СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

13 лютого 2024 року м. Харків Справа № 922/3644/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Бородіна Л.І., суддя Фоміна В.О.

розглянувши апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, м. Харків (вх.№ 66Х/2 від 04.01.2024)

на рішення Господарського суду Харківської області від 05.12.2023 у справі №922/3644/23 (повний текст складено 05.12.2023, суддя Жигалкін І.П.)

за позовом Сумського обласного центру зайнятості в особі Сумської філії Сумського обласного центру зайнятості, м. Суми

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, м. Харків

про стягнення 14 065,56 грн,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року Сумський обласний центр зайнятості в особі Сумської філії Сумського обласного центру зайнятості звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 14 065,56 грн у вигляді завданої матеріальної шкоди в розмірі виплаченої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю у період з 06.09.2022 по 19.12.2022.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 05.12.2023 у справі №922/3644/23 позов задоволено повністю. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь Сумського обласного центру зайнятості в особі Сумської філії Сумського обласного центру зайнятості (40009, м. Суми, вул. Степана Бандери, 45; ; шляхом перерахування коштів на р/р UА0706385 Держказначейської служби України, м. Київ, МФО: 820172, , отримувач: Сумський обласний центр зайнятості) суму у розмірі 14 065,56 грн завданої матеріальної шкоди в розмірі виплаченої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю у період з 06.09.2022 по 19.12.2022, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Відповідач із вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився, 04.01.2024 звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 05.12.2023 у справі №922/3644/23 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Сумського обласного центру зайнятості в особі Сумської філії Сумського обласного центру зайнятості відмовити у повному обсязі.

З огляду на те, що апеляційна скарга надійшла до Східного апеляційного господарського суду без матеріалів справи, що унеможливлює її розгляд, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.01.204, відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, витребувано у Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/3644/23; відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи. Постановлено копію ухвали надіслати апелянту та Господарському суду Харківської області.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.01.2024 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Господарського суду Харківської області від 05.12.2023 у справі №922/3644/23 залишено без руху. Встановлено апелянту 10-денний строк, з дня вручення цієї ухвали, для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання суду обґрунтованого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Харківської області від 05.12.2023 у справі №922/3644/23 та наведенням обставин, що обумовили пропуск строку на подання апеляційної скарги.

Також вказаною ухвалою роз`яснено апелянту, що не усунення недоліків, визначених цією ухвалою, має наслідки передбачені статтями 174, 260, 261 ГПК України.

Залишаючи без руху апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області апеляційний господарський суд виходив з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскаржуване рішення Господарського суду Харківської області від 05.12.2023 у справі №922/3644/23 прийнято судом 05.12.2023 та цього ж дня складено його повний текст. Таким чином, в розумінні ч. 1 ст. 256 ГПК України, останнім днем на подання апеляційної скарги було 25.12.2023.

Дослідженням апеляційної скарги було встановлено, що до Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Харківської області від 05.12.2023 у справі №922/3644/23 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області подано до суду апеляційної інстанції нарочно 04.01.2024, про що свідчить штамп реєстрації вхідної кореспонденції відділу документального забезпечення Східного апеляційного господарського суду - вх. №66/Х від 04.01.2024.

Таким чином, строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції апелянтом пропущено, оскільки апеляційну скаргу подано з пропуском двадцятиденного строку, встановленого ч. 1 ст. 256 ГПК України.

Дослідженням судом даних КП Діловодство спеціалізованого суду суд також встановив, що Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області є зареєстрованим користувачем ЄСІТС та має зареєстрований Електронний кабінет. З довідки про доставку електронного листа вбачається, що документ в електронному вигляді "Рішення (без виклику)" від 05.12.23 по справі №922/3644/22 (суддя Жигалкін І.П.) було надіслано одержувачу - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області та доставлено до його електронного кабінету 07.12.23 о 16:28.

Таким чином, в розумінні ч. 2 ст. 256 ГПК України, апелянт мав право подати апеляційну скаргу протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення суду, подавши відповідне клопотання, в разі порушення строку на апеляційне оскарження.

