ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2024 року м.Дніпро Справа № 904/4003/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач)

суддів: Мороза В.Ф., Чередка А.Є.

секретар судового засідання Михайлова К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Василенко Альберта Миколайовича на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 28.08.2023 (прийняту суддею Панна С.П., повне судове рішення складено 28.08.2023) у справі №904/4003/21

за позовом фізичної особи-підприємця Василенко Альберта Миколайовича

до відповідача-1. Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Дніпро)

відповідача-2. Державної казначейської служби України

про стягнення заборгованості у розмірі 890 293,20грн.

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст вимог.

19.12.2022р. до Господарського суду Дніпропетровської області від Павлоградсько-Юр`ївського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) надійшла заява про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать фізичній особі-підприємцю Василенко Альберту Миколайовичу (РНОКПП НОМЕР_1 ) і знаходяться у нього чи в інших осіб, у межах сум перерахованих йому на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2021 року у справі № 904/4003/21.

2.Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі та мотиви його прийняття.

Ухвалою суду від 05.01.2023р. по справі № 904/4003/21 заяву Павлоградсько-Юр`ївського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про забезпечення позову задоволено. Вжито заходи забезпечення позову у вигляді накладання арешту на майно та грошові кошти, що належать фізичній особі-підприємцю Василенко Альберту Миколайовичу (РНОКПП НОМЕР_1 ) і знаходяться у нього чи в інших осіб, у межах сум перерахованих йому на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2021 року у справі № 904/4003/21 на загальну суму 899 196,13грн. (вісімсот дев`яносто дев`ять тисяч сто дев`яносто шість гривень 13 копійок)

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 19.04.2023р. апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Василенко Альберта Миколайовича залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.01.2023р. у справі № 904/4003/21 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 11.07.2023р. по справі № 904/4003/21 касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Василенко Альберта Миколайовича задоволено частково. Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.01.2023р. про забезпечення позову за заявою Павлоградсько-Юр`ївського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.04.2023р. у справі № 904/4003/21 скасовано. Справу № 904/4003/21 передано до Господарського суду Дніпропетровської області для продовження розгляду зі стадії розгляду заяви про забезпечення позову.

Оскаржуваною ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.08.2023 у справі №904/4003/21:

-замінено відповідача-1 у справі №904/4003/21 - Павлоградський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) його правонаступником - Павлоградсько-Юр`ївським відділом Державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро);

-заяву Павлоградсько-Юр`ївського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про забезпечення позову задоволено;

-вжито заходи забезпечення позову у вигляді накладання арешту на майно та грошові кошти, що належать фізичній особі-підприємцю Василенко Альберту Миколайовичу (РНОКПП НОМЕР_1 ) і знаходяться у нього чи в інших осіб, у межах сум перерахованих йому на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2021 року у справі № 904/4003/21 на загальну суму 899 196,13грн.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, місцевий господарський суд виходив з тих обставин, що предметом позову є вимога майнового характеру про стягнення в загальному розмірі заборгованості в сумі 899 196,13грн., виконання в майбутньому судового рішення про поворот виконання судового рішення по справі № 904/4003/21, у разі задоволення такої заяви, безпосередньо залежить від тієї обставини, чи буде наявною у позивача необхідна сума грошових коштів для її повернення.

Зважаючи на викладене, забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти в межах суми, які були перераховані на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2021р. у справі № 904/4003/21 (890 293,20грн. та судовий збір у розмірі 8 902,93грн.), безпосередньо пов`язане з предметом спору.

Господарський суд вважає, що зазначені відповідачем - 1 обставини можуть вказувати на погіршення матеріального стану позивача та дають достатньо обґрунтовані припущення, що виконання можливого рішення може бути істотно ускладненим чи неможливим.

При цьому господарський суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову способом арешту коштів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, оскільки в силу положень статті 192 Цивільного кодексу України гроші є платіжним засобом, оскільки позивач може в будь-який момент розрахуватись коштами, тощо.

3.Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Фізична особа-підприємець Василенко Альберт Миколайович подав апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 28.08.2023 у справі №904/4003/21, в якій просить оскаржуване рішення скасувати.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що:

-суддя перевищила свої повноваження так як не мала права розглядати справу, що знаходиться в провадженні суду апеляційної інстанції.

