банком терміну (достроково) відповідно до умов Розділу 12 цього договору.

Відповідно до п. 2.1. договору у забезпечення виконання зобов`язань Флоринської Н.М. за даним договором банком приймається застава нерухомості, а саме, однокімнатна квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

За умовами п. 10.1. договору, у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором, відшкодування заборгованості перед банком за цим договором проводиться шляхом стягнення з поручителя/гаранта (у разі їх наявності), чи шляхом звернення стягнення на заставлене майно, що є забезпеченням за даним договором та/або активи (кошти і майно) позичальника на вибір банку.

Відповідно до п. 10.5. договору, строк його дії встановлюється з дня його укладання цього договору і діє до погашення суми кредиту, сплати нарахованих процентів та/або пені у разі її нарахування.

Також, 17.01.2007 року між ОСОБА_3 та Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" в особі начальника відділення № 707 АКІБ "УкрСиббанк" Василенка В.В., що діяв на підставі довіреності від 29.12.2006 року, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Главацьким В.А., за реєстром № 3766, було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого ОСОБА_3 було надано кредит в національній валюті в сумі 1307 грн. 11 коп. з підстав, визначених п. 1.3. договору.

Відповідно до п. 2.1. договору у забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_3 за даним договором банком приймається застава нерухомості, а саме, однокімнатна квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

За умовами п. 9.1. договору, у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором, відшкодування заборгованості перед Банком за цим договором проводиться шляхом стягнення з поручителя/гаранта (у разі їх наявності), чи шляхом звернення стягнення на заставлене майно, що є забезпеченням за даним договором та/або активи (кошти і майно) позичальника на вибір банку.

Відповідно до п. 9.5. договору, строк його дії встановлюється з дня його укладання цього договору і діє до погашення суми кредиту, сплати нарахованих процентів та/або пені у разі її нарахування.

В той же день, 17.01.2007 між ОСОБА_3 та Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" було укладено Іпотечний договір, серія та номер: реєстровий номер 77, виданий 17.01.2007 року, видавник: Приватний нотаріус Ситнікова Ю.Д., відповідно до умов п. 1.1. якого ОСОБА_3 передає в іпотеку нерухоме майно квартиру, що складається з 1 житлової кімнати та підсобних приміщень, а саме: 1 коридор, 2 житла, 3 кухня, 4 санвузол, загальною площею 32,7 кв.м, що належить ОСОБА_3 на праві власності та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належить іпотекодавцю на праві приватної власності.

Ринкова вартість предмету іпотеки, згідно звіту незалежного оцінника, становить 343976 грн.

Відповідно до п. 1.2. Іпотечного договору, іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов`язань ОСОБА_3 за договором про надання споживчого кредиту від 17.01.2007 року № 0 та договором про надання споживчого кредиту від 17.01.2007 року №, іменовані у подальшому як Кредитний договір.

Згідно із п. 2.1.1., 2.1.2. Іпотечного договору, у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем зобов`язань за кредитним договором іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами; у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених цим договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов`язань за кредитним договором, а у разі невиконання іпотекодавцем цієї вимоги звернути стягнення на предмет іпотеки.

За умовами п. 4.1. договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду.

Зазначені вище договори належним чином посвідчено сторонами, скріплено їх підписами та печатками.

Судами також у даній справі встановлено, що Акціонерний комерційний інноваційний банк "УкрСиббанк" змінив найменування на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та 08.12.2011 року між Акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимог за зобов`язаннями, які виникли на підставі договору про надання споживчого кредиту №0 від 17.01.2007 року, укладеного з ОСОБА_3 , яка в подальшому, у зв`язку із укладенням шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_7 ».

У зв`язку із невиконанням ОСОБА_5 умов договору про надання споживчого кредиту Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Паракуди І.В., яка 18.06.2013 року вчинила виконавчий напис нотаріуса № 1448.

21.03.2014 року було відкрито виконавче провадження № 42626721 з примусового виконання напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Паракуди І.В. від 18.06.2013 року № 1448 про стягнення з боржниці грошової суми у розмірі 520 058 грн. 79 коп.

29.05.2018 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси у справі №521/12351/14-ц позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність, виселення та усунення перешкод у здійсненні права власності задоволено частково. У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , перед Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк", за договором про надання споживчого кредиту від 17.01.2007 року № 0, в загальному розмірі станом на 05.05.2014 року 70 309 (сімдесят тисяч триста дев`ять) доларів США 09 центів, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ (100 доларів США 1 140 грн) складає 801 523 (вісімсот одна тисяча п`ятсот двадцять три) гривні 63 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 17.01.2007 № б/н, укладеним між ОСОБА_3 та Акціонерним комерційним інвестиційним банком "УкрСиббанк", а саме на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_5 , шляхом передачі іпотекодержателю Публічному акціонерному товариству "Дельта Банк" вказаного предмета іпотеки у власність. Визнано за Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" право власності на предмет іпотеки, а саме: на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Виселено ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_3 та знято з реєстраційного обліку ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 . Зобов`язано ОСОБА_5 передати Публічному акціонерному товариству "Дельта Банк" правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, ключі від вхідних дверей (дублікати ключів), документи, що характеризують об`єкт нерухомості та інші документи, передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868 "Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно". В іншій частині вимог відмовлено.

15.11.2019 року між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс" було укладено договір № 2083/К купівлі-продажу прав вимоги, за яким Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс" було набуто право вимоги до боржника ОСОБА_1 (дівоче прізвище Флоринська) за договором про надання споживчого кредиту від 17.01.2007 року № 0 та Іпотечним договором від 17.01.2007 року, серія та номер: реєстровий номер 77, виданий 17.01.2007, видавник: Приватний нотаріус Ситнікова Ю.Д., що вбачається з Додатку №1 та Додатку №2 до зазначеного вище договору.

