РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.01.2024Справа № 910/11103/23

За позовомФізичної особи-підприємця Гуцала Андрія Віталійовича
доАкціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"
провизнання недійсним одностороннього правочину
Суддя Підченко Ю.О.
Секретар судового засідання Лемішко Д.А.
Представники сторін:

від позивача: Ніколаєв О.С.;

від відповідача: Лопатнікова А.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/11103/23 за позовом Фізичної особи-підприємця Гуцала Андрія Віталійовича (далі також - позивач, ФОП Гуцало А.В.) до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (далі також - відповідач, АТ КБ «Приватбанк», Банк) про визнання недійсним одностороннього правочину, вчиненого 12.01.2023 про відмову від підтримання ділових відносин/відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/ розірвання всіх договорів банківського обслуговування, за якими ФОП Гуцалу А.В. було відкрито рахунки.

У позовній заяві позивач просив витребувати докази у відповідача.

24.08.2023 відповідачем надано відзив на позов, а 01.09.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив.

12.09.2023 відповідач долучив письмові заперечення в порядку ст. 167 Господарського процесуального кодексу України.

Напередодні підготовчого засідання 05.10.2023 позивач надав письмові пояснення стосовно необхідності витребувати у відповідача докази.

Судом прийнято до уваги, що предметом спору у справі є визнання недійсним одностороннього правочину, вчиненого 12.01.2023 про відмову від підтримання ділових відносин/відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/ розірвання всіх договорів банківського обслуговування, за якими ФОП Гуцалу А.В. було відкрито рахунки.

До відзиву на позов відповідачем було долучено, зокрема, копію Службової записки № E.17U.0.0/4-6528418 від 12.01.2023.

У підготовчому засіданні 05.10.2023 представник позивача стверджував, що спірне рішення (односторонній правочин) про розірвання ділових відносин до матеріалів справи долучено не було.

Для розгляду справи необхідно встановити зміст оскаржуваного одностороннього правочину.

Тож, з метою всебічного та повного розгляду всіх матеріалів справи в їх сукупності, суд задовольнив клопотання позивача про витребування доказів з урахуванням уточнень наданих у підготовчому засіданні 05.10.2023.

02.11.2023 відповідачем на виконання суду надані додаткові докази та письмові пояснення.

З огляду на те, що в підготовчому провадженні здійснено дії передбачені ст. 182 Господарського процесуального кодексу України, суд вирішив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 25.01.2024.

Представник позивача безпосередньо в судовому засіданні 25.01.2024 наполягав на задоволенні заявленого позову та надав усні пояснення по справі.

Представник відповідача, у свою чергу, проти позовних вимог заперечив у повному обсязі.

У судовому засіданні 25.01.2024 відповідно до приписів ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 20.03.2017 Гуцало Андрій Віталійович зареєстрований як фізична особа-підприємець.

Як вбачається із доводів позивача, у період з 2015 по 2020 в АТ КБ «Приватбанк» було відкрито наступні рахунки за відповідними договорами:

- поточний рахунок № НОМЕР_1 , IBAN: НОМЕР_2 , угода № SAMDNWFD000 від 30.08.2018, валюта рахунку USD;

- поточний рахунок № НОМЕР_3 , IBAN: НОМЕР_4 , угода № SAMDNWFD00724B0630600 від 20.09.2019, валюта рахунку USD;

- поточний рахунок № НОМЕР_5 , IBAN: НОМЕР_6 , угода № SAMDNWFD400 від 17.12.2019, валюта рахунку СНF ;

- поточний рахунок № НОМЕР_8 , IBAN: НОМЕР_9 , угода № SAMDNWFD900 від 04.12.2016, валюта рахунку EUR;

- інтернет картка № НОМЕР_10 , IBAN: НОМЕР_11 , угода № SAMDNWFC1 від 01.11.2020, валюта рахунку UAH;

- інтернет картка № НОМЕР_12 , IBAN: НОМЕР_13 , угода № SAMDNWFC7 від 04.02.2020, валюта рахунку USD;

- інтернет картка № НОМЕР_14 , IBAN: НОМЕР_15 , угода № SAMDNWFC6 від 13.06.2019, валюта рахунку USD;

- картка для виплат № НОМЕР_16 , IBAN: НОМЕР_17 , угода № SAMDNWFC9 від 27.11.2015, валюта рахунку UAH ;

- картка для виплат № НОМЕР_19 , IBAN: НОМЕР_17 , угода № SAMDNWFC9 від 27.11.2015, валюта рахунку UAH ;

- картка для виплат № НОМЕР_20 , IBAN: НОМЕР_17 , угода № SAMDNWFC9 від 27.11.2015, валюта рахунку UAH;

- картка для виплат № НОМЕР_21 , IBAN: НОМЕР_17 , угода № SAMDNWFC9 від 27.11.2015, валюта рахунку UAH.

