РІШЕННЯ

м. Київ

06.02.2024Справа № 910/17079/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Шатан Т.О., розглянув у відкритому судовому засіданні справу №910/17079/23 за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про стягнення грошових коштів, за участю представників позивача: ОСОБА_1, відповідача: ОСОБА_2, вільний слухач: ОСОБА_3

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У листопаді 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_1) через систему «Електронний суд» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - Товариство) штрафних санкцій у розмірі 16 444 001, 91 грн, з яких 15 416 429, 22 грн пені та 1 027 572, 69 грн штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Товариством своїх зобов`язань за державним контрактом на поставку (закупівлю) товарів оборонного призначення від 18 квітня 2022 року № 403/1/22/131 у частині своєчасного постачання товару.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08 листопада 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення її недоліків.

10 листопада 2023 року через відділ діловодства суду позивач на виконання вимог вказаної ухвали подав документи для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13 листопада 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/17079/23, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 07.12.2023.

21 листопада 2023 через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про повернення переплаченого судового збору у розмірі 49 332, 00 грн.

29 листопада 2023 року до суду від Товариства надійшли клопотання про поновлення строку на надсилання відзиву на позовну заяву позивачеві та відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.11.2023 задоволено клопотання позивача про повернення судового збору та повернуто ІНФОРМАЦІЯ_1 з бюджету 49 332, 00 грн.

У підготовчому засіданні 07.12.2023 судом оголошено перерву.

18.12.2023 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 підтримало заявлені позовні вимоги.

21.12.2023 через систему «Електронний суд» від ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшли додаткові пояснення.

17.01.2024 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, яка занесена до протоколу судового засідання, та призначено справу № 910/17079/23 до судового розгляду по суті на 23.01.2024.

Судове засідання 23.01.2024 не відбулось у зв`язку оголошенням повітряної тривоги у місті Києві. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.01.2024 судове засідання призначено на 06.02.2024, про що повідомлено сторін.

У судовому засіданні 06.02.2024 представник позивача зазначив, що не у повному обсязі розраховано позовні вимоги і такі підлягають коригуванню у бік збільшення, судом роз`яснено право на подання іншого позову, оскільки на стадії судового розгляду справи по суті така процесуальна дія є неможливою.

Позивач підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача у судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2022 року між ІНФОРМАЦІЯ_1, як замовником, та ІНФОРМАЦІЯ_2, як постачальником, укладено державний контракт на поставку (закупівлю) товарів оборонного призначення (далі - Контракт), за умовами якого замовник зобов`язався поставити продукцію, зазначену в специфікації (додаток № 1 до контракту), а позивач - прийняти та оплатити товар.

Контракт підписаний уповноваженими представниками позивача та відповідача та скріплений їх печатками.

Відповідно до пункту 2.1. орієнтовна вартість товару на момент укладення Контракту без урахування податку на додану вартість становить ІНФОРМАЦІЯ_3.

Беручи до уваги, що товар буде поставлятися з іноземної держави, в обґрунтованих випадках (внесення змін у митне законодавство, за умови зміни курсу валюти відносно гривні більше, ніж на 1 відсоток відносно курсу Національного банку України, встановленого на дату укладання Контракту) за вмотивованим рішенням замовника, як виключення, орієнтовна вартість товару на момент укладення Контракту може бути переглянута з метою недопущення зриву виконання Контракту та неналежного забезпечення потреб Збройних Сил України.

Перегляд орієнтовної ціни за одиницю та загальної вартості товару оформляється шляхом укладення додаткової угоди до Контракту.

Всі зміни орієнтовної ціни за одиницю та загальної вартості товару оформляються шляхом укладення додаткової угоди до Контракту.

Зміна орієнтовної ціни за одиницю та загальна вартість товару, визначені Контрактом, не допускається, якщо товар, який є предметом Контракту, повністю оплачений, а також коли Сторони повністю виконали свої зобов`язання за Контрактом (пункт 2.2. Контракту).

Відповідно до пункту 2.3. вказаного правочину розрахунки проводяться шляхом оплати ІНФОРМАЦІЯ_1 поставленого товару протягом 15-ти банківських днів після пред`явлення Товариством рахунку на оплату товару та документів, зазначених у пункту 2.5. Контракту.Згідно з пунктом 2.5. Контракту усі платіжні документи за Контрактом оформлюються з дотриманням вимог законодавства. Виконавець надсилає замовнику рахунок протягом 10 (десяти) календарних днів з дня поставки товару. До рахунку додаються: акт приймання-передачі товару; товаросупровідна документація та/або декларація; протокол погодження договірної ціни на поставку (закупівлю) товару.