При цьому, апеляційна скарга не містила клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги.

В ухвалі суд зазначив, що строк на апеляційне оскарження обчислюється з урахуванням приписів ст. 256 ГПК України, а нормами Господарського процесуального кодексу не передбачено автоматичне поновлення судом строку на апеляційне оскарження за відсутності відповідного клопотання.

Частиною 3 ст. 260 ГПК України визначено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу (ч. 4 ст. 260 ГПК України).

Згідно даних Комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» ухвала Східного апеляційного господарського суду про залишення апеляційної скарги без руху від 15.01.2024 була доставлена до Електронного кабінету Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 16.01.24 о 21:00 годині.

В розумінні ч. 6 ст. 242 ГПК України ухвала суду апеляційної інстанції про залишення апеляційної скарги без руху від 15.01.2024 вручена апелянту 17.01.2024. Отже, встановлений судом десятиденний строк з дня вручення ухвали від 15.01.2024 для усунення недоліків апеляційної скарги закінчився 29.01.2024 (з урахуванням вихідних днів).

Проте, заявником апеляційної скарги не було усунуто недоліки у встановлений судом десятиденний строк.

Так, 09.02.2024 (вх. №2103 від 09.02.2024), тобто вже після спливу встановленого судом строку на усунення недоліків апеляційної скарги, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області нарочно надано до суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Харківської області від 05.12.2023 у справі №922/3644/23 (№2000-0902-7/23261 від 08.02.2024).

В обгрунтування клопотання апелянт зазначає, що з 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан строком на 30 діб, який у подальшому було продовжено та наразі триває. Харківська міська територіальна громада входить до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 №75 (зі змінами). Враховуючи вищенаведене, факт проведення бойових дій на території Харківської області, проведення обстрілів, відсутність електропостачання та враховуючи технічні можливості Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, робота значно ускладнена та є небезпечною для співробітників Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області. В умовах воєнного стану саме задля забезпечення визначених статтею 3 Основного Закону життя та безпека співробітників Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області є приорітетним. Вказана обставина змінила життя кожного українця. Коректив зазнали усі сфери суспільних відносин. В той же час, незважаючи на постійні загрози, які стали наслідком широкомасштабного військового вторгнення країни - агресора, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області дотримується належної організації роботи в умовах воєнного стану, налагоджуючи технічні та організаційні можливості для забезпечення повноцінної роботи як у довоєнний час, забезпечуючи своєчасне отримання та відправлення процесуальних документів, зокрема й безперебійне функціонування Інформаційної Системи (ІКІС) Пенсійного фонду України «Документообіг» в умовах систематичних кібератак з використанням шкідливих програм про які регулярно попереджає Державна служба спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Апелянт зазначає, що з огляду на наслідки військової агресії (ракетне чи інше ураження території де знаходиться Управління/або відповідний орган, затяжні повітряні тривоги, відсутність електрозабезпечення, неможливість використання транспорту), відповідач, як і у довоєнний час, забезпечує безперебійну реалізацію прав людини що залишається головним обов`язком держави за будь- яких обставин, в тому числі, при введенні надзвичайного або воєнного стану. Водночас, вищезазначені обставини не могли ніяким чином не відобразитись на процесі опрацювання документів, а саме, таким відображенням є несвоєчасне звернення Управління із апеляційною скаргою по даній справі.

Скаржник вважає, що сам факт запровадження воєнного стану в Україні без обґрунтування неможливості вчинити процесуальну дію у встановленні строки не може вважатися поважною причиною для безумовного поновлення цих строків, проте, на практиці (справа №640/14543/22) трапляються випадки, коли учаснику справи вчинити процесуальну дію через воєнний стан та пов`язані з цим обставини вчасно неможливо. Такі обставини не залежать від волі особи, яка подає апеляційну скаргу, масовані ракетні обстріли, затяжні повітряні тривоги, відсутність електрозабезпечення не можуть ніяким чином не впливати на звичайний режим роботи органів державної влади, оскільки слугують дійсно істотними перешкодами, труднощами для своєчасного виконання процесуальної дії.