-суддя вже розглядала ту саму заяву про заміну сторони виконавчого провадження і своєю ухвалою від 19.05.2023 року вже замінювала відповідача-1 по цій справі. Але цю заміну позивач оскаржив, однак суддя розглянула по другому разу ту саму заяву але трішки змінила резолютивну її частину.

- позивач не довіряв і не довіряє всьому складу господарського суду Дніпропетровської області та Центрального апеляційного господарського суду.

- позивач закрив провадження в справі за своїм позовом так як отримав все згідно судового рішення, що набуло чинності і було добровільно виконане особою, що зараз намагається, використовуючи свої зв`язки між суддями, яких свого часу приймала на цю роботу, компенсувати витрати, які понесло у суворому відповідності з Конституцією та законами України.

5.Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Учасники справи своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались. Про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

6.Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.10.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою; розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 14.12.2023 о 14:30.

В судовому засіданні оголошено перерву на 25.01.2024 о 15:20 год.

В судовому засіданні 25.01.2024 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

7.Встановлені судом обставини справи.

Позивач звернувся до суду з позовом (з врахуванням третьої уточненої позовної заяви від 03.09.2021) до відповідачів, в якій просив стягнути солідарно з Відділу та ДКС суму заборгованості за договором у розмірі 758 477грн, пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань у розмірі трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 49 218,05 грн, пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 82 598,15 грн та судові витрати у розмірі 13 354,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням договору відповідального зберігання майна від 01.08.2016 (далі - Договір) в частині оплати за послуги.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2021 у справі №904/4003/21 позовні вимоги задоволено частково, відмовлено у позовних вимог до відповідача-2, стягнуто з відповідача-1 на користь позивача заборгованість у розмірі 758 477 грн, 3 % річних у розмірі 49 218,05 грн, інфляційні втрати у розмірі 82 598,15 грн і судові витрати у розмірі 8 902,93 грн.

Південно-Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м .Дніпро) (далі-Управління) подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просив скасувати рішення суду першої інстанції в повному обсязі та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.05.2022 апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2021 у справі №904/4003/21 закрито на підставі пункту 3 частини першої статті 264 Господарського процесуального кодексу України.

Проте, постановою Верховного Суду від 12.07.2022 касаційну скаргу Управління на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 19.05.2022 у справі №904/4003/21 задоволено; ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 19.05.2022 у справі №904/4003/21 скасовано, а справу №904/4003/21 передано до Центрального апеляційного господарського суду для продовження апеляційного розгляду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.10.2022 у справі №904/4003/21, враховуючи ухвалу про виправлення описки від 31.10.2022, прийнято відмову позивача від позову, визнано нечинним рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2021 у справі №904/4003/21; закрито провадження у справі №904/4003/21 на підставі пункту 4 частини першої статті 231 ГПК України.

05.12.2022р. до Господарського суду Дніпропетровської області від Павлоградсько-Юр`ївського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) надійшла заява про поворот виконання судового рішення по справі № 904/4003/21, в якій просить суд в порядку повороту виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2021р. по справі № 904/4003/21 стягнути з фізичної особи-підприємця Василенко Альберта Миколайовича (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) () перераховані на виконання вказаного рішення суду грошові кошти в розмірі 890 293,20грн. та судовий збір у розмірі 8 902,93грн.

23.12.2022р. до Господарського суду Дніпропетровської області від Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) надійшла заява про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

23.12.2022р. до Господарського суду Дніпропетровської області від Павлоградсько-Юр`ївського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) надійшла заява про заміну сторони її правонаступником у виконавчому провадженні за наказом по справі № 904/4003/21, а саме, з Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) на правонаступника - Павлоградсько-Юр`ївського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро), .

