ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року

м. Київ

cправа № 910/3323/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Вронська Г.О. - головуюча, Губенко Н.М., Кондратова І.Д.,

за участю секретаря судового засідання - Балли Л.М.,

представників учасників справи:

від позивача: Вінниченко А.О.,

від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Південноукраїнська атомна електрична станція»

на рішення Господарського суду міста Києва

у складі судді - Полякова К.В.

від 22.06.2023

та постанову Північного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Владимиренко С.В., Демидова А.М., Ходаківська І.П.

від 30.10.2023

за позовом корпорації «ТСМ Груп»

до Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Південноукраїнська атомна електрична станція»

про стягнення 19 518 410,65 грн

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Корпорація «ТСМ Груп» (далі - Позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція» (далі - Відповідач, Скаржник) про стягнення нарахованих на суму основного боргу за договором на виконання комплексу робіт від 27.06.2019 №03/19 пені в розмірі 11 910 530,52 грн, трьох процентів річних у розмірі 896 081,56 грн та інфляційних втрат у розмірі 6 712 737,88 грн.

2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Господарського суду міста Києва від 01.12.2021 у справі №910/14099/21 позов корпорації «ТСМ Груп» задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь корпорації «ТСМ Груп» 20 885 681,65 грн основного боргу, 820 821,18 грн пені, 1 106 473,72 грн трьох процентів річних, 2 223 683,87 грн інфляційних втрат. В іншій частині позову відмовлено. Водночас рішення суду в примусовому порядку виконано лише 31 січня 2023 року, у зв`язку з чим Позивач, на підставі пункту 7.4 договору на виконання комплексу робіт від 27.06.2019 №03/19, за прострочення оплати основного боргу нарахував Відповідачу пеню у розмірі 11 910 530,52 грн за періоди, які не були предметом розгляду справи №910/14099/21. Крім того, відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) нарахував Відповідачу три проценти річних у розмірі 896 081,56 грн та інфляційні втрати в сумі 6 712 737,88 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.06.2023, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2023, позов задоволено частково. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача 887 498,43 грн трьох процентів річних, 6 712 737,88 грн інфляційних втрат, 1 180 516,28 грн пені. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

4. Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що за арифметичним перерахунком, здійсненим з урахуванням визначеного Позивачем періоду та кінцевого строку прострочення, з Відповідача підлягають стягненню 11 805 162,80 грн пені, 887 498,43 грн трьох процентів річних та 6 712 737,88 грн інфляційних втрат. Водночас, приймаючи до уваги наведені Відповідачем обставини для зменшення розміру штрафних санкцій, як-то віднесення Відповідача до державних підприємств, специфіку його діяльності, майновий стан обох сторін, виходячи із засад справедливості, добросовісності, розумності, пропорційності та співмірності, суди дійшли висновку про зменшення розміру заявленої до стягнення з Відповідача пені на 90%, у зв`язку з чим з Відповідача підлягає стягненню пеня в сумі 1 180 516,28 грн.

Короткий зміст вимог касаційної скарги. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу, та стислий виклад позиції інших учасників справи

5. Відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2023.

6. Підставою касаційного оскарження Скаржник визначив пункт 1 частини 2 статті 287 ГПК України та зазначив, що суди попередніх інстанцій застосували статтю 625 ЦК України без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 (щодо можливості суду за певних умов зменшити розмір трьох процентів річних, нарахованих на підставі статті 625 ЦК України).

7. Позивач подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у якому скаргу просив залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Відзив обґрунтовано з посиланням на мотиви, якими керувалися суди першої та апеляційної інстанцій, приймаючи оскаржувані рішення.

Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій

8. 27 червня 2019 року між Відповідачем (замовник) та Позивачем (генеральний підрядник) укладено договір на виконання комплексу робіт №03/19, за умовами якого генеральний підрядник зобов`язується за завданням замовника з дотриманням вимог законодавства виконати комплекс робіт з теми ВП Южно-Українська АЕС. Комплекс інженерно-технічних засобів системи фізичного захисту. Технічне переоснащення КПП-3. АКТЗ. Постачання обладнання, будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи в цілому або етапами в обсягах та у строки, що зазначені у графіку виконання робіт та у відомостях обсягів робіт до вказаного договору.