Скаржник також наголошує, що об`єктивною дійсністю є те, що масовані ракетні обстріли, затяжні повітряні тривоги, аварійні чи планові стабілізаційні відключення електрозабезпечення впливають на звичайний режим роботи і є об`єктивними обставинами, які перешкоджають, створюють труднощі, які не залежать від організації роботи діловодства Управління, вони також є такими, що не потребують доказуванню, оскільки відображають загальновідомі обставини.

Крім того, під час виконання обов`язків з певними обмеженнями, пов`язаними із вищезгаданим режимом роботи в умовах воєнного стану, суттєвою обставиною яка ускладнює внутрішній документообіг та наразі вплинуло на своєчасне звернення до суду по даній справі є також місцезнаходження відділів ГУ ПФУ в Харківській області, які територіально розташовані за кількома різними адресами у зв`язку з проведеною реорганізацією управлінь Пенсійного фонду на виконання постанови Кабінету Міністрів України №203 від 29.03.2017 «Про утворення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області».

Таким чином, зазначає апелянт, звернення до Східного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою поза межами встановленого законодавством строку не обумовлено суб`єктивною поведінкою Управління та не залежало від волевиявлення останнього.

Крім того, апелянт зазначає, що оскаржуване рішення згідно системи документообігу, в Управлінні зареєстровано 18.12.2023. Отже, вважає скаржник, граничний строк на подачу апеляційної скарги становить 06.01.2024. Управлінням апеляційну скаргу подано до Східного апеляційного господарського суду 04.01.2024.

Таким чином, посилаючись на обставини продовження воєнного стану в Україні, належність Харківської міської територіальної громади до територіальних громад, що розташовані в районі проведення можливих (бойових) дій, а також, з підстав, викладених вище, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області просить поновити строк на оскарження рішення Господарського суду Харківської області від 05.12.2023 у справі №922/3644/23.

Розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (частина третя статті 13 ГПК України).

Частиною четвертою статті 13 ГПК України унормовано, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Приписами статті 42 ГПК України встановлено обов`язок учасників справи виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти шостий, сьомий частини другої цієї статті).

Відповідно до частини першої статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з положеннями ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Клопотання чи заява про відновлення процесуального строку повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону поважними причинами пропуску процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили звернення до суду у визначений законом строк.

Колегія суддів зазначає, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, спрямовані на недопущення безладного перебігу судового процесу (за змістом рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

У справі "Устименко проти України" (рішення від 29.10.2015) Європейський суд з прав людини зазначив, що задовольнивши клопотання про поновлення процесуального строку, не посилаючись при цьому на жодні конкретні обставини справи, і просто обмежившись вказівкою на наявність у відповідача "поважних причин" для поновлення пропущеного строку оскарження, національним судом було порушено пункт 1 статті 6 Конвенції.

Обмеженням права на доступ до суду, зокрема, є визначені в ГПК України вимоги до заявника при зверненні до суду дотримуватись строку на апеляційне оскарження (ст. 256 ГПК України). Невиконання ж заявником вимог процесуального законодавства, зокрема, щодо подання апеляційної скарги у визначений ГПК України строк, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, наділяє суд апеляційної інстанції правом відмовити у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 261 ГПК України. Про відповідне зазначено у постанові Верховного Суду від 06.06.2023 у справі № 922/3604/21.

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку в розумінні статті 86 Господарського процесуального кодексу України вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду, зокрема, від 06.04.2021 у справі № 902/560/20, від 25.01.2021 у справі № 911/224/20.

Надаючи оцінку доводам Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області покладеним в обґрунтування причин пропуску строку на подання апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Посилаючись на обставини воєнного стану та знаходження міста Харкова у зоні належності Харківської міської територіальної громади до територіальних громад, що розташовані в районі проведення можливих (бойових) дій, заявник не навів змістовних і вагомих доводів щодо вчинення ним всіх необхідних і можливих заходів, які б об`єктивно вказували на наявність непереборних обставин, що заважали йому вчасно підготувати та подати апеляційну скаргу.

