ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року Справа № 902/681/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Тимошенко О.М., суддя Крейбух О.Г. , суддя Юрчук М.І.

без повідомлення (виклику) сторін

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду Вінницької області, ухвалене 12.10.2023 (суддя Шамшуріна М. В., повний текст складено 23.10.2023) у справі № 902/681/23

за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

до Фізичної особи-підприємця Чапалюка Сергія Васильовича

про стягнення 6 856,93 гривень

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Господарського суду Вінницької області перебувала позовна заява Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" до Фізичної особи-підприємця Чапалюка Сергія Васильовича з вимогою про стягнення 6 856,93 грн заборгованості.

Підставою звернення позивача до суду стало невиконання відповідачем зобов`язань за договором № 01/00160-22 від 29.09.2022, внаслідок чого останньому нараховано 4 487,67 грн пені, 269,26 грн 3 % річних та 2 100,00 грн інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 12.10.2023 у справі № 902/681/23 позов задоволено частково. Cтягнуто з фізичної особи-підприємця Чапалюка Сергія Васильовича на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" кошти в сумі 3 968,72 грн, з яких 1 668,50 грн пені, 200,22 грн 3 % річних, 2 100,00 грн інфляційних втрат, а також 2 206,52 грн судових витрат зі сплати судового збору. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення 2 819,17 грн пені та 69,04 грн 3% річних - відмовлено. Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в сумі 477,48 грн залишено за позивачем.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить останнє скасувати в частині відмови у задоволені позову про стягнення 2819,17 грн пені та 69,04 грн 3% річних та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задоволити у повному обсязі.

Аргументуючи доводи апеляційної скарги вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо визначення дати розірвання договору та, як наслідок, обмеження періоду розрахунку заявлених 3% річних та пені. Також вказує про безпідставне зменшення розміру пені на 50%.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 041223 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПрАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду Вінницької області від 12.10.2023 у справі № 902/681/23; апеляційну скаргу постановлено розглянути без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Відповідач правом подачі відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Клопотань про розгляд даної справи в судовому засіданні з викликом сторін до суду не надходило.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Дослідивши матеріали справи № 902/681/23 та проаналізувавши наявні докази, суд встановив наступне.

На підставі протоколу електронного аукціону № BSE001-UA-139, організатором якого було Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго", фізичну особу-підприємця Чапалюка Сергія Васильовича визнано переможцем електронного аукціону з купівлі вторинної сировини (обладнання, що непридатне до подальшого використання) за ціною 84 000,00 грн.

Згідно зазначеного протоколу розмір гарантійного внеску становить 8 400,00 грн. Протокол підписано 19.09.2022 переможцем аукціону - ФОП Чапалюком С.В., 21.09.2022 оператором, через електронний майданчик якого надано найвищу пропозицію - ТОВ "Українська універсальна біржа" та 26.09.2022 підписано організатором аукціону - ПрАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго".

29.09.2022 між Приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - постачальник, позивач) та фізичною особою-підприємцем Чапалюком Сергієм Васильовичем (далі - покупець, відповідач), як переможцем аукціону (протокол № BSE001-UA-139) укладено договір поставки № 01/00160-22 (далі - договір) згідно пункту 1.1. якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця вторинну сировину (далі - товар), а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити його вартість постачальнику.

Під товаром сторони розуміють вторинну сировину (обладнання б/в, що не придатне для подальшого використання) за номенклатурою та кількістю згідно додатку № 1 до договору, що утворилися в результаті здійснення операційної діяльності, поточних (капітальних) ремонтів, реконструкції та/або модернізації об`єктів, капітального будівництва тощо, та обліковуються на балансі ПрАТ "НЕК "Укренерго" (пункт 1.2. договору).

Згідно пункту 2.2. договору ціна договору становить 84 000,00 грн (вісімдесят чотири тисячі грн 00 коп.), у тому числі ПДВ 14 000,00 грн (чотирнадцять тисяч грн 00 коп.).