9. Згідно з пунктом 2.1 договору договірна ціна робіт, доручених до виконання генеральному підряднику, визначена протоколом угоди про договірну ціну і складає 45 096 149,03 грн, у тому числі: постачання обладнання на суму 40 684 328,10 грн; будівельно-монтажні роботи на суму 2 749 680,00 грн; пусконалагоджувальні роботи на суму 1 662 140,93 грн.

10. Додатковою угодою №1 від 12.11.2019 сторони погодили, що договірна ціна робіт, доручених до виконання генеральному підряднику, визначена протоколом угоди про договірну ціну і складає 45 096 149,03 грн, у тому числі: виконані станом на 01.11.2019 - 22 447 702,69 грн; підлягають виконанню - 22 648 446,34 грн; постачання обладнання на суму 18 498 306,00 грн, будівельно-монтажні роботи на суму 2 554 878,48 грн; пусконалагоджувальні роботи на суму 1 595 261,86 грн.

11. Договір набуває чинності з дати підписання сторонами та скріплення його печатками і діє до 15.12.2020 (пункт 15.6 договору).

12. Додатковою угодою №2 від 15.05.2020 сторони погодили, що строк дії договору встановлено до 30.03.2021.

13. Додатковою угодою №4 від 17.11.2020 сторони погодили, що строк дії договору встановлено до 31.12.2021.

14. Відповідно до пункту 4.1.1 договору оплата за виконані роботи здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок генпідрядника після підписання сторонами довідки про вартість виконаних робіт за формою КБ-3, складеної на підставі актів виконаних робіт за формою КБ-2в, протягом 45 банківських днів.

15. За умовами пункту 4.1.2 договору оплата за поставлене обладнання здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок генпідрядника за кожну партію обладнання згідно з видатковою накладною на цю партію протягом 45 банківських днів з дати поставки. Датою поставки партії обладнання є дата накладної.

16. 31 липня 2019 року Позивач на виконання умов договору поставив Відповідачу товар на суму 40 684 328,10 грн. Крім того, відповідно до акта №1 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2019 року від 29.08.2019 Позивачем були виконані роботи за договором на суму 209 978,04 грн, відповідно до акта №1 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2019 року - роботи на суму 29 781,46 грн, відповідно до акта №2 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2019 року - роботи на суму 21 921,10 грн, відповідно до акта №2-Пн приймання виконаних будівельних робіт за березень 2020 року від 31.03.2020 - роботи на суму 174 891,38 грн, відповідно до акта №3 приймання виконаних будівельних робіт за березень 2020 року від 31.03.2020 - роботи на суму 331 902,01 грн, відповідно до акта №4 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2020 року від 15.12.2020 - роботи на суму 1 880 582,26 грн, що разом становить 2 649 056,24 грн.

17. Таким чином, Відповідач повинен був оплатити: товар, поставлений Позивачем за видатковою накладною від 31.07.2019 №91, у строк до 03 жовтня 2019 року включно; товар, поставлений за видатковою накладною від 16.08.2019 №99 - у строк до 22 жовтня 2019 року включно; товар, поставлений за видатковою накладною від 21.08.2019 №100 - у строк до 25 жовтня 2019 року включно; товар, поставлений за видатковою накладною від 21.08.2019 №101 - у строк до 25.10.2019 включно; товар, поставлений за видатковою накладною від 27.08.2019 №103 - у строк до 30 жовтня 2019 року включно; товар, поставлений за видатковою накладною від 08.11.2019 №136 - у строк до 15 січня 2020 року включно; товар, поставлений за видатковою накладною від 11.12.2019 №154 - у строк до 17 лютого 2020 року включно; товар, поставлений за видатковою накладною від 26.12.2019 №180 - у строк до 03 березня 2020 року включно; товар, поставлений за видатковою накладною від 13.03.2020 №7 - у строк до 20 травня 2020 року включно; товар, поставлений за видатковою накладною від 07.05.2020 №29 - у строк до 14 липня 2020 року включно; товар, поставлений за видатковою накладною від 07.05.2020 №30 - у строк до 14 липня 2020 року включно; товар, поставлений за видатковою накладною від 04.06.2020 №40 - у строк до 10 серпня 2020 року включно; товар, поставлений за видатковою накладною від 20.08.2020 №71 - у строк до 26 жовтня 2020 року включно; товар, поставлений за видатковою накладною від 26.11.2020 №100 - у строк до 02 лютого 2021 року включно.