Відповідно до п. 1.1. договору № 2083/К за цим договором в порядку та на умовах, визначених ним, Акціонерне товариство "Дельта Банк" передає у власність Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс", а Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс" приймає у власність права вимоги, які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому та які включають, крім іншого, право вимоги до позичальників, заставодавців, майнових поручителів та фінансових поручителів, які виникли за укладеними договорами та/або на інших підставах наведених у додатку № 1, додатку № 2 до цього договору; право набути у власність гроші та/або майно на підставах наведених у додатку № 1, додатку № 2 до цього договору або отримати грошові кошти/відшкодування за наслідками недійсності/ нікчемності укладених договорів.

27.02.2020 року ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси у справі №521/12351/14-ц замінено стягувача у цивільній справі № 521/12351/14-ц з Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс" у зв`язку з переходом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс" прав кредитора відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги від 15.11.2019 року № 2083/К.

14.09.2020 року ухвалою Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/8441/20 було замінено стягувача у виконавчому провадженні № 42626721 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Паракуди І.В. від 18.06.2013 року № 1448.

24.12.2020 року ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Одеської області із заявою (вх. № 3841/20) про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи.

26.01.2021 року ухвалою Господарського суду Одеської області, серед іншого, відкрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, призначено керуючим реструктуризацією ОСОБА_1 арбітражного керуючого Дарієнка Віктора Дмитровича.

22.02.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс" звернулося до Господарського суду Одеської області із заявою про грошові вимоги кредитора до боржника- ОСОБА_5 (вх. №3-117/21), у якій просило суд визнати кредиторські вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс" до ОСОБА_5 в сумі 2893139 грн. 15 коп. за договором про надання споживчого кредиту №0 від 17.01.2007 року та включити їх до реєстру вимог кредиторів.

Зокрема, обґрунтовуючи свої вимоги та посилаючись на договір купівлі-продажу прав вимоги, Товариство зазначає про те, що станом на дату звернення боржника до суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29.05.2018 року у справі №521/12351/14-ц та виконавчий напис №1448 від18.06.2013 року не виконані, а відтак, наявність і вказаного вище судового рішення, і виконавчого напису нотаріуса не є підставами для припинення зобов`язань за кредитним договором та не звільняє ОСОБА_1 від виконання його умов та не позбавляло кредитора від права на нарахування відсотків за користування кредитними коштами, а також права на отримання сум, нарахованих відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України, оскільки такі зобов`язання залишилися невиконаними.

Заявник зазначає, що станом на 19.02.2021 року непогашена заборгованість ОСОБА_1 перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс" відповідно до договору про надання споживчого кредиту №0 від 17.01.2007 року становить 103899, 51 долл. США, що у гривневому еквіваленті складає 2893196 грн. 15 коп.: заборгованість по тілу кредиту 43314, 09 долл. США ( 1206128 грн. 48 коп.), за відсотками 60585, 42 долл. США (1687067 грн. 66 коп.).

11.11.2021 року за вх. № 3-746/21 до Господарського суду Одеської області надійшла заява арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. про визнання недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги від 15.11.2019 року № 2083/К, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс",

Мотивуючи вказану вище заяву арбітражний керуючий послався на те, що в межах строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника на адресу арбітражного керуючого керуючого реструктуризацією ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , крім інших, надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» про визнання кредиторських вимог до ОСОБА_1 на загальну суму 2897736 грн. 15 коп. (включає в себе заборгованість за кредитним договором та судовий збір).

При цьому, як зазначено заявником, грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» до божника ґрунтуються на підставі договору №№2083/К купівлі-продажу прав вимоги від 15.11.2019 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством Дельта Банк та Товариством з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс, за яким у останнього було набуто право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту від 17.01.2007 року №0 та Іпотечним договором від 17.01.2007 року №77.

Разом з цим, арбітражний керуючий наголошує, що Товариство з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс придбало у Публічного акціонерного товариства Дельта Банк зобов`язання ОСОБА_1 , які вже було погашено.

Свою позицію заявник аргументував тим, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29.05.2018 року у справі №521/12351-ц, окрім іншого, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність, виселення та усунення перешкод у здійсненні права власності задоволено частково; в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» за договором про надання споживчого кредиту від 17.01.2007 року №0, в загальному розмірі станом на 05.05.2014 року 70309 доларів США 09 центів, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ (100 доларів США 1140 грн.) складає 801523 грн. 63 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 17.01.2007 року, укладеним між ОСОБА_3 та Акціонерним комерційним інвестиційним банком «УкрСиббанк», а саме на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , шляхом передачі іпотекодержателю Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» вказаного предмета іпотеки у власність; визнано за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» право власності на предмет іпотеки, а саме: на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 .

Відтак, на переконання заявника, станом на час подання заяви у Товариства з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс не може виникати будь-яких грошових вимог до ОСОБА_1 , оскільки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, рішенням місцевого суду всі зобов`язання боржника було погашено за рахунок іпотечного майна.

Також, окрім зазначеного, арбітражний керуючий послався на низку підстав для визнання договору від 15.11.2019 року №2083/К купівлі-продажу прав вимоги, укладеного між Публічним акціонерним товариством Дельта Банк та Товариством з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс недійсним.

