ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року м. ОдесаСправа № 916/1508/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Поліщук Л.В., Богатиря К.В.,

при секретарі судового засідання: Колцун В.В.,

за участю представників:

від Приватного підприємства "КК "КОІН" участі не брали,

від Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "П`ЄР" Бороган В.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "П`ЄР"

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.10.2023, прийняту суддею Погребною К.Ф., м. Одеса, повний текст складено 30.10.2023,

у справі №916/1508/23

за позовом: Приватного підприємства "КК "КОІН"

до відповідача: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "П`ЄР"

про визнання недійсним та скасування рішення, припинення юридичної особи

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 р. Приватне підприємство "КК "КОІН" звернулося з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "П`ЄР", в якому просило визнати недійсним та скасувати рішення установчих зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: м. Одеса, пров. Успенський, буд. 11, щодо усіх питань порядку денного, що прийняте 11.09.2022 та оформлене протоколом №1 від 11.09.2022, а також припинити юридичну особу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "П`ЄР" шляхом ліквідації та призначити ліквідатором Лук`янова Олександра Олександровича, встановивши строк для задоволення кредиторами своїх вимог в шість місяців з дня оприлюднення рішення.

За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 02.05.2023 відкрито провадження у справі №916/1508/23.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.10.2023 у справі №916/1508/23 позов Приватного підприємства "КК "КОІН" до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "П`ЄР" про визнання недійсним та скасування рішення, припинення юридичної особи залишено без розгляду.

09.10.2023 до місцевого господарського суду надійшла заява Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "П`ЄР" про відшкодування судових витрат б/н від 09.10.2023 (вх.№2-1518/23 від 09.10.2023), в якій останнє просило стягнути на свою користь з Приватного підприємства "КК "КОІН" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40000 грн.

Вказана заява мотивована тим, що відповідачем у зв`язку з розглядом даної справи в місцевому господарському суді були понесені судові витрати, а саме: витрати на професійну правничу допомогу у сумі 40000 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.10.2023 у справі №916/1508/23 (суддя Погребна К.Ф.) заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "П`ЄР" б/н від 09.10.2023 (вх.№2-1518/23 від 09.10.2023) задоволено частково; стягнуто з Приватного підприємства "КК "КОІН" на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "П`ЄР" судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн; у решті заяви відмовлено.

Дана ухвала обґрунтована тим, що залишення позову без розгляду зумовлює існування правових підстав для покладення на позивача витрат Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "П`ЄР" на професійну правничу допомогу у даній справі, при цьому, з огляду на відсутність особливої складності справи та зважаючи на правову позицію, викладену Приватним підприємством "КК "КОІН" у клопотанні про зменшення вищенаведених витрат, місцевий господарський суд дійшов висновку про необхідність зменшення цих витрат до 7000 грн.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "П`ЄР" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.10.2023 у справі №916/1508/23 скасувати та увалити нове рішення, яким заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "П`ЄР" про відшкодування судових витрат б/н від 09.10.2023 (вх.№2-1518/23 від 09.10.2023) задовольнити повністю.

Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник наголошує на тому, що дана справа є доволі складною, оскільки, по-перше, позовна заява подана ще в травні місяці 2023 року та містить декілька вимог немайнового характеру, кожна з яких потребувала детального аналізу, вивчення сталої практики в подібних правовідносинах та на кожну з яких представником відповідача було своєчасно підготовлено та подано заперечення з відповідними доказами; по-друге, у липні 2023 року, тобто через три місяці представництва та участі в судових засіданнях представника відповідача, позивач змінив підставу позову, що зумовило необхідність додаткового аналізу та викладення правової позиції Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "П`ЄР" у відзиві на заяву про зміну підстави позову, що, в свою чергу, додатково ускладнило справу; по-третє, з метою підтримки доводів, викладених відповідачем у низці процесуальних документів останнього, складених після вивчення обставин справи, норм чинного законодавства та судової практики, представник Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "П`ЄР" брав участь у всіх судових засіданнях у цій справі, навіть у тих, в які не з`являвся представник позивача.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Богатиря К.В., Поліщук Л.В. від 29.11.2023 за вказаною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження, а також встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 14.12.2023.