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.05.2023 у справі №904/4003/21:

-заяву Павлоградсько-Юр`ївського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) № 34/97949 від 23.12.2022р. про заміну сторони виконавчого провадження правонаступником № 34/97949 від 23.12.2022р. у справі № 904/4003/21 задоволено;

-заяву Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) № 09/20-120-22 від 22.12.2022р. про визнання таким, що не підлягає виконанню наказ господарського суду від 27.09.2021 по справі № 904/4003/21 - задоволено частково;

-заяву Павлоградсько-Юр`ївського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) № 34/75110 від 18.11.2022р. про поворот виконання судового рішення по справі № 904/4003/21 задоволено;

-замінено сторону виконавчого провадження у наказі Господарського суду Дніпропетровської області від 27.10.2021р. по справі № 904/4003/21 виданого на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2021р. з Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), на його правонаступника - Павлоградсько-Юр`ївський відділ державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), ;

-визнано наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2021 у справі № 904/4003/21 про стягнення з Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) на користь фізичної особи-підприємця Василенко Альберта Миколайовича заборгованості за договором відповідального зберігання майна від 01.08.2016 у розмірі 758 477,00грн., 3 % річних у розмірі 49 218,05грн., інфляційні втрати у розмірі 82 598,15 грн. та судового збору у розмірі 8 902,93 грн. таким, що не підлягає виконанню;

-в іншій частині відмовлено;

-здійснено поворот виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2021 року по справі № 904/4003/21 шляхом повернення Південно-Східному міжрегіональному Управлінню Міністерства юстиції (м.Дніпро) перерахованих грошових коштів в розмірі 890 293,20грн. та судового збору в розмірі 8 902,93грн.;

-стягнуто з фізичної особи-підприємця Василенко Альберта Миколайовича, АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) () грошові кошти в розмірі 890 293,20грн. та судовий збір в розмірі 8 902,93грн.

19.12.2022р. до Господарського суду Дніпропетровської області від Павлоградсько-Юр`ївського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) надійшла заява про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать фізичній особі-підприємцю Василенко Альберту Миколайовичу (РНОКПП НОМЕР_1 ) і знаходяться у нього чи в інших осіб, у межах сум перерахованих йому на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2021 року у справі № 904/4003/21.

Заява про забезпечення позову обґрунтована безпідставним отриманням з Державного бюджету України грошових коштів в загальному розмірі 899 196,13грн., в тому числі судового збору в розмірі 8 902,93грн., оскільки позивач, після виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2021р. по справі № 904/4003/21 щодо перерахування на його користь заборгованості в загальному розмірі 899 196,13грн., при розгляді апеляційної скарги відмовився від позову, що в подальшому привело до визнання нечинним рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2021 р. у справі № 904/4003/21 та закриття провадження по справі № 904/4003/21 на підставі п.4 ч.1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України. Невжиття заходу забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать позивачу і знаходяться у нього чи в інших осіб, у межах сум перерахованих позивачу на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2021р. у справі № 904/4003/21, може істотно ускладнити або навіть унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів відповідача-1, за захистом яких і звернувся відповідач-1 з даною заявою.

За результатами розгляду заяви про забезпечення позову судом першої інстанції прийнято ухвалу про її задоволення.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Переглядаючи оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду в апеляційному порядку, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Вжиття заходів забезпечення позову відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України є правом суду, а за наявності відповідних виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав для забезпечення позову.

Відповідно до вимог частини першої статі 137 Господарського процесуального кодексу позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина четверта статті 137 Господарського процесуального кодексу України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язань після пред`явлення позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суд у кожному конкретному випадку повинен оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Павлоградсько-Юр`ївський відділ державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) подано до суду заяву про поворот виконання судового рішення по справі № 904/4003/21.

Відповідно до ч. 8 ст. 333 ГПК України при вирішенні питання про поворот виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову.

Приписи частин 5, 8 статті 333 Господарського процесуального кодексу України свідчать про те, що ними надано можливість реалізації стороною (у тому числі особою, яка має заборгованість перед боржником, у розумінні статті 336 Господарського процесуального кодексу України) своїх прав та законних інтересів шляхом забезпечення заяви про поворот виконання через інститут забезпечення позову.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. (Подібна правова позиція висловлена, зокрема, у Постанові Верховного Суду від 13.01.2020 по справі №922/2163/17, від 03.04.2020 у справі № 904/4511/19).

Колегія суддів заяву Павлоградсько-Юр`ївського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про забезпечення позову вбачає підстав дійти висновку, що заявником не доведено наявність обставин, які можуть ускладнити, або зробити неможливим виконання повороту виконання судового рішення, з огляду на наступне.