Оскаржуваною ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.01.2022 року заяву арбітражного керуючого Дарієнко В.Д. про визнання недійсним договору №2083/К купівлі-продажу прав вимоги від 15.11.2019 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством Дельта Банк та Товариством з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс задоволено; визнано недійсним пункти 326, 326.1., 326.2. додатку №1, пункту 275 додатку №2 до договору № 2083/К купівлі-продажу прав вимоги від 15.11.2019 року, який укладено між Публічним акціонерним товариством Дельта Банк та Товариством з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс в частині передачі Акціонерним товариством Дельта Банк у власність Товариства з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс прав вимоги до ОСОБА_1 (дівоче прізвище Флоринська) за договором про надання споживчого кредиту №0 від 17.01.2007 року та Іпотечним договором від 17.01.2007 року, реєстровий номер 77, завіреним приватним нотаріусом Ситніковою Ю.Д., у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс (вх.№3-117/21 від 22.02.2021 року) з грошовими вимогами до ОСОБА_1 на загальну суму 2893196 грн. 15 коп. відмовлено; зазначено розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів.

В подальшому, постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.02.2023 року у справі №916/3711/20 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс" задоволено; ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.01.2022 року у справі №916/3711/20 в частині задоволення заяви арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. про визнання недійсним договору №2083/К купівлі-продажу прав вимоги від 15.11.2019 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством Дельта Банк та Товариством з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс, визнання недійсним пунктів 326, 326.1., 326.2. Додатку №1, пункту 275 Додатку №2 до Договору № 2083/К купівлі-продажу прав вимоги від 15.11.2019 року, який укладено між Публічним акціонерним товариством Дельта Банк та Товариством з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс, стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс на користь арбітражного керуючого Дарієнка Віктора Дмитровича судового збору та відмови у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс з грошовими вимогами до ОСОБА_1 на загальну суму 2893196 грн. 15 коп. (п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ухвали) скасовано; прийнято в цій частині нове рішення, яким у задоволенні заяви арбітражного керуючого Дарієнко В.Д. про визнання недійсним договору №2083/К купівлі-продажу прав вимоги від 15.11.2019 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством Дельта Банк та Товариством з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс відмовлено; заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс із грошовими вимогами до ОСОБА_1 задоволено; визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс до ОСОБА_1 у загальному розмірі 2 893 196 грн. 15 коп. та 4540 грн. судового збору; вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_1 в особі керуючого реалізацією майна арбітражного керуючого Дарієнка Віктора Дмитровича з постановою суду апеляційної інстанції у даній справі не погодилася, тому звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою в якій скаржник просив: скасувати постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.02.2023 року у справі № 916/3711/20, ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.01.2022 року у справі № 916/3711/20 залишити без змін; викласти висновок щодо застосування у подібних правовідносинах норм права статей 593, 599 Цивільного кодексу України, ст. 17, 37 Закону України "Про іпотеку", ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

За наслідками розгляду касаційним господарським судом касаційної скарги постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30.11.2023 року у справі №916/3711/20 касаційну скаргу ОСОБА_1 в особі керуючого реалізацією майна арбітражного керуючого Дарієнка Віктора Дмитровича за вх. № 1733/2023 задоволено частково; постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.02.2023 року у справі № 916/3711/20 в частині визнання грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс" до ОСОБА_1 у загальному розмірі 2 893 196 грн. 15 коп. та 4540 грн. судового збору скасовано, справу в скасованій частині передано на новий розгляд до Південно-західного апеляційного господарського суду; в іншій частині постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.02.2023 року у справі № 916/3711/20 залишено без змін.

Відтак, предметом апеляційного перегляду у даній справі після перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції і постанови суду апеляційної інстанції судом касаційної інстанції є тільки встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для визнання грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс" до ОСОБА_1 у загальному розмірі 2 893 196 грн. 15 коп. та 4540 грн. судового збору в рамках справи №916/3711/20 про неплатоспроможність фізичної особи.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви відхилення аргументів, викладених скаржником в апеляційній скарзі, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції в оскаржуваній частині ухвали від 25.01.2023 року у справі №916/3711/20, але із зміною її мотивувальної частини з викладенням мотивувальної частини в редакції постанови суду апеляційної інстанції.

Оскільки у даному разі ухвала Господарського суду Одеської області від 25.01.2023 року у справі №916/3711/20 переглядається лише в межах підстав для визнання грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс" до ОСОБА_1 у загальному розмірі 2 893 196 грн. 15 коп. та 4540 грн. судового збору, обставинам, пов`язаним із розглядом вимог арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. про визнання недійсним договору №2083/К купівлі-продажу прав вимоги від 15.11.2019 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством Дельта Банк та Товариством з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс, визнання недійсним пунктів 326, 326.1., 326.2. Додатку №1, пункту 275 Додатку №2 до Договору № 2083/К купівлі-продажу прав вимоги від 15.11.2019 року, який укладено між Публічним акціонерним товариством Дельта Банк та Товариством з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс, стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс на користь арбітражного керуючого Дарієнка Віктора Дмитровича судового збору апеляційним господарським судом правова оцінка не надається, оскільки в цій частині, яка набула законної сили, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30.11.2023 року у справі №916/3711/20 постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.02.2023 року у даній справі про відмову у задоволенні цих вимог залишено без змін.

Відтак, у даному разі, апеляційним господарським судом здійснюється лише оцінка обставин, пов`язаних із належним доведенням суду кредитором - Товариством з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс обсягом заявлених кредиторських вимог та їх існування загалом на час подання ОСОБА_1 заяви про неплатоспроможність фізичної особи.

Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що кредитор це юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.

До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі.

Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.