Оплата за договором здійснюється в безготівковому порядку, шляхом перерахування грошових коштів в національній валюті України з поточного рахунку покупця на поточний рахунок постачальника (пункт 3.1. договору).

Положеннями пункту 3.2., 3.3. договору сторони погодили, що покупець здійснює оплату у розмірі 100% від ціни договору протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати укладення договору за реквізитами, вказаними у договорі. Підставою для здійснення покупцем оплати є даний договір.

Відповідно до пункту 4.3 договору передача покупцю права власності на товар проводиться за умови здійснення ним оплати згідно з умовами договору, на підставі видаткових накладних, які підписуються уповноваженими представниками сторін. Вантажовідправником за цим договором є балансоутримувач товару - ПрАТ "НЕК "Укренерго".

Кожне відвантаження оформляється відповідним пакетом документів, а саме: видаткова накладна; товарно-транспортна накладна (пункт 4.4. договору).

Відповідно до пункту 4.6. договору датою поставки товару є дата підписання сторонами видаткової накладної. Право власності на товар, ризик випадкового знищення та пошкодження товару переходить до покупця в момент підписання сторонами видаткової накладної.

За умовами пунктів 5.1.1, 5.1.2 договору покупець зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі оплатити постачальнику вартість товару та отримати товар від постачальника згідно з видатковими накладними та вивезти товар з місця його розташування своїми силами та за власний рахунок.

Відповідно до пункту 8.2. договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2022.

Положеннями пункту 10.2 договору сторони погодили, що у випадку прострочення оплати покупцем постачальник має право розірвати договір в односторонньому порядку, надіславши покупцю повідомлення про розірвання договору.

Згідно пункту 10.3. договору повідомлення про розірвання договору в односторонньому порядку здійснюється у письмовій формі на адресу, зазначену у договорі. Покупець вважається повідомленим про розірвання договору після спливу десятиденного строку з дати направлення письмового повідомлення.

За умовами пункту 11.6. договору підписанням цього договору сторони надають згоду одна одній на використання інформаційно-телекомунікаційної системи "Укренерго Онлайн" при його укладенні та виконанні.

Згідно пункту 11.7 договору даний договір, будь-які зміни до нього, можуть бути підписані сторонами як у звичайній письмовій формі, так і в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису та печатки (за наявності) (за виключенням випадків, коли використання кваліфікованого електронного підпису чи печатки прямо заборонено Законом) за допомогою сервісу "Укренерго Онлайн", який забезпечує юридично значимий електронний документообіг між сторонами та знаходиться в мережі Інтернет за посиланням: https:online.ua.//energy/. Один документ може бути підписаний лише одним способом.

У Додатку № 1 до договору сторонами погоджено специфікацію з переліком найменування товару, його вартості та місцезнаходження.

Договір та Додаток № 1 до договору підписано уповноваженим представником позивача та відповідачем особисто.

Судами встановлено, що 04.11.2022 позивач через інформаційно-телекомунікаційну систему "Укренерго Онлайн" на електронну адресу відповідача, зазначену у реквізитах договору, надіслав лист про розірвання договору вих. № 01/46608 від 03.11.2022. Підставою розірвання договору стало невиконання п.3.2., а саме не здійснення покупцем оплати товару у розмірі 100% ціни договору протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати укладення договору, тобто до 06.10.2022.

Згідно протоколу створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого підпису вказаний лист підписано 03.11.2022 електронним підписом представника позивача Свєтлакова К.А.

Також, аналогічний лист 07.11.2022 було додатково надіслано позивачем на адресу відповідача засобами поштового зв`язку.

21.11.2022 позивачем на адресу відповідача засобами поштового зв`язку направлено претензію про сплату нарахованих за період з 07.10.2022 по 14.11.2022 пені, 3% річних та втрат від інфляції за порушення умов договору поставки № 01/00160-22 від 29.09.2022.