В подальшому ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.12.2023 вирішено розглянути апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "П`ЄР" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.10.2023 у справі №916/1508/23 поза межами строку, встановленого частиною другою статті 273 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк, достатній для забезпечення можливості реалізації учасниками процесу відповідних процесуальних прав з урахуванням запровадженого в Україні воєнного стану, та призначено дану справу до розгляду на 07.02.2024 об 11:00.

У судовому засіданні 07.02.2024 представник Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "П`ЄР" апеляційну скаргу підтримав; представник Приватного підприємства "КК "КОІН" участі не брав, хоча був належним чином сповіщений про дату, час та місце його проведення, що підтверджується матеріалами справи (т.ІІІ а.с.168).

29.12.2023, тобто з пропуском встановленого судом строку, Приватне підприємство "КК "КОІН" звернулося до суду апеляційної інстанції з відзивом на апеляційну скаргу б/н від 28.12.2023 (вх.№3598/23/Д2 від 29.12.2023), в якому, зокрема, викладено клопотання про поновлення процесуального строку на подання даного відзиву.

В силу частини першої статті 263 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Положеннями частини другої статті 118 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За змістом частин першої, другої статті 119 Господарського процесуального кодексу України поновленим може бути процесуальний строк, встановлений законом, а встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Оскільки строк на подання відзиву на апеляційну скаргу встановлюється не законом, а судом, та відповідно до вимог процесуального закону може бути продовженим за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, а не поновленим, клопотання відповідача про поновлення строку на подання відзиву на апеляційну скаргу не підлягає задоволенню.

За таких обставин, протокольною ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.02.2023 було залишено без розгляду відзив Приватного підприємства "КК "КОІН" на апеляційну скаргу б/н від 28.12.2023 (вх.№3598/23/Д2 від 29.12.2023), у зв`язку з чим колегія суддів не надає оцінку викладеним у ньому доводам.

Аналогічний сталий правовий висновок стосовно того, що встановлений судом процесуальний строк не підлягає поновленню, а може бути виключно продовжений за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, міститься у низці постанов Верховного Суду, зокрема, від 13.09.2023 у справі №910/6246/22, від 01.08.2022 у справі №910/16784/20 тощо.

За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представника апелянта, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Одеської області норм права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 16.05.2023 між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "П`ЄР" ("Клієнт") та Адвокатським бюро "Бороган" ("Адвокатське бюро") укладено договір про надання правової допомоги б/н (далі договір б/н від 16.05.2023), відповідно до пункту 1.1 якого Клієнт доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Адвокатське бюро на підставі звернення Клієнта приймає на себе зобов`язання усіма законними методами та способами надати Клієнту правову допомогу у вигляді представництва інтересів Клієнта у справі №916/1508/23 за позовом Приватного підприємства "КК "КОІН" до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "П`ЄР" про визнання недійсним і скасування рішення установчих зборів співвласників багатоквартирного будинку та припинення юридичної особи (пункт 2.1 договору б/н від 16.05.2023).

За умовами підпункту 2.1.2 пункту 2.1 договору б/н від 16.05.2023 представництво інтересів Клієнта здійснюється в усіх без виключення підприємствах, установах та організаціях незалежно від їх форм власності та підпорядкування, а також в усіх без виключення державних та недержавних органах, судах всіх інстанцій та юрисдикцій з усіма без виключення процесуальними правами, зокрема, наданими стороні у справі положеннями чинного Господарського процесуального кодексу України.

В силу пункту 2.4 договору б/н від 16.05.2023 для надання правової допомоги Клієнту Адвокатське бюро призначає адвоката Бороган Валентина Володимировича, який має право представляти інтереси Клієнта на підставі самостійно виписаного ордеру та на підставі ордеру, виписаного Адвокатським бюро.

У пунктах 4.1, 4.5 договору б/н від 16.05.2023 визначено, що за надання правової допомоги, яка є предметом договору згідно з пунктом 2.1 останнього, Клієнт сплачує Адвокатському бюро винагороду у розмірі 40000 грн. Сторони погодили, що виплата гонорару, розмір якого зазначено у пункті 4.1 цього договору, здійснюється протягом 30 календарних днів після підписання Клієнтом акту приймання-передачі виконаних робіт.

Згідно з пунктом 7.1 договору б/н від 16.05.2023 даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2023 або до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за даним договором.