У відповідності до ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Заява кредитора має містити: найменування господарського суду, до якого подається заява; найменування боржника, його місцезнаходження, ідентифікаційний код юридичної особи або реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); ім`я або найменування кредитора, його місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи або реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); розмір вимог кредитора до боржника з окремим зазначенням суми неустойки (штрафу, пені); виклад обставин, що підтверджують вимоги до боржника, та їх обґрунтування; відомості про наявність заставного майна боржника, яке є забезпеченням вимог; перелік документів, що додаються до заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 Кодексу України з процедур банкрутства, у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого ч. 1 ст. 45 цього Кодексу, у тому числі, щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна. У разі необхідності господарський суд може оголосити перерву в попередньому засіданні. За результатами попереднього засідання господарський суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються: розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів; розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів; дата проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів; дата підсумкового засідання суду, на якому буде постановлено ухвалу про санацію боржника чи постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, чи ухвалу про закриття провадження у справі про банкрутство, чи ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду, яке має відбутися у строки, встановлені ч. 2 ст. 44 цього Кодексу. Розпорядник майна за результатами попереднього засідання вносить до реєстру вимог кредиторів відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, наявність права вирішального голосу в представницьких органах кредиторів, черговість задоволення кожної вимоги.

Неустойка (штраф, пеня) враховується в реєстрі вимог кредиторів окремо від основних зобов`язань у шосту чергу. Погашення неустойки (штрафу, пені) у справі про банкрутство можливе лише в ліквідаційній процедурі. Ухвала попереднього засідання є підставою для визначення кількості голосів, які належать кожному конкурсному кредитору під час прийняття рішення на зборах (комітеті) кредиторів. Для визначення кількості голосів для участі у представницьких органах кредиторів зі складу вимог конкурсних кредиторів виключається неустойка (штраф, пеня).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В той же час, згідно зі ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Статтею 1049 Цивільного кодексу України унормовано, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 631 Цивільного кодексу України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відтак, оскільки ст. 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк, а одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Так, судами у даній справі, яка розглядалася неодноразово, встановлено, що 17.01.2007 року між ОСОБА_3 та Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 (при застосуванні ануїтетної схеми погашення), за умовами якого ОСОБА_3 було надано кредит в іноземній валюті в сумі 47 000 (сорок сім тисяч) доларів США., еквівалентний 237 350 за курсом Національного банку України на день укладення цього договору на термін 252 місяців.

При цьому, позичальник у будь-якому випадку був зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в термін не пізніше 17 січня 2028 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного банком терміну (достроково) відповідно до умов Розділу 12 цього договору.

Відповідно до п. 2.1. договору у забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_3 за даним договором банком приймається застава нерухомості, а саме: однокімнатна квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

За умовами п. 10.1. договору, у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором, відшкодування заборгованості перед банком за цим договором проводиться шляхом стягнення з поручителя/гаранта (у разі їх наявності), чи шляхом звернення стягнення на заставлене майно, що є забезпеченням за даним договором та/або активи (кошти і майно) позичальника на вибір банку.

Отже, між ОСОБА_3 та Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" виникли кредитні правовідносини з відповідними взаємними правами та обов`язками контрагентів договору.

В забезпечення виконання позичальником своїх господарських зобов`язань 17.01.2007 між ОСОБА_3 та Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" було укладено Іпотечний договір, відповідно до умов п. 1.1. якого ОСОБА_3 передала в іпотеку нерухоме майно квартиру, що складається з 1 житлової кімнати та підсобних приміщень, а саме: 1 коридор, 2 житла, 3 кухня, 4 санвузол, загальною площею 32,7 кв.м, що належить ОСОБА_3 на праві власності та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , ринкова вартість якої становила 343976 грн.

Відповідно до п. 1.2. Іпотечного договору, іпотекою було забезпечено в повному обсязі виконання усіх грошових зобов`язань ОСОБА_3 за договором про надання споживчого кредиту від 17.01.2007 року № 0 та договором про надання споживчого кредиту від 17.01.2007 року №, іменовані у подальшому як Кредитний договір.

При цьому, за умовами п. 2.1.1., 2.1.2. Іпотечного договору, у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем зобов`язань за кредитним договором іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами; у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених цим договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов`язань за кредитним договором, а у разі невиконання іпотекодавцем цієї вимоги звернути стягнення на предмет іпотеки.

В подальшому, 08.12.2011 року між Акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимог за зобов`язаннями, які виникли на підставі договору про надання споживчого кредиту №0 від 17.01.2007 року, укладеного з ОСОБА_3 , яка в подальшому, у зв`язку із укладенням шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_7 » та у зв`язку із невиконанням останньою своїх господарських зобов`язань, банк звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Паракуди І.В., яка 18.06.2013 року вчинила виконавчий напис нотаріуса № 1448, на підставі чого було відкрите виконавче провадження № 42626721 про стягнення з боржниці грошової суми у розмірі 520 058 грн. 79 коп. та з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність, виселення та усунення перешкод у здійсненні права власності квартирою боржниці, що перебувала в іпотеці до місцевого загального суду.

За наслідками розгляду Малиновським районним судом міста Одеси позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» ухвалено рішення від 29.05.2018 року, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність, виселення та усунення перешкод у здійсненні права власності задоволено частково. У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , перед Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк", за договором про надання споживчого кредиту від 17.01.2007 року № 0, в загальному розмірі станом на 05.05.2014 року 70 309 (сімдесят тисяч триста дев`ять) доларів США 09 центів, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ (100 доларів США 1 140 грн.) складає 801 523 (вісімсот одна тисяча п`ятсот двадцять три) гривні 63 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 17.01.2007 № б/н, укладеним між ОСОБА_3 та Акціонерним комерційним інвестиційним банком "УкрСиббанк", а саме: на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_5 , шляхом передачі іпотекодержателю Публічному акціонерному товариству "Дельта Банк" вказаного предмета іпотеки у власність. Визнано за Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" право власності на предмет іпотеки, а саме: на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Виселено ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_3 та знято з реєстраційного обліку ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 . Зобов`язано ОСОБА_5 передати Публічному акціонерному товариству "Дельта Банк" правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, ключі від вхідних дверей (дублікати ключів), документи, що характеризують об`єкт нерухомості та інші документи, передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868 "Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно". В іншій частині вимог відмовлено.