У матеріалах справи міститься лист позивача до ТОВ "Українська універсальна біржа" без номеру та дати, за змістом якого ПрАТ "НЕК "Укренерго" повідомило про прийняття рішення про дискваліфікацію переможця аукціону № BSE001-UA-139 ФОП Чапалюка С.В., який станом на 31.10.2022 не виконав зобов`язання щодо здійснення оплати у розмірі 100% від ціни позову до 06.10.2022.

Цим же листом позивач повідомив, що згідно пункту 9.9. Регламенту ЕТС у випадку невиконання переможцем дій, передбачених пунктом 7.29 Регламенту ЕТС, сплачений ним гарантійний внесок не повертається такому переможцю електронного аукціону та перераховується оператором, через якого надано найвищу цінову пропозицію, на рахунок організатора протягом 3 (трьох) робочих днів з дня, наступного за днем закінчення строків, встановлених для здійснення таких дій та зазначив банківські реквізити для перерахування гарантійного внеску на користь організатора аукціону - ПрАТ "НЕК "Укренерго". Вказаний лист було надіслано ТОВ "Українська універсальна біржа" 31.10.2022 через електронну торгову систему.

Згідно з наявного в матеріалах справи платіжного доручення № 1762 від 01.11.2022 ТОВ "Українська універсальна біржа" перераховано на рахунок позивача 8 366,49 грн із зазначенням призначення платежу "перерахування гарант. внеску уч. елект. аукц. ФОП Чапалюк С.В.".

В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначав, що згідно пункту 3.2. укладеного між сторонами договору поставки № 01/00160-22 від 29.09.2022 граничним терміном оплати є 06.10.2022, тобто 07.10.2022 згідно Регламенту роботи електронної торгової системи Prozorro (далі - ЕТС) позивач зобов`язаний був дискваліфікувати його, завантажити відповідний лист в ЕТС і протягом 3 (трьох) робочих днів отримати сплачений ним гарантійний внесок на свій рахунок.

Відповідач стверджував, що з невідомих йому причин позивач завантажив такий лист лише 31.10.2022 о 18:15, а 01.11.2022 ТОВ "Українська Універсальна Біржа" перераховано позивачу, як організатору аукціону, сплачений відповідачем при реєстрації для участі в аукціоні гарантійний внесок у розмірі 8 366,49 гривень (10% від стартової ціни лоту), тому відповідно до статті 61 Конституції України він не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

В свою чергу позивач вказував, що Регламент ЕТС та укладення договору поставки № 01/00160-22 від 29.09.2022 є різними правочинами, що не замінюють один одного. Позовні вимоги у даній справі стосуються стягнення пені у сумі 4 487,67 грн, 3% річних в сумі 269,26 грн, втрат від інфляції у сумі 2 100,00 грн, що передбачено розділом 6 договору "Відповідальність сторін" встановленого пунктом 3.2. договору обов`язку відповідача, а не Регламенту ЕТС, тому посилання останнього на статтю 61 Конституції України є безпідставним.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Зокрема вказав на помилковість наданого позивачем розрахунку 3% річних та пені з огляду на неврахування останннім дати розірвання договору поставки та періоду прострочення виконання грошового зобов`язання, зазначивши при цьому, що оскільки зобов`язання сторін за договором припинилися 04.11.2022, то нарахування вказаних сум за період з 05.11.2022 року по 14.11.2022 є безпідставним. Разом з цим, на підставі ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України, суд дійшов висновку про зменшення розміру нарахованої пені на 50%.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд зазначає таке.

Згідно положень статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до вимог статті 638 ЦК України, частини 2 статті 180 ГК України договір є укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов.

Істотним умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У частині першій статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Між сторонами укладено договір поставки, правовідносини за яким врегульовано відповідними положеннями ЦК України та ГК України.

За змістом частини 1 статті 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення.