09.10.2023 між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "П`ЄР" та Адвокатським бюро "Бороган" на виконання вищенаведеного договору було підписано без зауважень та скріплено печатками акт прийому-передачі виконаної роботи б/н, відповідно до якого Адвокатським бюро виконані, а Клієнтом прийняті наступні роботи: усна консультація; вивчення документів; формування правової позиції; підготовка відзиву на позовну заяву; підготовка заяви про письмове опитування у порядку статті 90 Господарського процесуального кодексу України; підготовка заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву; підготовка заперечень на заяву про зміну підстав позову; участь у судових засіданнях. За вищенаведені роботи Клієнт протягом 30 календарних днів після підписання цього акту зобов`язується сплатити Адвокатському бюро винагороду у розмірі 40000 грн.

Відзив на позовну заяву, заява про письмове опитування у порядку статті 90 Господарського процесуального кодексу України, заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, заперечення на заяву про зміну підстав позову у справі №916/1508/23 від імені Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "П`ЄР" підписані адвокатом Бороганом Валентином Володимировичем, який діяв на підставі ордеру серії ВН №1258538 від 16.05.2023.

У судових засіданнях у даній справі в місцевому господарському суді представництво інтересів відповідача забезпечував адвокат Бороган Валентин Володимирович, що підтверджується протоколами відповідних судових засідань.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частин першої, третьої статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Сукупний аналіз норм процесуального закону, якими врегульовано питання розподілу судових витрат, а саме: статей 129, 130 Господарського процесуального кодексу України, дає підстави для висновку, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду суд зобов`язаний виходити з положень частини п`ятої статті 130 цього Кодексу, оскільки вказана норма є спеціальною.

В силу частини п`ятої статті 130 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Отже, стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, у разі залишення позову без розгляду можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача.

Водночас Господарський процесуальний кодекс України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача, однак, очевидно, що під цими діями можна розуміти таку реалізацію позивачем своїх процесуальних прав, внаслідок якої виникають підстави для закриття провадження або залишення позову без розгляду. Тобто, частина п`ята статті 130 Господарського процесуального кодексу України не встановлює конкретні критерії для оцінки дій позивача на предмет обґрунтованості/необґрунтованості, а тому вони визначаються судом у кожній справі відповідно до встановлених обставин (постанова Верховного Суду від 20.06.2023 у справі №925/1372/21).

Відповідно до приписів частини п`ятої статті 130 Господарського процесуального кодексу України для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, необхідно довести, а суду - встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно, пред`явивши позов; чи систематично протидіяв правильному вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 27.07.2023 у справі №921/171/17-г/16.

Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що поняття "необґрунтованість дій позивача" не є тотожнім таким поняттям як "зловживання правом", "неправомірність дій" або ж "встановлення того, що спір виник внаслідок необґрунтованих дій позивача" (постанова Верховного Суду від 01.12.2022 у справі №922/2017/17).

Крім того, "необґрунтовані дії позивача" не тотожні поняттю "необґрунтований позов", адже законодавець свідомо визначив саме підставу як дію позивача і яка/які є необґрунтованими, а не заяву по суті спору позов.

Вказана позиція відображена в постанові Верховного Суду від 04.05.2023 у справі №910/5911/22.

Колегія суддів вбачає, що ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.10.2023 у даній справі позов Приватного підприємства "КК "КОІН" до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "П`ЄР" було залишено без розгляду на підставі пункту 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України внаслідок неявки позивача у судове засідання та неповідомлення суду про причини такої неявки. Вказана ухвала місцевого господарського суду в апеляційному порядку не оскаржувалась, набрала законної сили та є чинною.

Неявка повноважного представника позивача, належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи, у судове засідання у разі неподання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності та неповідомлення причин такої неявки, можуть кваліфікуватися як необґрунтовані у розумінні частини п`ятої статті 130 Господарського процесуального кодексу України. При цьому саме на позивача покладається обов`язок доведення неможливості вчинення ним відповідних процесуальних дій.

Саме такий правовий висновок об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладено в постанові від 02.12.2022 у справі №910/12184/20.

Залишення позову без розгляду на підставі пункту 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України є наслідком пасивної поведінки позивача, яку відповідач не міг передбачити, і така пасивна поведінка не нівелює наслідків отримання відповідачем правової допомоги адвоката, яка потребує оплати.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За умовами частини третьої статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

В силу статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з частинами першою, другою статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

В силу приписів частини третьої статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Даний висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується з правовою позицією об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеною в постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Частиною четвертою статті 126 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини п`ятої статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 11.09.2020 у справі №922/3724/19.