Колегія суддів зауважує, що дійсно, введення в країні воєнного стану суттєво ускладнило (подекуди унеможливило) повноцінне функціонування, зокрема, державних органів.

Між тим, сама по собі ця обставина, без належного її обґрунтування крізь призму неможливості ситуативного (в конкретних умовах) виконання процесуальних прав і обов`язків учасника справи, й підтвердження її належними й допустимими доказами, не може слугувати підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

Щодо посилання скаржника на масовані ракетні обстріли, затяжні повітряні тривоги, аварійні чи планові стабілізаційні відключення електрозабезпечення, що, зазначає апелянт, вплинуло на звичайний режим роботи і є об`єктивними обставинами, які перешкоджають, створюють труднощі, які не залежать від організації роботи діловодства Управління та не могло не відобразитись на процесі опрацювання документів та призвело до несвоєчасного звернення Управління із апеляційною скаргою по даній справі, колегія суддів зазначає, що оголошення на території міста Харків повітряних тривог не можуть бути основною причиною для поновлення строку на подання апеляційної скарги, оскільки вони не мають постійного та безперервного характеру. Більш того, такі тривоги оголошуються у різних регіонах України, а тому не доводять фактичну неможливість подання апеляційної скарги в строк, передбачений ст. 256 ГПК України.

Виникнення організаційних складнощів у вигляді ускладнення робочого процесу в умовах воєнного стану та під час оголошення повітряної небезпеки для своєчасного подання апеляційної скарги є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

Посилання апелянта на те, що оскаржуване рішення згідно системи документообігу в Управлінні зареєстровано 18.12.2023, не спростовує обставин, якими встановлено отримання Управлінням рішення Господарського суду Харківської області від 05.12.23 у справі №922/3644/22 в Електронному кабінеті 07.12.23 о 16:28 годині. З приводу цих обставин, апелянт жодних доводів не наводить.

Таким чином, апелянтом не указано на обставини, які зумовлені воєнним станом та пов`язані з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, що не залежали від волі особи та унеможливили своєчасне, у встановлений процесуальним законом строк, подання апеляційної скарги та не додано жодних належних доказів на підтвердження наявності непереборних обставин, які у взаємозв`язку із введенням воєнного стану та оголошенням повітряної тривоги перешкоджали йому звернутись до суду з апеляційною скаргою у строк, установлений ГПК України.

Колегія суддів зазначає, що процесуальний строк апеляційного оскарження, встановлений Господарським процесуальним кодексом України, забезпечує оперативність судочинства, виступає дисциплінуючим фактором регламентації процесуальних дій учасників справи, спрямований на недопущення зловживання процесуальними правами.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області не доведено, що в цій справі можливість вчасного подання ним апеляційної скарги, зокрема, у двадцятиденний строк після отримання судового рішення, не мало суб`єктивного характеру. Натомість пропуск строку на звернення до суду через пасивну поведінку заявника щодо реалізації процесуальних прав і небажання їх реалізувати в повній мірі в цьому випадку не є поважною причиною пропуску строку.

Звернення з апеляційною скаргою є суб`єктивною дією заявника, який зацікавлений в апеляційному перегляді судового рішення та залежить від його волевиявлення.

Таким чином, викладені у заяві причини пропуску строку на апеляційне оскарження судова колегія не розцінює як непереборні та такі, що об`єктивно перешкоджали апелянту вчасно звернутися до суду апеляційної інстанції зі скаргою, а тому не можуть бути визнані поважними.

Колегія суддів також зазначає, що приписами статті 42 ГПК України встановлено обов`язок учасників справи виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти шостий, сьомий частини другої цієї статті).

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України", заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007, та "Трух проти України" (ухвала), заява № 50966/99, від 14.10.2003).