Згідно зі статтею 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Відповідно до вимог статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 ЦК.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (стаття 632 ЦК України).

Частинами 1, 2 статті 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Двосторонній характер договору купівлі-продажу зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. З укладенням такого договору продавець приймає на себе обов`язок передати покупцеві певну річ і водночас набуває права вимагати її оплати, а покупець у свою чергу бере на себе обов`язок здійснити оплату придбаної речі та водночас набуває права вимагати від продавця її передачі.

Положеннями частини 1 статті 693 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до приписів частини 1 статті 538 ЦК України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання.

Умовами пунктів 3.2., 3.3. договору поставки сторони погодили, що покупець здійснює оплату у розмірі 100% від ціни договору протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати укладення договору за реквізитами, вказаними у договорі. Підставою для здійснення покупцем оплати є даний договір.

Відповідно до пункту 4.3 договору передача покупцю права власності на товар проводиться за умови здійснення ним оплати згідно з умовами договору, на підставі видаткових накладних, які підписуються уповноваженими представниками сторін.

З наведених умов договору поставки слідує, що договором не передбачено обов`язку постачальника з поставки товару до отримання від покупця оплати у розмірі 100% від ціни договору. Тобто, сторонами погоджено виконання покупцем обов`язку з оплати за договором на умовах 100% передоплати.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 918/631/19 зазначено, що попередня оплата - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар, який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані.

Приписами статті 251 ЦК України передбачено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Згідно частини 1 статті 530 цього Кодексу, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом статі 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з статтями 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено судами, відповідач взяті на себе зобов`язання за договором щодо здійснення передоплати у визначений договором строк не виконав, внаслідок чого було допущено прострочення у виконанні грошового зобов`язання.

Частиною 3 статті 538 ЦК України визначено, що у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

У постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18 серпня 2023 року у справі № 927/211/22 Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що "норма частини третьої статті 538 ЦК України спрямована на захист інтересів насамперед постраждалої від невиконання договору сторони, яка має право (а не зобов`язана) зупинити виконання свого обов`язку або відмовитися від його виконання у разі порушення або очікуваного порушення свого зобов`язання з боку іншої сторони. Вказівка "має право" означає, що сторона може скористатися таким додатковим захистом, але ця норма не може тлумачитися як така, що звільняє іншу сторону від виконання зобов`язання. Таке тлумачення приписів статті 538 ЦК України по суті прирівнює невнесення передоплати до розірвання договору покупцем в односторонньому порядку (відмови від договору), що є неприпустимим, адже договір є дійсним. І право на його розірвання внаслідок неотримання попередньої оплати виникає саме у продавця, а не покупця. Відповідно до наведених вище приписів чинного законодавства продавець, який не отримав попередню оплату за товар, який ще не перейшов у власність покупця, має право скористатися одним із наступних способів захисту: 1) стягнути суму попередньої оплати відповідно з умовами договору і продовжувати виконувати договір; 2) розірвати договір та вимагати компенсації збитків. Покупець, який не здійснив попередню оплату відповідно до умов договору, є стороною, яка порушила зобов`язання".

Статтею 651 ЦК України та статтею 188 Господарського кодексу України передбачено, що розірвання договорів здійснюється за згодою сторін, розірвання договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором.

Тобто, за загальним правилом, розірвання договору в односторонньому порядку не допускається. Однак, окремі види договорів допускають можливість одностороннього розірвання договору. Одностороння відмова від договору є юридичним фактом, який зумовлює його розірвання, отже є правочином, який має юридичні наслідки у вигляді припинення господарських правовідносин. Право сторони на одностороннє розірвання договору може бути передбачено законом або безпосередньо у договорі, може залежати від вчинення/невчинення сторонами договору певних дій, так і без будь-яких додаткових умов (безумовне право сторони на відмову від договору).