Фактично, ФОП Гуцало Андрій Віталійович приєднався до Умов, Тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, https://privatbank.ua/terms та які разом складають договір банківського обслуговування.

На обґрунтування заявленого позову ФОП Гуцало А.В. наголошує, що 13.01.2023 на його особистий номер телефону надійшло СМС повідомлення про те, що АТ КБ «Приватбанк» 12.01.2023 прийняло рішення про відмову від підтримання ділових відносин з ФОП Гуцало А.В. без будь-яких відомостей щодо обставин, причин та конкретних обґрунтувань такої відмови з посиланням на відповідні норми права на підставі яких таке рішення було прийняте.

В подальшому, під час телефонної розмови із представником Банку, позивачу стало відомо, що підставою для прийняття рішення стали фінансові надходження (розрахунки) від третіх осіб, що пов`язані з підприємницькою діяльністю ФОП Гуцало А.В. на карткові рахунки, що були відкриті для особистого (не комерційного) використання фізичною особою Гуцалом А.В.

09.02.2023 позивач подав Банку письмові роз`яснення (інформаційний лист) із зазначенням обставин використання рахунків, відкритих в АТ КБ «Приватбанк», до якого було додано письмове запевнення від 01.02.2023 щодо невикористання власних рахунків у комерційних цілях, копію декларації по єдиному податку ФОП Гуцало А.В. за 2022 рік, копію квитанції № 2 про отримання податковим органом декларації ФОП, копію платіжного доручення про сплату єдиного податку за 2022 рік, скріншоти листування з маркетплейс «ПромЮА», на підтвердження неможливості використання рахунків ФОП з даним контрагентом, та випуску із роз шифровками операцій по операціям ФОП.

23.02.2023 на особистий номер позивача надійшли СМС повідомлення про те, що 22.03.2023 Банком закриті рахунки ФОП Гуцала А.В., а саме: № НОМЕР_22 , № НОМЕР_23 , № НОМЕР_24 .

ФОП Гуцало А.В. наголошує, що після звернення до відділення АТ КБ «Приватбанк» він отримав довідку відповідно до якої частину відкритих ним рахунків як фізичною особою та як фізичною особою-підприємцем закрито Банком 13.01.2023, а іншу частину - 23.02.2023. Про підстави закриття рахунків повідомлено не було, а на закритих рахунках залишилися кошти, якими позивач не мав змоги розпоряджатися.

На думку позивача, вчинення відповідачем фактично одностороннього правочину про відмову від підтримання ділових відносин (рішення від 12.01.2023) з блокуванням рахунків та подальшим їх закриттям і перешкодами у користуванні власними коштами, що знаходяться на рахунках відкритих на ім`я позивача, порушують права ФОП Гуцала А.В. як сторони договору, споживача фінансових послуг, клієнта банку та підприємця.

Крім того, мотивуючи позовні вимоги, позивач повідомив про неодноразові звернення до Банку з метою отримання рішення від 12.01.2023. Однак, станом на дату подання позову до суду ФОП Гуцало А.В. так і не вдалося встановити, за яких підстав та обставин відповідачем було прийнято рішення від 12.01.2023 про відмову від підтримання ділових відносин.

Заперечуючи проти заявленого позову відповідач наголошував, що виходячи з аналізу норм Цивільного кодексу України, у зв`язку з нормами спеціальних законів та підзаконних актів про фінансовий моніторинг, вбачається, що банки наділені прямим обов`язком встановлення неприйнятно високого ризику ділових відносин стосовно клієнтів у разі, зокрема, неможливості виконувати визначені законодавством обов`язки або мінімізувати виявлені ризики, пов`язані з таким клієнтом, а також щодо клієнтів (осіб), щодо яких у банку за результатами вивчення підозрілої діяльності клієнта є обґрунтовані підозри про здійснення ними операцій ВК/ФТ, інших злочинів. Водночас, законодавство про фінансовий моніторинг зобов`язує банки як суб`єктів фінансового моніторингу самостійно визначати ризики подальшого обслуговування клієнтів та уникати виявлених ризиків через застосування процедури де-рискінгу.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі також - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно з частиною 1 статті 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частин 1, 2 статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Таким чином, сторонами було укладено договори банківського обслуговування шляхом приєднання на Умов та Правил відповідача, які розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, https://privatbank.ua/terms, що при розгляді справи сторонами не заперечується.