Пунктом 3.3. Контракту сторони узгодили, що поставка виконавцем та приймання вантажоодержувачем товару за Контрактом здійснюється відповідно до комплекту технічної документації, що поставляється разом з товаром, у місці поставки, з підписанням сторонами акту приймання-передачі товару, у разі необхідності підписання такого документа. Товар передається виконавцем та приймається вантажоодержувачем згідно з товаросупровідними документами, технічною документацією, копіями сертифікатів якості, сертифікатами походження.

Датою виконання виконавцем зобов`язань щодо поставки товару є дата, зазначена у товаросупровідній документації (пункт 3.4. Контракту).

Відповідно до пункту 4.1. Контракту виконавець зобов`язаний поставити товар згідно з умовами Контракту не пізніше строку, визначеного Специфікацією та надати замовнику документи згідно з пунктом 2.5. Контракту.

Згідно пп. 1 п. 7.2. Контракту за порушення строків поставки товару Виконавець сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотка від вартості непоставленого (недопоставленого) товару, за кожний день прострочення поза встановлені Контрактом строки поставки, а за прострочення понад 30 днів з Виконавця додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків від вказаної суми.

Згідно пп. 5 п. 7.2. Контракту погоджений розмір збитків , а також неустойки, який підлягає відшкодуванню ІНФОРМАЦІЯ_1 за несвоєчасність розрахунків не можу бути більшим за суму заборгованості скоригованої на офіційний індекс інфляції. Сторони встановили інший розмір процентів згідно до ч.2 ст.625 ЦК та ч.6 ст.231 ГК для ІНФОРМАЦІЯ_1 - нуль процентів для Замовника.

Пунктом 7.3 Державного контракту ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 було визначено наступне: «п.7.3. Сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за Контрактом у разі настання обставин непереборної сили, які виникли незалежно від волі Сторін та мали безпосередній вплив на можливість виконання зобов`язань за Контрактом».

Контракт набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2022 року (пункт 10.1. контракту).

Специфікацією, яка є додатком № 1 до Контракту, сторони визначили характеристики товару, що підлягав поставці.

25.05.2022, відповідно до п.2.6 Контракту, Замовник здійснив попередню оплату на суму ІНФОРМАЦІЯ_5. (платіжне доручення НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_4.

Додатковою угодою 1 від 01.07.2022 до Контракту було зменшено договірну вартість Товару без урахування ПДВ яка становила ІНФОРМАЦІЯ_6..

Додатковою угодою 2 від 23.12.2022 до Контракту було продовжено термін дії договору до 31.12.2023.

Згідно Додаткової угоди №3 від 28.02.2023, зокрема пункт 2.1. викладений у новій редакції - Вартість (ціна товару) зафіксована на підставі калькуляції витрат , сформованої виконавцем відповідно до вимог ПКМУ від 20.03.2022 №335. А на підставі рішенням ІНФОРМАЦІЯ_7 специфікацію товару викладено у новій редакції.

Відповідно до виписки з рахунку за 26.05.2023 Відповідачем на рахунок Позивача було повернуто різницю сплачених коштів за контрактом, а саме ІНФОРМАЦІЯ_8. (перерахування курсової різниці) та ІНФОРМАЦІЯ_9. (повернення коштів)

Додатковою угодою 4 від 20.06.2023 до Контракту було внесено зміну зменшено вартість ціну до ІНФОРМАЦІЯ_10, відповідно до п. 2.2 Контракту,

Так, відповідно до Специфікації Товару до додаткової угоди 4 також було зменшено кількість та строки поставки Товару, вартість (ціна) Товару - до ІНФОРМАЦІЯ_11. і частина товару підлягала поставці у строк до 30.08.2022, а частина у строк до 10.06.2023.

Однак, обумовлений товар був поставлений відповідачем з порушенням обумовленого Контрактом строку, а саме: 06 вересня 2022 року поставлено продукцію на суму ІНФОРМАЦІЯ_12, 13 вересня 2022 року поставлено продукцію на суму ІНФОРМАЦІЯ_13, 20 вересня 2022 року поставлено продукцію на суму ІНФОРМАЦІЯ_14, 12 жовтня 2022 року поставлено продукцію на суму ІНФОРМАЦІЯ_15, 29 листопада 2022 року поставлено продукцію на суму ІНФОРМАЦІЯ_16, 18 грудня 2022 року поставлено продукцію на суму ІНФОРМАЦІЯ_17, 31 січня 2023 поставлено продукцію на суму ІНФОРМАЦІЯ_18.