Із вказаним узгоджується пункт 10.2. договору, яким сторони погодили, що у випадку прострочення оплати покупцем постачальник має право розірвати договір в односторонньому порядку.

Тобто, п.10.2. договору не встановлює безумовно визначених випадків припинення дії укладеного договору, натомість надає стороні право на його розірвання за умови прострочення оплати іншою стороною.

Водночас, згідно пункту 10.3. договору повідомлення про його розірвання в односторонньому порядку здійснюється у письмовій формі на адресу, зазначену у договорі. Покупець вважається повідомленим про розірвання договору після спливу десятиденного строку з дати направлення письмового повідомлення.

Дані положення не містять відхилення від загального порядку розірвання господарських договорів. Судова колегія вважає, що передбачене п.10.2. право на одностороннє розірвання договору не є самостійною та достатньою підставою для припинення правовідносин сторін, а є лише можливістю ініціювання його розірвання. Договір вважається розірваним після спливу строку, встановленого для належного повідомлення про це іншої сторони.

Тобто момент фактичного розірвання договору в даному випадку визначається не оформленням стороною одностороннього правочину (повідомлення), а його належним отриманням іншим учасником, позаяк такі умови встановлені договором.

Як уже було зазначено, 04.11.2022 позивач повідомив про розірвання договору відповідача, надіславши останньому відповідний лист у встановленому умовами договору порядку на поштову адресу та через інформаційно-телекомунікаційну систему "Укренерго Онлайн" на електронну адресу.

Із встановлених судами обставин вбачається, що відповідач жодної відповіді позивачу на вказане повідомлення не надав.

За таких обставин апеляційний господарський суд дійшов висновку, що правовідносини між сторонами не припинились 04.11.2022 у зв`язку з ініціюванням їх розірвання в односторонньому порядку, а вважаються припиненими за спливом десятиденного строку, наданого на належне повідомлення про це відповідача. Тобто фактичне розірвання договору відбулось 14.11.2022 року, як це визначено сами договором.

Відповідно є помилковими висновки місцевого господарського суду про те, що датою розірвання договору слід вважати 04.11.2022, як дату вчинення позивачем дії щодо одностороннього розірвання договору.

Отже, здійснене позивачем нарахування пені та трьох відсотків річних в період з 07.10.2022 до 14.11.2022 є правомірним та таким, що відповідає умовам договору.

Таким чином, висновки суду першої інстанції в частині безпідставності нарахування позивачем санкцій за період з 05.11.2022 по 14.11.2022 є помилковими. Відтак рішення про відмову в задоволенні вимог в цій частині підлягає скасуванню.

У відповідності до частини 1 статті 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому у Господарському кодексі України, іншими законами та договором.

За змістом частини 1, частини 3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частинами 1, 2 статті 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до вимог частини 1 статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Згідно частини 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом частини 4 статті 231 зазначеного Кодексу у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до статей 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Положеннями пункту 6.2. договору сторони погодили, що за порушення строків оплати покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент нарахування пені, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Позивачем розрахунок пені здійснено у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення починаючи з 07.10.2022 по 14.11.2022. Тобто, як вже було встановлено, після спливу десятиденного строку з дати направлення письмового повідомлення про розірвання договору.

Наведений розрахунок судом перевірено та визнано арифметично вірним.

Разом з цим, за змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (пені) до її розумного розміру (постанова Верховного Суду від 30.03.2021 у справі 902/538/18).

Суд першої інстанції під час розгляду справи констатував, що відповідачем не доведено наявність обставин, що унеможливили своєчасне виконання взятих на себе зобов`язань за спірним договором та які є підставою для звільнення його від відповідальності, передбаченої договором. При цьому правомірно відхилив доводи відповідача про понесення останнім відповідальності у вигляді сплати гарантійного внеску за участь в аукціоні, оскільки перерахування оператором ЕТС у випадках передбачених Регламентом на користь організатора аукціону гарантійного внеску, сплаченого переможцем аукціону не є одним і тим же видом відповідальності як пеня за договором, нарахування 3% річних та інфляційних втрат, що виключає кваліфікацію вимог позивача як подвійне притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Разом з цим в подальшому місцевий суд дійшов висновку про зменшення розміру пені на 50%, що на думку суду є співмірним у контексті балансу інтересів обох сторін.