Згідно з ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1068 Цивільного кодексу України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідної платіжної інструкції, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунку або законом.

Частиною першою статті 1074 Цивільного кодексу України передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, замороження активів, що пов`язані з тероризмом та його фінансуванням, розповсюдженням зброї масового знищення та його фінансуванням, передбачених законом. Банк не має права встановлювати заборону на встановлення обтяження, але може встановлювати розумну винагороду.

Як встановлено судом, позивач отримав від відповідача повідомлення № 20.01.0.0.0/7-230113/578 від 13.01.2023 про відмову від підтримання ділових відносин/відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/розірвання договору і закриття рахунку.

Обґрунтовуючи розірвання договору в односторонньому порядку, відповідач посилався на ч. 1 ст. 15 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" (далі також - Закон про ПВК/ФТ) та Положення про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженого постановою Національного банку України № 65 від 19.05.2020 (далі також - Положення № 65), у зв`язку з встановленням неприйнятно високого рівня ризику/ ненадання необхідних для здійснення належної перевірки документів чи відомостей/ неможливістю здійснення ідентифікації та/або верифікації, а також встановлення даних, що дають змогу встановити кінцевих бенефіціарних власників/ подання недостовірної інформації/ подання інформації з метою введення в оману Банк.

У підготовчому засіданні виникало питання стосовно змісту рішення Банку від 12.01.2023 про відмову від підтримання ділових/відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/розірвання договору.

Тому, ухвалою суду від 05.10.2023, зокрема:

витребувано в Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" належним чином завірені копії:

- рішення від 12.01.2023 про відмову від підтримання ділових відносин/ відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/ розірвання договору з Фізичною особою-підприємцем Гуцалом Андрієм Віталійовичем, ідентифікаційний код НОМЕР_25 ;

- документів, що стали підставою для винесення рішення від 12.01.2023 про відмову від підтримання ділових відносин/ відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/ розірвання договору;

- письмової довідки із зазначенням інформації про дату та номери відповідних договорів укладених ФОП Гуцало А.В. з АТ «КБ «Приватбанк», а також номери рахунків та банківських карток відкритих АТ «КБ «Приватбанк» на підставі таких угод, починаючи з дати укладання відповідного договору по даний час, а у разі закриття такого рахунку, надати відомості про дату, час та підставу закриття відповідного рахунку ВОП Гуцало А.В.

зобов`язано Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" довести, що службова записка № E.17U.0.0/4-6528418 від 12.01.2023 є рішенням, яке оскаржується в даній справі, або обґрунтувати наявність іншого рішення від 12.01.2023 про розірвання ділових відносин/ розірвання договору з Фізичною особою-підприємцем Гуцалом Андрієм Віталійовичем, ідентифікаційний код НОМЕР_25 (одностороннього правочину, який оскаржується).

02.11.2023 на виконання вимог суду Банком були надані письмові пояснення та витребувані докази.

З наданих відповідачем пояснень вбачається, що відмова від підтримання ділових відносин АТ КБ «Приватбанк» з ФОП Гуцало А.В. є наслідком проведеної перевірки та виявлених порушень фізичної особи Гуцала А.В. Щодо доведення, що службова записка № E.17U.0.0/4-6528418 від 12.01.2023 є рішенням, яке оскаржується в даній справі, то відповідач зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази існування будь-якого іншого рішення відносно Гуцала А.В. /ФОП Гуцала А.В.

Крім того, відповідач наголошує, що з поданих до справи Положення про відмову від встановлення (підтримання) ділових відносин / проведення фінансової операції та Порядку відмови від підтримання ділових відносин та закриття рахунків клієнтів Банку вбачається, що вказана вище службова записка є документом, згідно з яким прийняте рішення про відмову від підтримання ділових відносин з Гуцало А.В.