Прострочення поставки за окремим накладними становить 6, 13, 20,42, 90,109,153 дні.

Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи видатковими накладними, підписаними уповноваженими представниками обох сторін без заперечень та зауважень.

У зв`язку з порушенням Товариством умов договору в частині своєчасної поставки товару позивач надіслав відповідачу претензію від 07 вересня 2023 № 403/13078 з вимогою сплатити 13 928 899, 99 грн пені та 10 683 649, 76 грн штрафу.

Однак, зазначена претензія була залишена відповідачем без відповіді та задоволення, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

У відзиві на позовну заяву та у судових засіданнях представник відповідача не заперечував факт прострочення поставки обумовленої контрактом продукції, проте вказав, що таке порушення сталося внаслідок виникнення форс-мажорних обставин у його контрагента. Так, відповідач вказав, що на виконання умов укладеного з ІНФОРМАЦІЯ_1 Контракту відповідач уклав зовнішньоекономічний контракт з нерезидентом-А, хто поставляє товар (вироблений нерезидентом-Б), що є предметом поставки за спірним Контрактом згідно до специфікації. В свою чергу нерезидент-А має контракт з нерезидентом Б, а той має свого постачальника складових нерезидента-В. Невчасна поставка іноземним контрагентом (нерезидентом-В) складових для Товару, що є предметом Контракту, призвела до затримки поставки товарів ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підтвердження вказаних обставин відповідач надав суду Сертифікат про форс-мажорні обставини іноземної торгово-промислової палати з якого вбачається, що вказаний сертифікат видано іноземному контрагенту відповідача, який здійснював поставку складових товару, що є предметом спірного контракту. У зв`язку із затримкою поставки товару складових відбулась затримка виробництва Товару, а відтак Нерезидент-А не зміг поставити відповідачеві товар, а відповідач в свою чергу вчасно поставити товар за Контрактом.

Крім того, у матеріалах справи наявні Сертифікат НОМЕР_4 від ІНФОРМАЦІЯ_20 «про форс мажорні обставини» національної обласної (регіональної) торгово-промислової палати та висновок ІНФОРМАЦІЯ_19 про істотну зміну обставин Торгово-промислової палати України. Згідно з вказаним висновком виконання зобов`язань за державник контрактом відповідачем є неможливим. За висновком, у зв`язку із настанням істотної зміни обставин відповідно до статті 652 ЦК України виконавець має право вимагати у ІНФОРМАЦІЯ_1 перегляду та внесення змін до умов Контракту щодо строків постачання товарів до 10 червня 2023 року.

При цьому, за твердженнями відповідача Товариство виконало своє зобов`язання з поставки товарів, у зв`язку з чим ІНФОРМАЦІЯ_1 не понесло жодних збитків через затримку поставки продукції. Відтак, на думку відповідача, у силу приписів статті 617 Цивільного кодексу України він звільнений від відповідальності за несвоєчасне постачання обумовленого державним контрактом товару.

У засіданні сторони взаємно погодились як щодо ланцюжка поставки Товару, який відповідає Специфікації так і поставки в обумовленому обсязі, проте з простроченням.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За частиною 1 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Стаття 663 ЦК України передбачає, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п.28 ст.1 ЗУ «Про оборонні закупівлі», співвиконавці/ субпідрядники - це суб`єкти господарювання незалежно від їх форми власності, іноземні суб`єкти господарювання, які залучаються виконавцями державних контрактів (договорів) на підставі договорів, у тому числі зовнішньоекономічних договорів (контрактів), до виконання укладених із державним замовником державних контрактів (договорів). Згідно з п.2 ч.1 ст.8 ЗУ «Про оборонні закупівлі» визначено, що Виконавець державного контракту (договору) залучає до виконання державного контракту (договору) співвиконавців/субпідрядників оборонних закупівель. Обмежень стосовно вибору співвиконавця за державними контрактами або щодо необхідності погодження вибору цих співвиконавців із замовниками в особливостях здійснення оборонних закупівель на період дії правового режиму воєнного стану не передбачено.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Матеріалами справи підтверджується і відповідачем не спростовано факт несвоєчасної поставки товару в передбачений державним контрактом та специфікацією до нього строк.