Колегія суддів в даному випадку звертає увагу на наступні обставини.

Відповідач після укладення договору жодних дій з виконання власних зобов`язань не здійснив, відповіді на повідомлення позивача про розірвання договору, а також відповіді на претензію не надавав. У поданому до суду відзиві не навів будь-яких причин, які перешкодили йому здійснити виконання договірних зобов`язань. Відсутня інформація про вжиття відповідачем будь-яких заходів для недопущення порушення господарського зобов`язання чи дій, які б враховували інтереси іншої сторони. Вказане свідчить про поведінку відповідача, яка не грунтується на засадах добросовісності, сумлінності та розумності.

Судова колегія зауважує, що навівши перелік підстав для можливості зменшення розміру нарахованих позивачем санкцій, суд першої інстанції фактично не надав оцінки діям відповідача, ступеню виконання зобов`язання, наявності збитків кредитора для порівняння з нарахованими санкціями, винятковості випадку тощо.

Отже, без врахування поведінки сторони під час виконання зобов`язання та встановлення інших критеріїв, місцевий суд помилково застосував до спірних правовідносин право на зменшення розміру штрафних санкцій.

Тому рішення в цій частині підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків обставинам справи.

Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова КГС ВС від 14.01.2020 року № 924/532/19).

Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

Враховуючи встановлене судом прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, нараховані позивачем до стягнення суми пені, інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми заборгованості є обґрунтовані у заявлених розмірах та арифметично вірні.

В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів.

За змістом пункту 2 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право повністю або частково скасувати судове рішення.

Відповідно до статті 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення зокрема, є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Судова колегія дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підствердження, а тому остання підлягає задоволенню. Рішення Господарського суду Вінницької області від 12.10.2023 у справі № 902/681/23 підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 2819,17 грн пені та 69,04 грн процентів річних з прийняттям в цій частині нового рішення про задоволення вимог.

Відповідно до п. 5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

За результатами розгляду апеляційної скарги суд здійснює новий розподіл судових витрат, відповідно до якого, витрати по сплаті судового збору за подання позову та за апеляційний перегляд рішення Господарського суду Вінницької області від 12.10.2023 у справі № 902/681/23 покладаються на відповідача.

Враховуючи принцип незмінності складу суду, у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді - члена колегії Крейбух О.Г., розгляд апеляційної скарги здійснений у понад встановлений статтею 273 ГПК України строк.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" задоволити.

2. Рішення Господарського суду Вінницької області від 12.10.2023 у справі № 902/681/23 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 2819,17 грн пені та 69,04 грн процентів річних. Прийняти в цій частині нове рішення про задоволення вимог.

Викласти резолютивну частину рішення в новій редакції:

"1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Чапалюка Сергія Васильовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 25, ) кошти в сумі 6 856,93 грн (шість тисяч вісімсот п`ятдесят шість гривень 93 копійки) з яких: 4 487,67 грн пені, 269,26 грн 3 % річних, 2 100,00 інфляційних втрат.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Чапалюка Сергія Васильовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 25, ) 2 684,00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок) витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.

4. Видати накази."

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Чапалюка Сергія Васильовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 25, ) 4 026,00 грн (чотири тисячі двадцять шість гривень 00 копійок) витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Видати наказ.

4. Господарському суду Вінницької області на виконання постанови видати накази.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

7. Справу № 902/681/23 повернути Господарському суду Вінницької області.

Головуючий суддя Тимошенко О.М.

Суддя Крейбух О.Г.

Суддя Юрчук М.І.