Також, як встановлено судами та не заперечується сторонами у справі, 15.11.2019 року між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс" було укладено договір № 2083/К купівлі-продажу прав вимоги, за яким Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс" було набуто право вимоги до боржника ОСОБА_1 (дівоче прізвище Флоринська) за договором про надання споживчого кредиту від 17.01.2007 року № 0 та Іпотечним договором від 17.01.2007 року, серія та номер: реєстровий номер 77, виданий 17.01.2007, видавник: Приватний нотаріус Ситнікова Ю.Д., що вбачається з Додатку №1 та Додатку №2 до зазначеного вище договору.

Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс", у відповідності до вимог ст. 512, 514 Цивільного кодексу України набуло права вимоги (майнові права) за зобов`язаннями ОСОБА_1 (дівоче прізвище Флоринська) за договором про надання споживчого кредиту від 17.01.2007 року № 0 та Іпотечним договором від 17.01.2007 року, що також підтверджується правовою позицію Верховного Суду у даній справі.

В подальшому, ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси у справі №521/12351/14-ц замінено стягувача у цивільній справі № 521/12351/14-ц з Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс" у зв`язку з переходом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс" прав кредитора відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги від 15.11.2019 року № 2083/К та 14.09.2020 року ухвалою Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/8441/20 було замінено стягувача у виконавчому провадженні № 42626721 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Паракуди І.В. від 18.06.2013 року № 1448.

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс" набуло прав кредитора до боржника ОСОБА_1 і за договором про надання споживчого кредиту від 17.01.2007 року № 0, і за Іпотечним договором від 17.01.2007 року.

У зв`язку із низкою невиконаних зобов`язань за кредитними договорами 24.12.2020 року ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Одеської області із заявою (вх. № 3841/20) про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи за наслідками чого, 26.01.2021 року ухвалою Господарського суду Одеської області, серед іншого, відкрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, призначено керуючим реструктуризацією ОСОБА_1 арбітражного керуючого Дарієнка Віктора Дмитровича.

22.02.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс" звернулося до Господарського суду Одеської області із заявою про грошові вимоги кредитора до боржника- ОСОБА_5 (вх. №3-117/21), у якій просило суд визнати кредиторські вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс" до ОСОБА_5 в сумі 2893139 грн. 15 коп. за договором про надання споживчого кредиту №0 від 17.01.2007 року та включити їх до реєстру вимог кредиторів, правові підстави якої є фактично предметом перегляду у даній справі судом апеляційної інстанції після скасування постанови суду апеляційної інстанції в цій частині Верховним Судом.

Відтак, суду апеляційної інстанції слід з`ясувати наступні питання:

чи визначено у договорі купівлі-продажу права вимоги №2083/К за спірним кредитним договором та Іпотечним договором перелік майнових прав, які були передані Товариству з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс";

чи було надано Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" Товариству з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс" відповідні первинні документи, що засвідчують дійсність переданої вимоги та її розмір;

чи існувало у Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс" право вимоги до боржника станом на час подання заяви Товариством про грошові вимоги до ОСОБА_1 , з огляду на наявність рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 29.05.2018 року у справі №521/12351-ц, яким фактично звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру боржника в рахунок погашення боргу останньої;

чи є грошові зобов`язання ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту №0 від 17.01.2007 року у зв`язку із набуттям законної сили вказаним вище рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 29.05.2018 року погашеними або непогашеними.

Так, чинним законодавством України унормовано, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України).

При цьому, враховуючи висновок суду касаційної інстанції у даній справі, колегія суддів, надавши тлумачення цієї норми, стверджує, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 Цивільного кодексу України); дарування (ч. 2 ст. 718 Цивільного кодексу України); факторингу (глава 73 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судовою колегією з матеріалів господарської справи встановлено, що звертаючись до господарського суду із заявою про грошові вимоги кредитора до боржника у визначеній сумі у 2021 році в межах справи про неплатоспроможність, Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс" обґрунтовувало свою позицію наявністю саме у нього прав кредитора відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги від 15.11.2019 року № 2083/К.

При цьому, заявник підтверджував вимоги, викладені в заяві низкою документів, а саме:

зазначеним договором купівлі-продажу прав вимоги від 15.11.2019 року № 2083/К, відповідно до умов якого продавець (Акціонерне товариство "Дельта Банк") передав у власність покупцеві (Товариству з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс"), а покупець прийняв у власність перелік прав вимоги, які виникли або можуть виникнути у майбутньому та які включають, зокрема, право вимоги до позичальників, заставодавців, майнових поручителів та фінансових поручителів (боржники), які виникли за укладеними договорами та на інших підставах, наведених у додатку №1, додатку №2 до цього договору; право набути у власність гроші або майно на підставах, наведених у додатку №1, додатку №2 до цього договору, або отримати грошові кошти/відшкодування за наслідками недійсності/нікчемності укладених договорів; інші права.