18. Крім того, Відповідач повинен був оплатити: роботи, виконані Позивачем за актом №1 за серпень 2019 року на суму 209 978,04 грн у строк до 01.11.2019 включно; роботи, виконані Позивачем за актом №1 за серпень 2019 року на суму 29 781,46 грн у строк до 04.11.2019 включно; роботи, виконані Позивачем за актом №2 за серпень 2019 року на суму 21 921,10 грн у строк до 04.11.2019 включно; роботи, виконані Позивачем за актом №2-ПН за березень 2020 року на суму 174 891,38 грн у строк до 05.06.2020 включно; роботи, виконані Позивачем за актом №3 за березень 2020 року на суму 331 902,01 грн у строк до 05.06.2020 включно; роботи, виконані Позивачем за актом №4 за грудень 2020 року на суму 1 880 582,26 грн у строк до 19.02.2021 включно.

19. Господарським судом міста Києва, у межах справи №910/14099/21, встановлено, що Відповідач сплатив на користь Позивача грошові кошти у розмірі 22 447 702,69 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.12.2021 у справі №910/14099/21 стягнуто з ДП «НАЕК «Енергоатом» на користь корпорації «ТСМ Груп» 20 885 681,65 грн основного боргу, 820 821,18 грн пені, 1 106 473,72 грн трьох процентів річних, 2 223 683,87 грн інфляційних втрат та судовий збір у розмірі 375 549,90 грн. В іншій частині позову відмовлено.

20. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2022 у справі №910/14099/21 рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2021 залишено без змін.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

21. Верховний Суд, здійснивши розгляд касаційної скарги у відкритому судовому засіданні, перевірив в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, з урахуванням викладеного у відзиві, правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи, й дійшов наступних висновків.

22. Оскільки рішення судів попередніх інстанцій оскаржуються лише в частині задоволення позовних вимог про стягнення трьох процентів річних у розмірі 887 498,43 грн, Верховний Суд переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та не перевіряє обґрунтованість та законність судових рішень в частині позовних вимог про стягнення заборгованості у розмірі 6 712 737,88 грн інфляційних втрат, 1 180 516,28 грн пені.

23. Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

24. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків відповідно до статті 11 ЦК України, зокрема, є договори та інші правочини.

25. Судами попередніх інстанцій встановлено, що Скаржник свого обов`язку з повної та своєчасної оплати виконаних робіт за договором на виконання комплексу робіт від 27.06.2019 №03/19 належним чином не виконав, у зв`язку із чим у нього утворилась перед Позивачем заборгованість у розмірі 43 333 384,34 грн, з якої 20 885 681,65 грн стягнуто зі Скаржника в судовому порядку у справі №910/14099/21.

26. Порушенням зобов`язання, відповідно до статті 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

27. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

28. У зв`язку з примусовим виконанням рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2021 у справі №910/14099/21 лише 31 січня 2023 року, Позивачем нараховано до стягнення зі Скаржника, зокрема, 896 081,56 грн трьох процентів річних на підставі частини 2 статті 625 ЦК України.

29. Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

30. Верховний Суд неодноразово наголошував, що за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, постанови Верховного Суду від 04.10.2019 у справі №915/880/18, від 26.09.19 у справі №912/48/19, від 18.09.2019 у справі №908/1379/17 тощо).

31. Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (постанова Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18). Визначене частиною 2 статті 625 ЦК України право стягнення трьох процентів річних є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити згадані вище інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які, через інфляційні процеси, матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані (у тому числі у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг).