З огляду на викладене, враховуючи надіслання ухвали Східного апеляційного господарського суду від 15.01.2024 в Електронний кабінет Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, судом апеляційної інстанції дотримано вимоги Господарського процесуального кодексу України щодо своєчасного повідомлення скаржника про залишення його апеляційної скарги без руху з наведених вище підстав та створення умов для реалізації ним прав, передбачених цим кодексом у межах встановленого судом апеляційної інстанції десятиденного строку з дня вручення ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги. Зокрема, до Електронного кабінету Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ухвалу суду від 15.01.2024 доставлено 16.01.24 о 21:00 годині.

В розумінні ч. 6 ст. 242 ГПК України ухвала суду апеляційної інстанції про залишення апеляційної скарги без руху від 15.01.2024 вручена апелянту 17.01.2024. Отже, встановлений судом десятиденний строк з дня вручення ухвали від 15.01.2024 для усунення недоліків апеляційної скарги закінчився 29.01.2024 (з урахуванням вихідних днів).

Проте, заявником апеляційної скарги не було усунуто недоліки у встановлений судом десятиденний строк, оскільки клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження надано до суду 09.02.2024 (вх. №2103 від 09.02.2024), тобто після спливу строку, встановленого судом строку на усунення недоліків апеляційної скарги,

Відповідно до частини першої статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Згідно з частиною 4 цієї статті одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню. При цьому, в кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює докази, що наведені в обґрунтування клопотання про його поновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи не поважності причин пропуску строку.

Як зазначалось вище, судом апеляційної інстанції дотримано вимоги Господарського процесуального кодексу України щодо своєчасного повідомлення скаржника про залишення його апеляційної скарги без руху.

Втім заявником під час звернення із заявою про усунення недоліків апеляційної скарги порушено вимоги процесуального законодавства, оскільки вказане клопотання подано після закінчення процесуального строку та за відсутністю клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на усунення недоліків.

Так, відповідно до частини другої статті 260 ГПК України, яка є відсилочною, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174.

За змістом частини четвертої статті 174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

За змістом викладених норм загальне правило передбачає, що неусунення заявником недоліків апеляційної скарги у встановлений судом строк, про які вказано в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху, має наслідком повернення апеляційної скарги.

Відповідно до частини третьої статті 260 ГПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Частиною четвертою цієї статті ГПК України передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

Аналогічне правило передбачене пунктом 4 частини першої статті 261 ГПК України, відповідно до якого суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Отже, у разі, якщо апеляційний суд встановить (згідно з ухвалою про залишення апеляційної скарги без руху) такий недолік апеляційної скарги як недотримання її заявником положень статті 260 ГПК України (а саме подання апеляційної скарги після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу) без порушення особою, яка її подала, питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними, то особа (скаржник) на вимогу суду в ухвалі про залишення скарги без руху протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Однак, якщо скаржник на вимогу суду протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху не подасть заяву про поновлення строку або вказані скаржником підстави (нові підстави) для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, то суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

Аналогічне правило встановлене пунктом 4 частини першої статті 260 ГПК України.

За вказаних обставин, враховуючи пропуск заявником процесуального строку на подання апеляційної скарги, зважаючи, що доводи, вказані скаржником для поновлення строку на апеляційне оскарження судом поважними не визнано, недоліки апеляційної скарги у строк, встановлений судом, скаржником не усунено, колегія суддів вважає, що в даному випадку підлягають застосуванню норми п. 4 ч. 1 ст. 261 Господарського процесуального кодексу України. Відтак, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Господарського суду Харківської області від 05.12.2023 у справі №922/3644/23.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 174, 234, 235, 256, 258, 260, 261 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Господарського суду Харківської області від 05.12.2023 у справі №922/3644/23.

2. Матеріали апеляційної скарги повернути Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Порядок і строки її оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Додаток: апеляційна скарга з додатками на 8 арк., в тому числі платіжна інструкція №4329 від 27.12.2023.

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Л.І. Бородіна

Суддя В.О. Фоміна