З додатку №1 до вказаного вище договору вбачається, що покупцю було передано право вимоги за кредитним договором від 17.01.2007 року №0 (загальна заборгованість 2519043 грн. 52 коп.) та Іпотечним договором від 17.01.2007 року відносно ОСОБА_3 ;

рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29.05.2018 року у справі №521/12351/14-ц;

ухвалу Малиновського районного суду міста Одеси від 27.02.2020 року у справі №521/12351/14-ц про заміну стягувача;

ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 14.09.2020 року у справі № 420/8441/20 про заміну стягувача у виконавчому провадженні № 42626721;

договір про надання споживчого кредиту від 17.01.2007 року № 0;

Іпотечний договір від 17.01.2007 року.

Відтак, наявні підстави вважати, що Акціонерне товариство "Дельта Банк" погодило перелік майнових прав, які були передані Товариству з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс" за договором купівлі-продажу прав вимоги від 15.11.2019 року № 2083/К.

В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 517 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Тобто, на підтвердження набуття своїх прав за правочином, новий кредитор суду, на підтвердження грошових вимог, зокрема, у справі про неплатоспроможність має подати відповідні первинні документи, що засвідчують дійсність переданої вимоги та їх розмір, зокрема, відповідні кредитні та забезпечувальні договори, також платіжні документи (Верховний Суд вказав на подібність такої правової позиції, яка була наведена Касаційним господарським судом у постанові від 19.09.2023 року у справі № 910/14130/16).

Вказане кореспондується з вимогами ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, яка визначає, що конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Так, судовою колегією у даній справі встановлено, що до суду в строк, встановлений ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства з грошовими вимогами до боржника звернулось, серед інших, Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс" з проханням визнати грошові вимоги, що складаються із заборгованості в сумі 2893196 грн. 15 коп. за договором про надання споживчого кредиту від 17.01.2007 року №0 та включити їх до реєстру вимог кредиторів.

При цьому, до вказаної заяви від 22.02.2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс" суду було надані зазначені вище наявні у останнього документи на підтвердження своїх грошових вимог до боржниці, які суд першої інстанції мав перевірити на відповідність законодавчо встановленим вимогам, що є сутністю суддівського розсуду на стадії встановлення обсягу кредиторських вимог у справі про неплатоспроможність фізичної особи.

Проте, фактично, окрім правочинів, рішення про стягнення предмету іпотеки за Банком та ухвал судів про заміну сторони стягувача, заявником інших первинних документів на підтвердження його грошових вимог у справі про неплатоспроможність фізичної особи місцевому господарському суду подано не було.

Відтак, саме на підставі наданих кредитором документів, суд має встановити по-перше, чи є взагалі у останнього грошова вимога до боржника, а по друге, який її розмір та момент виникнення.

Так, судова палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 22.09.2021 року у справі № 911/2043/20 дійшла висновку, що доказами на підтвердження наявності боргу можуть бути, зокрема, судові рішення, господарські правочини, первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення. Такими доказами можуть бути, зокрема, банківські виписки, платіжні доручення, видаткові накладні, довідки, листи, протоколи, та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань.

Звертаючись до місцевого господарського суду з грошовими вимогами до ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс", окрім іншого, також надало суду рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29.05.2018 року у справі №521/12351/14-ц, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність, виселення та усунення перешкод у здійсненні права власності задоволено частково; у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , перед Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк", за договором про надання споживчого кредиту від 17.01.2007 року № 0, в загальному розмірі станом на 05.05.2014 року 70 309 (сімдесят тисяч триста дев`ять) доларів США 09 центів, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ (100 доларів США 1 140 грн) складає 801 523 (вісімсот одна тисяча п`ятсот двадцять три) гривні 63 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 17.01.2007 № б/н, укладеним між ОСОБА_3 та Акціонерним комерційним інвестиційним банком "УкрСиббанк", а саме на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_5 , шляхом передачі іпотекодержателю Публічному акціонерному товариству "Дельта Банк" вказаного предмета іпотеки у власність; визнано за Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" право власності на предмет іпотеки, а саме: на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Виселено ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_3 та знято з реєстраційного обліку ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 ; зобов`язано ОСОБА_5 передати Публічному акціонерному товариству "Дельта Банк" правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, ключі від вхідних дверей (дублікати ключів), документи, що характеризують об`єкт нерухомості та інші документи, передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868 "Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно"; в іншій частині вимог відмовлено.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" у порядку, визначеному законодавством України державну реєстрацію права власності на стягнутий предмет іпотеки не здійснило. Проте вказане не свідчить про неможливість виконання вказаного вище рішення місцевого загального суду з огляду на правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 року у справі № 306/2053/16-ц, за висновками якої державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відтак, факт набуття іпотекодержателем права власності у цій справі підтверджено саме рішенням суду.

В подальшому, після відчуження Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" прав вимоги за боргами позичальника і за кредитним договором, і за іпотечним договором Товариству обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс", останнє звернулося до Малиновського районного суду міста Одеси з вимогою про заміну стягувача, внаслідок чого, 27.02.2020 року ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси у справі №521/12351/14-ц було замінено стягувача у цивільній справі № 521/12351/14-ц з Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс" у зв`язку з переходом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс" прав кредитора відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги від 15.11.2019 року № 2083/К.

Відповідно до ст. 52 Господарського процесуального кодексу України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав і обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи зі складу спірного матеріального правовідношення.

Процесуальне правонаступництво випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником) і відображає зв`язок матеріального і процесуального права. У кожному конкретному випадку для вирішення питань можливості правонаступництва господарському суду слід аналізувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Залежно від обсягу правонаступництва розрізняють універсальне (повне) і сингулярне (часткове) правонаступництво. Універсальне правонаступництво настає у разі смерті громадянина і припинення юридичної особи, а сингулярне - заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір.