Частиною 1 статті 546 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частин 1, 2 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно з частиною 3 вищезазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" (далі - Закон) передбачено, що цей закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до підпункту 1 пункту 7.2. контракту за порушення строків поставки товару Товариство сплачує ІНФОРМАЦІЯ_1 пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленої (недопоставленої) продукції, за кожний день прострочення поза встановлені контрактом строки поставки, а за прострочення понад 30 днів - додатково стягується штраф у розмірі 7% від вказаної суми.

Оскільки заявлені ІНФОРМАЦІЯ_1 до стягнення суми пені в розмірі 15 416 429, 22 грн та штрафу в розмірі 1 027 572, 69 грн, є арифметично правильними, відповідають вимогам чинного законодавства та положенням Контракту, вказані позовні вимоги є обґрунтованими.

При цьому, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо наявності підстав для звільнення цієї особи від відповідальності за невиконання її зобов`язань за договором, у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин з огляду на таке.

У матеріалах справи наявні копії висновку Торгово-Промислової Палати ІНФОРМАЦІЯ_21 «про істотну зміну обставин», Сертифікату ІНФОРМАЦІЯ_22 «про форс мажорні обставини» *-обласної (регіональної) торгово-промислової палати та Сертифікату про форс-мажорні обставини іноземної торгово-промислової палати.

За змістом відзиву на позовну заяву відповідач посилається на звільнення відповідача від відповідальності оскільки наявні обставини, які підтверджені висновком Торгово-Промислової Палати ІНФОРМАЦІЯ_21 «про істотну зміну обставин» та Сертифікатом НОМЕР_6 «про форс мажорні обставини» Київської обласної (регіональної) торгово-промислової палати.

З матеріалів справи убачається, що відповідач повідомив позивача листом НОМЕР_5 від 14.02.2023 про те, що з метою виконання Контракту Товариство уклало зовнішньоекономічний контракт з компанією нерезидентом.

Так з висновку про істотну зміну обставин, виданого торгово-промисловою палатою убачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 свої зобов`язання з виготовлення продукції у термін передбачений Контрактом не виконало. На виконання умов Контракту, Товариство уклало зовнішньоекономічний контракт з нерезидентом. Цей зовнішньоекономічний постачальник, в свою чергу, зробив заяву у виробника продукції, який знаходиться в країні ЄС-А, через іншу компанію з місцезнаходженням ЄС-Б. Після того, як сторони державного контракту та зовнішньоекономічного контракту приступили до їх виконання, іноземний постачальник повідомив про те, що завод виробник підпав під вплив форс-мажорних обставин та в подальшому надав листом копію сертифікату про форс-мажорні обставини. Пошуки альтернативних постачальників продукції неможливі, так як завод, який підпав під вплив дії обставин форс-мажору є єдиним виробником зазначеної продукції, що обліковується по відповідних кодах і є предметом державного Контракту.

За змістом висновку також вказано, що у зв`язку із настанням істотної зміни обставин відповідно до статті 652 ЦК України виконавець має право вимагати у ІНФОРМАЦІЯ_1 перегляду та внесення змін до умов Контракту щодо строків постачання товарів до 10 червня 2023 року.

З огляду на викладене торгово-промислова палата керувалась статтею 652 Цивільного кодексу України, відповідно до якого зазначається про зміна або розірвання договору у зв`язку з істотною зміною обставин.

Суд враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 01.06.2021 у справі № 910/9258/20, про те, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона повинна довести, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного випадку виконання зобов`язання».

Сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18, від 25.11.2021 у справі № 905/55/21).

Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу (п.5.21 постанови).

Суд враховує правовий висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладений у постанові від 31 серпня 2022 року у справі №910/15264/21, де вказано, що між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання має бути причинно-наслідковий зв`язок.

Тобто, неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин.

На підставі ч. 1 ст. 14(1) Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності.

Однак, на підтвердження дії форс-мажорних обставин саме відносно неможливості виконання державного контракту, а не зовнішньоекономічного контракту контрагентом, не надано засвідченого сертифікату Торгово-промислової палати України.

Як погодились про те погодили сторони, Товар визначений специфікацією виробляється нерезидентом-Б.

Порушення ланцюжка поставки складових між нерезидентом-В і нерезидентом-Б є першопричиною не виробництва товару.

Крім того, відомою є обставина непостачання безпосередньо Україні товарів військового чи подвійного призначення, а також активна протидія держави-агресора у належному забезпеченні такими товарами нерезидентами та загалом Державами, які підтримують Україну з початку повномасштабного вторгнення.