З огляду на наведені вище обставини та проаналізувавши зміст повідомлення відповідача № 20.01.0.0.0/7-230113/578 від 13.01.2023, суд дійшов висновку, що викладене у вказаному повідомленні рішення відповідача про розірвання договору і закриття рахунку за своєю правовою природою є правочином - односторонньою відмовою від договору.

За змістом частини першої ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами (ч. 3 ст. 202 ЦК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 202 Цивільного кодексу України, до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Частинами першою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частинами 1 та 3 статті 651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 1075 Цивільного кодексу України банк має право вимагати розірвання договору банківського рахунка у випадках, передбачених законодавством, що регулює відносини у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.

Закон України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", спрямований на захист прав та законних інтересів громадян, суспільства і держави, забезпечення національної безпеки шляхом визначення правового механізму запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.

За приписами п. п. 6, 66 ч. 1 ст. 1 Закону про ПВК/ФТ верифікація - заходи, що вживаються суб`єктом первинного фінансового моніторингу з метою перевірки (підтвердження) належності відповідній особі отриманих суб`єктом первинного фінансового моніторингу ідентифікаційних даних та/або з метою підтвердження даних, що дають змогу встановити кінцевих бенефіціарних власників чи їх відсутність; фінансовий моніторинг - сукупність заходів, що вживаються суб`єктами фінансового моніторингу у сфері запобігання та протидії, що включають проведення державного фінансового моніторингу та первинного фінансового моніторингу.

Відповідно до пунктів 39, 41 ч. 1 ст. 1 Закону про ПВК/ФТ неприйнятно високий ризик - максимально високий ризик, що не може бути прийнятий суб`єктом первинного фінансового моніторингу відповідно до внутрішніх документів з питань фінансового моніторингу; об`єкт фінансового моніторингу - дії з активами, пов`язані з відповідними учасниками фінансових операцій, які їх проводять, за умови наявності ризиків використання таких активів з метою легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та/або фінансування розповсюдження зброї масового знищення, а також будь-яка інформація про такі дії чи події, активи та їх учасників.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону про ПВК/ФТ суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний у своїй діяльності застосовувати ризик-орієнтований підхід, враховуючи відповідні критерії ризику, зокрема, пов`язані з його клієнтами, географічним розташуванням держави реєстрації клієнта або установи, через яку він здійснює передачу (отримання) активів, видом товарів та послуг, що клієнт отримує від суб`єкта первинного фінансового моніторингу, способом надання (отримання) послуг. Ризик-орієнтований підхід має бути пропорційний характеру та масштабу діяльності суб`єкта первинного фінансового моніторингу.

За приписами ч. 6 ст. 7 Закону про ПВК/ФТ суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний встановити неприйнятно високий ризик ділових відносин (фінансової операції без встановлення ділових відносин) стосовно клієнтів у разі: неможливості виконувати визначені цим Законом обов`язки або мінімізувати виявлені ризики, пов`язані з таким клієнтом або фінансовою операцією; наявності обґрунтованих підозр за результатами вивчення підозрілої діяльності клієнта, що така діяльність може бути фіктивною.

Суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право витребувати, а клієнт, представник клієнта зобов`язані подати інформацію (офіційні документи), необхідну (необхідні) для здійснення належної перевірки, а також для виконання таким суб`єктом первинного фінансового моніторингу інших вимог законодавства у сфері запобігання та протидії (ч. 7 ст. 11 Закону про ПВК/ФТ).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону про ПВК/ФТ суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний відмовитися від встановлення (підтримання) ділових відносин/відмовити клієнту у відкритті рахунка (обслуговуванні), у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунка/відмовитися від проведення фінансової операції у разі, зокрема встановлення клієнту неприйнятно високого ризику або ненадання клієнтом необхідних для здійснення належної перевірки клієнта документів чи відомостей.

Постановою Правління Національного банку України 19.05.2020 № 65 затверджено Положення про здійснення банками фінансового моніторингу, яким установлюються загальні вимоги Національного банку України щодо виконання банками законодавства України з питань фінансового моніторингу.

Де-рискінг - явище, за якого суб`єкт первинного фінансового моніторингу відмовляє у встановленні (підтриманні) ділових відносин з клієнтами з метою уникнення ризиків, а не управління ними (п.п. 13 п. 5 Положення № 65).