Так, відповідно до вимог Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини, інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події, наприклад, смерті фізичної особи.

При цьому, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України). Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього кодексу (ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України).

Внаслідок певної дії чи події сторону у зобов`язанні можна замінити на іншу особу, яка є її правонаступником або стосовно лише цивільних прав (обов`язків), або одночасно щодо цивільних прав і обов`язків. Іншими словами, заміна сторони у зобов`язанні може бути наслідком або сингулярного правонаступництва (зокрема, на підставах договорів купівлі-продажу, дарування, факторингу, або універсального правонаступництва (у випадку реорганізації юридичної особи чи спадкування. Якщо означена заміна є неможливою внаслідок того, що правовідношення не допускає правонаступництва, таке правовідношення припиняється (ст.608, 609, 1219 Цивільного кодексу України).

За універсальним правонаступництвом має місце перехід усієї сукупності прав та обов`язків певної особи. При цьому майно особи як сукупність прав і обов`язків, які їй належать, переходить до правонаступника (правонаступників) як єдине ціле, причому у цій сукупності єдиним актом переходять усі окремі права та обов`язки, які належали на момент правонаступництва праводателю, незалежно від того, виявлені вони на момент правонаступництва чи ні. Універсальне правонаступництво має місце у випадках припинення юридичної особи та спадкового наступництва у випадку смерті фізичної особи.

Сингулярне правонаступництво, на відміну від універсального, не охоплює переходу всієї сукупності прав та обов`язків до правонаступника, а тому іменується частковим правонаступництвом, і відбувається заміною осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін або вказівку закону.

Так, у справі що розглядається, стягувачем за ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси у справі №521/12351/14-ц є Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс" у зв`язку з переходом до нього прав кредитора відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги від 15.11.2019 року № 2083/К, а боржником Яворська Н.М.

При цьому, обставини заміни первісного боржника правонаступником пов`язані в даному випадку зі зміною власника предмета (квартири боржника), на який стягнуто звернення за рішенням суду, яке набрало законної сили.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про іпотеку" у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою (ч.1). Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки (ч.2).

Отже, відповідно до норм Закону України «Про іпотеку», іпотека залишається дійсною незалежно від зміни власника майна, при цьому, при набутті права власності на об`єкт іпотеки відбувається заміна іпотекодавця у правовідносинах і відповідно є підстави для заміни сторони у виконавчому провадженні - в даному випадку боржника з первісного на того, хто набув право власності на предмет іпотеки, на який рішенням суду було звергнуто стягнення.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 09.11.2020 у справі № 910/6325/13.

Відтак, іпотека залишається дійсною незалежно від зміни власника майна, і у разі вибуття заставного майна з власності іпотекодавця, законодавством встановлено механізм захисту прав іпотекодержателя шляхом перенесення всіх прав та обов`язків іпотекодавця на особу, до якої перейшло право власності на майно.

До того ж, у п. 3 Рішення Конституційного Суду України від 14.07.2020 року № 8-р/2020 у справі № 3-67/2019(1457/19) зазначено таке: «іпотека є специфічним видом забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні його власника, який обмежений у правомочності самостійно розпоряджатися предметом іпотеки. Тобто іпотека обмежує такий елемент права власності, як право розпорядження нерухомим майном, яке є предметом іпотечного договору. Зазначений вид забезпечення виконання зобов`язання передбачає стимулювання боржника до належного виконання зобов`язання та запобігання негативним наслідкам, що настають у разі порушення ним свого зобов`язання. У разі порушення боржником свого зобов`язання до особи, яка передала в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання такого зобов`язання, можуть бути застосовані заходи цивільно-правової відповідальності у виді звернення стягнення на предмет іпотеки. Особливістю цього виду забезпечення виконання зобов`язання є те, що обтяження майна іпотекою відбувається незалежно від зміни власника такого майна, тому стосовно кожного наступного власника іпотечного майна виникають ризики настання відповідальності перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання, зокрема звернення стягнення на предмет іпотеки».

Відтак, незважаючи на те, що Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» не було здійснено за ним державну реєстрацію на спірне майно, на яке за рішенням Малиновського районного суду міста Одеси визнано право власності за Банком, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» набуло прав стягувача у справі №521/12351/14-ц на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги до боржника, останній не позбавлений права реалізації реєстрації права власності на спірне майно саме за ним, як за стягувачем.

В той же час, частина 4 ст. 36 Закону України "Про іпотеку" вказує на недійсність будь-яких наступних вимог іпотекодержателя щодо виконання саме боржником основного зобов`язання після завершення позасудового врегулювання шляхом звернення стягнення на іпотечне майно, передане в іпотеку саме боржником, за відсутності інших забезпечувальних договорів.

Тобто, у даному разі, враховуючи той факт, що за Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» рахується потенційна можливість здійснити державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки, а саме: на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що був засвідчений як забезпечувальний захід за договором про надання споживчого кредиту ОСОБА_1 від 17.01.2007 року № 0, в загальному розмірі станом на 05.05.2014 року 70 309 (сімдесят тисяч триста дев`ять) доларів США 09 центів, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ (100 доларів США 1 140 грн) складає 801 523 (вісімсот одна тисяча п`ятсот двадцять три) гривні 63 коп. на підставі Іпотечного договору від 17.01.2007 № б/н, укладеного між ОСОБА_3 ( ОСОБА_1 ) та Акціонерним комерційним інвестиційним банком "УкрСиббанк", грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» заявлені ним у межах справи про неплатоспроможність фізичної особи вимоги (стягнення коштів) не можуть бути виконані, оскільки вважаються такими, що погашені, враховуючи як вимоги ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку», так і п. 1.2. Іпотечного договору від 17.01.2007 року, який визначає, що у даному разі іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов`язань ОСОБА_3 ( ОСОБА_1 ) за договором про надання споживчого кредиту від 17.01.2007 року № 0 та договором про надання споживчого кредиту від 17.01.2007 року №.