Суд дійшов висновків, що відповідачем доведено прямий причинно-наслідкового зв`язок між дією відповідних обставин, їх тривалістю на виконання господарських відносин.

Разом з тим, постачання товарів Відповідачем є його підприємницькою діяльністю з метою отримання прибутку, а отже належна обачність у виборі контрагентів є його власною відповідальністю.

Щодо зменшення штрафних санкцій

Виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки (пені) до її розумного розміру (Постанова КГС ВС від 30.03.2018 у справі № 902/538/18 та від 19.01.2024 у справі №911/2269/22).

Згідно з частиною 1 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції (неустойка, штраф, пеня) надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити майновий стан сторін, співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, а також чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Суд відзначає, що вказане питання вирішується судом з урахуванням приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відтак, вирішення питання про зменшення пені та розмір, до якого він підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Аналогічний висновок щодо можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд, викладений також у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 13.05.2019 у справі № 904/4071/18, від 22.04.2019 у справі № 925/1549/17, від 30.05.2019 у справі № 916/2268/18, від 04.06.2019 у справі № 904/3551/18.

В аспекті права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд звертає увагу на наступні обставини та вважає за необхідне використати надане національним законодавством України право суду на зменшення розміру штрафних санкцій.

Суд звернув увагу на непропорційність розміру

Частиною шостою статті 231 ГК України визначено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Сторони у договорі визначили суттєво різний розмір відповідальності, зокрема Замовник лише в межах суми боргу + інфляція та штрафні санкції - нуль, а для виконавця штраф -7% та пеня 0,1% щодня.

Водночас, з урахуванням положень постанови КМУ від 11.11.22 № 1275 відповідач як вітчизняний суб`єкт господарювання, якому в установленому порядку надані повноваження щодо здійснення імпорту відповідних видів товарів, робіт і послуг оборонного призначення, має право постачальницьку винагороду, яка становить 3 відсотки вартості товарів, робіт і послуг оборонного призначення за зовнішньоекономічним договором (контрактом) і підлягає сплаті за умови виконання вітчизняним суб`єктом господарювання всіх умов державного контракту (договору).

Арифметика контракту вказує, що сума заявлена до стягнення як санкції за несвоєчасну повну поставку товару перевищує розмір постачальницької винагороди.

Суд також беру до уваги загальновідомі відомості про непостачання іншими виконавцями товарів на виконання інших контрактів взагалі та втрату коштів.

Вбачається нерозумним покласти на виконавця державного замовлення непомірного тягара, який вірогідно стане причиною для вирішення питання про банкрутство вітчизняного суб`єкта господарювання, якому в установленому порядку надані повноваження щодо здійснення імпорту відповідних видів товарів, робіт і послуг оборонного призначення.

Відтак, суд, ухвалюючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання.

З огляду на те, що відповідачем умови договору щодо поставки виконано, враховуючи, що під час виникнення обставин, які призвели до затримки поставки товару в строки передбачені договором, відповідач відразу повідомляв позивача про ці обставини, тобто діяв добросовісно, зважаючи на розмір очікуваної винагороди відповідача від угоди з поставки товару (який не перевищує 3% вартості), суд дійшов висновку про можливість зменшити розмір суми пені та штрафу до розміру 10 % від заявленої суми для забезпечення балансу інтересів сторін та стягнути з відповідача пеню у розмірі 1 541 642,92 грн та штраф у розмірі 102 757,27 грн, скориставшись правом, наданим нормою частини 3 статті 551 ЦК України.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Однак, судовий збір, у разі зменшення судом розміру неустойки на підставі ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України, покладається на відповідача повністю без урахування зменшення неустойки, оскільки таке зменшення є наслідком не необґрунтованості позовних вимог в цій частині, а виключно застосування судами свого права на таке зменшення, передбаченого наведеними нормами.

Аналогічна правова позиція щодо розподілу судових витрат викладена у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі №917/1068/17, від 05.04.2018 у справі №917/1006/16, від 03.04.2018 у справі №902/339/16.

З огляду на викладене, судовий збір за подання позовної заяви підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

2. Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_2; ідентифікаційний код НОМЕР_2) 1 541 642,92 грн пені, 102 757,27 грн штрафу та 197 328 (сто дев`яносто сім тисяч триста двадцять вісім) грн 02 коп судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 08.02.2024

Суддя Ігор Курдельчук