Згідно з пунктами 11 та 12 Додатку № 1 до Положення № 65 Банк з урахуванням ризик-профілю клієнта на постійній основі проводить моніторинг ділових відносин та фінансових операцій клієнтів, що здійснюються у процесі таких відносин, щодо відповідності таких фінансових операцій наявній у банку інформації про клієнта, його діяльність та ризик (у тому числі, за потреби, про джерело коштів, пов`язаних із фінансовими операціями) у порядку, визначеному в додатку 1 до Положення № 65.

Якщо за результатами моніторингу ділових відносин клієнта банк виявляє підозрілі фінансові операції (діяльність), то банк за потреби вживає заходів щодо переоцінки рівня ризику таких ділових відносин з клієнтом та вживає посилені заходи належної перевірки (далі - ПЗНП) у разі присвоєння високого рівня ризику.

Відповідно до п. 61 Положення № 65, Банк установлює високий ризик ділових відносин (фінансової операції без встановлення ділових відносин) стосовно клієнтів, визначених у частині п`ятій статті 7 Закону про ПВК/ФТ, в інших випадках, визначених банком самостійно у внутрішніх документах банку з питань ПВК/ФТ, а також щодо клієнтів (осіб), щодо яких у банку є підозра про здійснення ними операцій ВК/ФТ, учинення інших злочинів.

Банк зобов`язаний відмовитися від встановлення (підтримання) ділових відносин / відмовити клієнту у відкритті рахунку (обслуговуванні), у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунку / відмовитися від проведення фінансової операції у випадках, передбачених частиною першою статті 15 Закону про ПВК/ФТ (п. 1 Додатку № 12 до Положення № 65).

Згідно з пунктами 3.1.1.7.1., 3.1.1.7.1. Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на сайті банку https://privatbank.ua/terms, Банк має право витребувати, а Клієнт зобов`язаний надати інформацію та/або офіційні документи, необхідні для здійснення ідентифікації та/або верифікації (в тому числі встановлення ідентифікаційних даних кінцевих бенефіціарних власників (контролерів), аналізу та виявлення фінансових операцій, що підлягають фінансовому моніторингу, та інші передбачені законодавством або внутрішніми документами Банку документи та відомості, які необхідні Банку з метою виконання вимог законодавства у сфері запобігання легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення. Інформація, необхідна для вивчення Клієнта, встановлюється Банком на підставі офіційних документів та/або інформації, одержаної від Клієнта (представника Клієнта) та засвідченої ним, а також з інших джерел, якщо така інформація є публічною (відкритою).

Банк відмовляється від підтримання ділових відносин/відмовляє особі (Клієнту) у обслуговуванні, у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунка/відмовляється від проведення фінансової операції на підставах, визначених у підрозділі 1.1.7. «Належна перевірка Клієнта, вимоги FATCA, санкційні вимоги, зобов`язання з інформування, відмова від підтримання ділових відносин/ проведення операцій» цих Умов та Правил.

Отже, нормами чинного законодавства України, Положенням та Умовами та Правилами надання банківських послуг визначений обов`язок відповідача як на встановлення неприйнятного високого ризику ділових відносин щодо клієнтів у разі неможливості виконувати визначені цим Законом обов`язки або мінімізувати виявлені ризики, пов`язані з таким клієнтом або фінансовою операцією та клієнтів (осіб), щодо яких у банку є підозра про здійснення ними операцій ВК/ФТ, учинення інших злочинів, так і обов`язок відповідача на відмову від встановлення (підтримання) ділових відносин / відмовити клієнту у відкритті рахунку (обслуговуванні), у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунку / відмовитися від проведення фінансової операції, про що і було повідомлено позивача з посиланням на ч. 1 ст. 15 Закону про ПВК/ФТ та Положення про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженого постановою Національного банку України № 65 від 19.05.2020.

Водночас, право банку як суб`єкта первинного фінансового моніторингу відмовитися від договірних відносин шляхом розірвання договору банківського рахунка з підстав встановлення клієнту неприйнятно високого ризику за результатами оцінки чи переоцінки ризику не є необмеженим. Судам необхідно в кожному випадку, виходячи із встановлених обставин справи, досліджувати підстави та обґрунтованість встановлення клієнту такої категорії ризику.

Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 910/3245/19 та від 20 січня 2022 року у справі № 910/18504/20.