32. Суди попередніх інстанцій встановивши, що Скаржник допустив прострочення розрахунків з Позивачем за виконані роботи, дійшли правильного висновку про наявність підстав для застосування до нього відповідальності, передбаченої частиною 2 статті 625 ЦК України.

33. Перевіривши наданий Позивачем розрахунок заявлених до стягнення зі Скаржника трьох процентів річних, суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, правомірно стягнув зі Скаржника на користь Позивача 887 498,43 грн трьох процентів річних за період з 28 серпня 2021 року до 26 січня 2023 року, тобто за період, що не був охоплений рішенням у справі №910/14099/21 і до моменту фактичного погашення заборгованості.

34. У касаційній скарзі Скаржник посилається на те, що суди застосували частину 2 статті 625 ЦК України в частині стягнення трьох процентів річних без урахування висновків щодо застосування цієї норми права, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18, що фактично є підставою касаційного оскарження, встановлену пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

35. У постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених у постанові Великої Палати Верховного Суду критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

36. Такого висновку Велика Палата Верховного Суду дійшла з урахуванням того, що у справі №902/417/18 умовами договору сторони передбачили відповідальність за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання у вигляді пені та штрафу, збільшили позовну давність за відповідними вимогами, а також умовами пункту 5.5 договору змінили розмір процентної ставки, передбаченої в частині 2 статті 625 ЦК України, і встановили її в розмірі 40% від несплаченої загальної вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем та 96% від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення дев`яноста календарних днів.

37. Отже, відповідне зменшення процентів річних Велика Палата Верховного Суду допустила з урахуванням конкретних обставин справи №902/417/18, а саме - встановлення процентів річних на рівні 40% та 96%, і їх явну невідповідність принципу справедливості, в той час як у справі №910/3323/23, яка переглядається, проценти річних нараховані за встановленою у статті 625 ЦК України ставкою у розмірі три проценти, порушення принципів розумності, справедливості та пропорційності під час нарахування Позивачем Скаржнику трьох процентів річних Верховним Судом не встановлено.

Ці висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 07.09.2022 у справі №910/9911/21, від 21.06.2022 у справі №910/9905/21, від 07.03.2023 у справі №910/17556/21.

38. Аналіз висновків, зроблених у оскаржуваних судових рішень (в частині стягнення трьох процентів річних), не свідчить про їх невідповідність висновкам, викладеним у вказаній вище постанові Великої Палати Верховного Суду, на яку Скаржник посилається у касаційній скарзі, і ці висновки не є різними за своїм змістом, а зроблені судами за інших встановлених судами попередніх інстанцій обставин, що зумовило прийняття відповідного рішення.

39. З огляду на викладене, наведена Скаржником у касаційній скарзі постанова Верховного Суду, яка стала підставою для відкриття касаційного провадження за його касаційною скаргою за пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, жодним чином не суперечить висновкам судів попередніх інстанцій, які покладені в основу оскаржуваних судових рішень.

40. Отже, доводи Скаржника про наявність передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України підстави касаційного оскарження є необґрунтованими, а наявність такої виключної підстави для касаційного перегляду судових рішень є недоведеною.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

41. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

42. Відповідно до частини 1 статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

43. Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах наведених у касаційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Скаржника, вважає, що оскаржувані рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду слід залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Судові витрати

44. Понесені Скаржником у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на Скаржника, оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.

45. Крім того Позивачем у відзиві на касаційну скаргу було заявлено про розподіл судових витрат, понесених ним у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, відповідно до якого останній просив суд стягнути зі Скаржника 25 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Разом з тим, 05 лютого 2024 року на адресу Верховного Суду надійшло клопотання Позивача, в якому він просив прийняти його відмову від заяви про стягнення зі Скаржника витрат на професійну правничу допомогу за розгляд Касаційним господарським судом в складі Верховного Суду касаційних скарг останнього.

Відтак Верховний Суд не розглядає заяву Позивача про розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 300, 308, 309, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Південноукраїнська атомна електрична станція» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2023 у справі №910/3323/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча Г. Вронська

Судді Н. Губенко

І. Кондратова