У даному випадку заявником не наведено фактичних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, в розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, які б свідчили про вчинення позивачем дій спрямованих на ухилення від повороту виконання судового рішення або дій, які можуть призвести до відчуження належного позивачу майна на момент виконання повороту.

Самі лише посилання заявника на те, що позивач має можливість розпоряджатися майном та коштами, а також припущення відчуження такого майна, не є достатньою підставою для забезпечення позову у визначений спосіб.

Таким чином, твердження заявника про можливість відчуження позивачем належного йому нерухомого майна та виведення коштів з рахунку саме з метою ухилення від здійснення повороту виконання рішення ґрунтуються лише на припущеннях та не є тією обставиною, яка б могла свідчити про вчинення позивачем дій, спрямованих на ухилення від виконання судового рішення.

Не подано заявником і доказів відсутності або недостатності у позивача коштів для стягнення спірної заборгованості при здійсненні повороту виконання рішення.

Крім того, заявником не наведено фактичних обставин, які б свідчили про реальну ймовірність ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту порушених прав заявника, за захистом яких він звернувся до суду, та обставин, які б підтверджували, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову ускладнить чи унеможливить ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника.

Суд першої інстанції вживаючи заходи забезпечення не навів жодних фактичних обставин чи дій позивача, які свідчать про можливість утруднення виконання рішення, окрім самого факту необхідності здійснення повороту виконання рішення.

Вжиття заходів забезпечення позову пов`язується з доведенням певних обставини, визначених процесуальним законодавством, а не з самим фактом наявності заборгованості чи певних зобов`язань, оскільки протилежне свідчило б про наявність підстав для застосування заходів забезпечення у кожній справі про стягнення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що викладені заявником обставини є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Окрім того, постановою Центрального апеляційного суду від 25.01.2024 скасовано ухвалу суду першої інстанції про поворот виконання рішення у справі.

В частині заміни відповідача-1 у справі правонаступником суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків у зв`язку з наступним.

Питання процесуального правонаступництва регламентовані частиною 1 статті 52 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Павлоградський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), було перейменовано відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ "Про утворення та ліквідацію районів", Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 № 228 (зі змінами) та наказу Міністерства юстиції України від 14.06.2021 № 2154/5 "Про перейменування відділів державної виконавчої служби" у Павлоградський відділ державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Наказом Міністерства юстиції України від 15.06.2022 № 2429/5 "Про реорганізацію деяких відділ державної виконавчої служби у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)" утворено Павлоградсько-Юр`ївський відділ державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), , реорганізувавши шляхом злиття Павлоградський відділ державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та Юр`ївський відділ державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). П.5 вказаного наказу встановлено, що новоутворенні відділ державної виконавчої служби є правонаступниками відповідних реорганізованих відділ державної виконавчої служби.

Суд відхиляє доводи позивача щодо повторного вчинення судом першої інстанції однієї і тієї ж процесуальної дії, оскільки законодавець не ототожнює "процесуальне правонаступництво" і "заміну сторони виконавчого провадження/заміну сторони у виконавчому листі", оскільки цим інститутам присвячені дві окремі статті Господарського процесуального кодексу України - 52 та 334 відповідно. Також це опосередковано вбачається зі змісту пункту 26 частини 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого ухвала про заміну чи відмову у заміні сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну чи відмову у заміні сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду. Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 2-7763/10.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції під час відмови у задоволенні відводу судді, заявленого позивачем у справі, оскільки доводи, викладені в заяві про відвід є необґрунтованими та не містять підстав для сумніву в об`єктивності та неупередженості судді.

Доводам апеляційної скарги, що стосуються ухвал від 19.05.2023 та від 25.05.2023 колегія суддів не надає оцінки, оскільки вони не є предметом оскарження даної апеляційної скарги.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала місцевого господарського суду від 28.08.2023 скасуванню в частині забезпечення позову.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 277, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Василенко Альберта Миколайовича на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 28.08.2023 у справі №904/4003/21 задовольнити частково.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 28.08.2023 у справі №904/4003/21 скасувати - відмовити у задоволенні заяви Павлоградсько-Юр`ївського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про забезпечення позову.

В частині заміни відповідача-1 правонаступником ухвалу залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08.02.2024

Головуючий суддя Л.А. Коваль

Суддя В.Ф. Мороз

Суддя А.Є. Чередко