Відповідно до приписів частин 2-4 статті 7 Закону про ПВК/ФТ застосування ризик-орієнтованого підходу здійснюється в порядку, визначеному внутрішніми документами з питань фінансового моніторингу суб`єкта первинного фінансового моніторингу, з урахуванням рекомендацій відповідних суб`єктів державного фінансового моніторингу, які згідно із цим Законом виконують функції державного регулювання і нагляду за такими суб`єктами первинного фінансового моніторингу.

Суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний здійснювати оцінку/переоцінку ризиків, у тому числі притаманних його діяльності, документувати їх результати, а також підтримувати в актуальному стані інформацію щодо оцінки ризиків, притаманних його діяльності (ризик-профіль суб`єкта первинного фінансового моніторингу), та ризику своїх клієнтів таким чином, щоб бути здатним продемонструвати своє розуміння ризиків, що становлять для нього такі клієнти (ризик-профіль клієнтів).

Критерії ризиків визначаються суб`єктом первинного фінансового моніторингу самостійно з урахуванням критеріїв ризиків, встановлених відповідно:

- Національним банком України - для суб`єктів первинного фінансового моніторингу, щодо яких Національний банк України відповідно до статті 18 цього Закону виконує функції державного регулювання і нагляду;

- центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, - для інших суб`єктів первинного фінансового моніторингу.

При визначенні критеріїв ризиків суб`єкт первинного фінансового моніторингу повинен враховувати типологічні дослідження у сфері запобігання та протидії, підготовлені спеціально уповноваженим органом та оприлюднені ним на своєму веб-сайті, результати національної оцінки ризиків, а також рекомендації суб`єктів державного фінансового моніторингу.

Відповідно до підпункту 12 пункту 4 Положення про Державну службу фінансового моніторингу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 2015 № 537, Державна служба фінансового моніторингу України відповідно до покладених на неї завдань здійснює типологічні дослідження у сфері протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму чи фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, які затверджуються відповідними наказами Державної служби фінансового моніторингу України та розміщуються на її офіційному сайті.

З матеріалів справи вбачається, що наказом Державної служби фінансового моніторингу України № 122 від 21.12.2020, затверджено Типологічне дослідження «Відмивання доходів від податкових злочинів».

Згідно зі ст. 21 Закону про ПВК/ФТ фінансові операції або спроба їх проведення незалежно від суми, на яку вони проводяться, вважаються підозрілими, якщо суб`єкт первинного фінансового моніторингу має підозру або має достатні підстави для підозри, що вони є результатом злочинної діяльності або пов`язані чи стосуються фінансування тероризму або фінансування розповсюдження зброї масового знищення. При визначенні того, чи є підозрілою фінансова операція або діяльність, суб`єкт первинного фінансового моніторингу враховує типологічні дослідження, підготовлені спеціально уповноваженим органом та оприлюднені ним на своєму веб-сайті, а також рекомендації суб`єктів державного фінансового моніторингу.

Отже, Законом про ПВК/ФТ передбачено, що наявність у суб`єкта первинного фінансового моніторингу обґрунтованих підозр здійснення фіктивної діяльності є достатнім для прийняття певних рішень відносно клієнтів.

До того ж, законодавцем прямо передбачено, що суб`єкт первинного фінансового моніторингу повинен враховувати типологічні дослідження спеціально уповноваженого органу та рекомендації суб`єктів державного фінансового моніторингу.

Так, разом з відзивом на позовну заяву відповідачем додана Службова записка «Розірвання ділових відносин з клієнтами (Вивчення Клієнта « 500+») СТОЛИЧНЕ МС04» АТ КБ "ПриватБанк" № E.17U.0.0/4-6528418 від 12.01.2023, в якій зазначено, що «…у зв`язку з наявністю підстав вважати, що обслуговування вказаних вище осіб, характер або наслідки їх фінансових операцій можуть нести реальну або потенційну небезпеку використання банку з протиправною метою, просимо прийняти рішення:

- встановлення неприйняття високого ризику;

- відмови від підтримання ділових відносин шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунків.