Зважаючи на наведене, судова колегія наголошує, що у Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс" право вимоги до боржника станом на час подання заяви Товариством про грошові вимоги до ОСОБА_1 в рамках справи про неплатоспроможність останньої, з огляду на наявність рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 29.05.2018 року у справі №521/12351-ц, яким фактично звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру боржника в рахунок погашення боргу останньої та ухвалу про заміну стягувача не виникло з підстав реалізації таких вимог шляхом звернення стягнення на іпотечне майно.

До того ж, на момент звернення заявника в межах справи про неплатоспроможність фізичної особи із заявою про грошові вимоги до ОСОБА_1 , такі грошові вимоги були відсутні, що виключає можливість застосування в даному випадку норм ст. 625 Цивільного кодексу України та їх прийняття судом у даній справі.

З огляду на зазначене, висновок, викладений в ухвалі попереднього засідання Господарського суду Одеської області від 25.01.2022 року у справі №916/3711/20 в частині відмови судом у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс (вх.№3-117/21 від 22.02.2021 року) з грошовими вимогами до ОСОБА_1 на загальну суму 2893196 грн. 15 коп. скасування не потребує, оскільки відповідає як нормам матеріального права, так і вимогам процесуального закону. Проте висновки суду першої інстанції з цього приводу, викладені ним в мотивувальній частині судового рішення потребують зміни з викладенням їх в редакції мотивувальної частини постанови Південно-західного апеляційного господарського суду у даній справі після апеляційного перегляду справи в цій частині.

При цьому, доводи апелянта, зазначені ним в апеляційній скарзі з приводу наявності підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс з грошовими вимогами до ОСОБА_1 на загальну суму 2893196 грн. 15 коп. не приймаються судовою колегією до уваги також і з огляду на те, що Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», звертаючись до Малиновського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, фактично висловило позицію щодо зміни порядку, умов і строку виконання основного кредитного зобов`язання за кредитним договором від 17.01.2007 року № 0, у зв`язку із чим настав строк виконання договору у повному обсязі та право кредитора у такому разі нараховувати відповідні відсотки за невиконання умов зобов`язання боржника припинилося, залишалося на той момент лише право на нарахування відсотків та інфляційних в силу вимог ст. 625 Цивільного кодексу України, чим Банк на той час не скористався, а заявник, отримуючи права вимоги за договором купівлі продажу, повинен був з`ясувати належний обсяг переданих йому прав.

Між тим, за загальними правилами судового процесу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 1 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

При цьому, слід зазначити, що доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 13.03.2019 року у справі № 344/8982/17 та від 25.10.2019 року у справі № 37/70.

Таким чином, за наслідками перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в частині, що була направлена на новий апеляційний перегляд після часткового скасування постанови суду апеляційної інстанції, якою в іншій частині була скасована оскаржувана ухвала і задоволена апеляційна скарга, колегія суддів дійшла висновку, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі щодо даних обставин, позбавлені фактичного правового обґрунтування та не спростовують висновків, викладених в оскаржуваній резолютивній частині ухвали суду першої інстанції (після перегляду справи Верховним Судом), що, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для її скасування, проте свідчить про необхідність викладення мотивувальної частини ухвали місцевого господарського суду в редакції постанови суду апеляційної інстанції із залишенням без змін висновків суду, викладених в резолютивній частині з цих вимог.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

При цьому, обґрунтованим визнається судове рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду, вважає апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс, м. Київ в частині, що переглядалася судом апеляційної інстанції при новому розгляді, такою, що не потребує задоволення, а висновок, викладений в ухвалі попереднього засідання Господарського суду Одеської області від 25.01.2022 року у справі №916/3711/20 в частині відмови судом у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс (вх.№3-117/21 від 22.02.2021 року) з грошовими вимогами до ОСОБА_1 на загальну суму 2893196 грн. 15 коп. таким, що не потребує скасування, проте це судове рішення потребує зміни в його мотивувальній частині щодо цих вимог з її викладенням в редакції постанови суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 269, 270, 271, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс, м.Київ на ухвалу попереднього засідання Господарського суду Одеської області від 25.01.2022 року у справі №916/3711/20 в частині відмови судом у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс (вх.№3-117/21 від 22.02.2021 року) з грошовими вимогами до ОСОБА_1 на загальну суму 2893196 грн. 15 коп. залишити без задоволення.

Ухвалу попереднього засідання Господарського суду Одеської області від 25.01.2022 року у справі №916/3711/20 в частині відмови судом у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс (вх.№3-117/21 від 22.02.2021 року) з грошовими вимогами до ОСОБА_1 на загальну суму 2893196 грн. 15 коп. змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції постанови Південно-західного апеляційного господарського суду із залишенням без змін резолютивної частини ухвали попереднього засідання Господарського суду Одеської області від 25.01.2022 року у справі №916/3711/20 щодо відмови у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Укрдебт Плюс (вх.№3-117/21 від 22.02.2021 року) з грошовими вимогами до ОСОБА_1 на загальну суму 2893196 грн. 15 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Вступна і резолютивна частина постанови проголошені в судовому засіданні 13.02.2024 року.

Повний текст постанови складено 14 лютого 2024 року.

Головуючий суддя Г.І. Діброва
Судді Н.М. Принцевська
Г.П. Разюк