Підставою для встановлення НВР є наявність критерію, визначеного частиною шостою статті 7 Закону про ПВК/ФТ, а саме, неможливість банком виконувати визначені Законом про ПВК/ФТ обов`язки або мінімізувати виявлені ризики, пов`язані з клієнтом або фінансовою операцією. Просимо відповідно до вимог статті 15 Закону про ПВК/ФТ та Положення про відмову від встановлення (підтримання) ділових відносин/ проведення фінансової операції (к.д.6911245) затвердити такі завдання:

Вид повідомлення Відмова від підтримання ділових

відносин

Підстава відмови абзац 3 частини 1 статті 15 Закону

(НВР)

Коментар (зазначається додаткова інформація

щодо відмови від встановлення

(підтримання ділових відносин)

Ненадання клієнтом необхідних для

здійснення належної перевірки клієнта Да

документів чи відомостей

Blacklist Так, клієнта буде включено до

Blacklist

КРІ Директора РП Ні, клієнта не буде враховано при

розрахунку КРІ

1. Контроль за процедурою розірвання ділових відносин

Забезпечити контроль за виконанням автоматичних процедур:

- встановленням неприйнятно високого рівня ризику;

- відправкою листа клієнту щодо відмови.»

Як вбачається з наданих відповідачем пояснень, за результатами проведеного аналізу фінансових операцій, діяльності, інформації про клієнта фізичну особу Гуцало А.В. , АТ КБ «Приватбанк» було встановлено, що діяльність клієнта є підозрілою за ознаками, визначеними ст. 12 Закону про фінансовий моніторинг, Додатку 6 «Посилені заходи належної перевірки клієнта», Положення про здійснення банками фінансового моніторингу та Додатку 20 «Індикатори підозрілості фінансових операцій» до Положення про здійснення банками фінансового моніторингу, через невідповідність інформації щодо запланованої клієнтом діяльності з використанням послуг АТ КБ «Приватбанк» отриманої від Гуцало А.В. , та незвично великі та такі, які не мають очевидної економічної чи законної мети фінансові операції клієнта.

На підтвердження вказаного відповідачем надано виписку по картці Гуцало А.В. № НОМЕР_26 за період 01.06.2022-01.01.2023, з якої вбачається, що позивач отримував грошові кошти у вигляді переказів від різних фізичних осіб, економічна та законна мета яких не є зрозумілою та прозорою. В той самий період по картці фізичної особи мають місце надходження, які прямо засвідчують, що кошти направлені для ФО Гуцало А.В .

Абзацом 3 п. 24 Інструкції про порядок відкриття та закриття рахунків користувачам надавачами платіжних послуг з обслуговування рахунків, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022 № 162, передбачено, що забороняється використовувати поточні, платіжні рахунки фізичних осіб, що відкриваються для власних потреб, для проведення операцій, пов`язаних із здійсненням підприємницької та незалежної професійної діяльності. За поточними, платіжними рахунками в національній валюті фізичних осіб резидентів здійснюються платіжні операції відповідно до умов договору та вимог законодавства України, які не пов`язані зі здійсненням підприємницької та незалежної професійної діяльності.

Отже, відповідач, здійснивши належну перевірку Гуцала А.В. та, виявивши підозрілу діяльність останнього (використання рахунків фізичної особи в АТ КБ «Приватбанк» для здійснення підприємницької діяльності, відсутність економічної та законної мети фінансових операцій), керуючись спеціальним Законом про фінансовий моніторинг, виконав власний обов`язок суб`єкта фінансового моніторингу та встановив Гуцало А.В. неприйнятно високий ризик ділових відносин та, як наслідок, відмовився від підтримання ділових відносин з ним для уникнення ризиків використання банку з метою легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму або фінансування розповсюдження зброї масового знищення.

З огляду на вищенаведене та наявні у справі докази, можливо дійти висновку, що рішення АТ КБ «Приватбанк» прийняті відносно ФОП Гуцала А.В. (встановлення неприйнятно високого ризику, відмова від підтримання ділових відносин, розірвання договору обслуговування) є такими, що відповідають приписам законодавства.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що направлення відповідачем повідомлення про відмову від підтримання ділових відносин/відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/розірвання договору і закриття рахунку № 20.01.0.0.0/7-230113/578 від 13.01.2023 узгоджуються з приписами Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», Положення про здійснення банками фінансового моніторингу та внутрішніми документами ПАТ "Комерційний банк "Приватбанк".

Враховуючи встановлені судом обставини, відсутні підстави для визнання недійсним одностороннього правочину, а позов Фізичної особи-підприємця Гуцала Андрія Віталійовича задоволенню не підлягає.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволення позовних вимог з покладенням судового збору на позивача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Фізичної особи-підприємця Гуцала Андрія Віталійовича відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 05.02.2024 року.

Суддя Ю.О.Підченко