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Саме такий сталий правовий висновок Верховного Суду викладено в постановах від 28.09.2021 у справі №918/1045/20, від 24.11.2021 у справі №910/17235/20 та від 01.09.2021 у справі №910/13034/20.

У постанові Верховного Суду від 18.11.2020 у справі №923/1121/17 також вказано, що при застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

З матеріалів справи вбачається, що Приватним підприємством "КК "КОІН" до суду першої інстанції було подано клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу б/н від 24.10.2023 (вх.№37994/23 від 24.10.2023). Вказане клопотання мотивоване тим, що заявлена відповідачем до стягнення у даній справі сума витрат на професійну правничу допомогу є істотно завищеною, а також неспівмірною зі складністю справи, витраченим адвокатом часом та ринковими цінами на адвокатські послуги.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справах "East/West Alliance Limited" проти України" та "Ботацці проти Італії").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою, сьомою та дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, враховуючи частини п`яту-сьому, дев`яту статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення.

Аналогічна правова позиція об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладена в постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 25.06.2019 у справі №916/1340/18.

Правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №906/194/18, акцентує увагу на необхідності дослідження документів на підтвердження обсягу витрат на правову допомогу, у тому числі щодо необхідності наявності розрахунку відповідних витрат, а також оцінки можливого фактичного їх понесення, оскільки у зазначеному випадку встановлення факту понесення витрат залежить від доведення факту надання правової допомоги у відповідних обсягах.

Від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, а тому відповідно до вимог чинного процесуального закону цілком достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.

Даний висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується зі сталою правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 15.06.2021 у справі №922/2987/20, від 18.05.2021 у справі №923/121/20, від 13.12.2018 у справі №816/2096/17, від 16.05.2019 у справі №823/2638/18, від 09.07.2019 у справі №923/726/18 та від 26.02.2020 у справі №910/14371/18.

Крім того, частина третя статті 126 Господарського процесуального кодексу України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним. Відтак, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.

Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21).

Розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі. Чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань. Чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами. Та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Даний правовий висновок Верховного Суду викладений в постанові від 28.11.2019 у справі №914/1605/18.

При цьому чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості.

Саме така правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 22.06.2021 у справі №906/698/20.

Суд апеляційної інстанції вбачає, що на підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу у даній справі в суді першої інстанції та розміру останніх Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "П`ЄР" було надано низку документів, а саме: копії договору про надання правової допомоги б/н від 16.05.2023, укладену між відповідачем і Адвокатським бюро "Бороган"; складеного на виконання вказаного договору акту прийому-передачі виконаної роботи б/н від 09.10.2023, а також ордер серії ВН №1258538 від 16.05.2023, виданий на представництво адвокатом Бороганом Валентином Володимировичем інтересів відповідача в Господарському суді Одеської області.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, апеляційний господарський суд зазначає, що відповідно до договору б/н від 16.05.2023 та акту прийому-передачі виконаної роботи б/н від 09.10.2023, складеного на виконання вказаного договору, гонорар адвоката за надання правової допомоги відповідачу у даній справі в суді першої інстанції встановлюється у фіксованій сумі та складає 40000 грн, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Аналогічна сума витрат на професійну правничу допомогу була зазначена Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "П`ЄР" у викладеному у відзиві на позовну заяву попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Проаналізувавши опис робіт, які наведені в акті прийому-передачі виконаної роботи б/н від 09.10.2023 за договором б/н від 16.05.2023, апеляційний господарський суд зазначає про те, що відображена в ньому інформація про характер наданих адвокатом послуг повністю відповідає матеріалам справи (зокрема, документи Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "П`ЄР", подані останнім в межах розгляду справи №916/1508/23, підписані адвокатом Адвокатського бюро "Бороган" Бороганом Валентином Володимировичем, який також брав участь у судових засіданнях в суді першої інстанції).

При цьому, встановивши за результатами опрацювання матеріалів справи природу, характер та специфіку спірних правовідносин, значимість результатів її вирішення для сторін (спрямованість позовних вимог на припинення відповідача як юридичної особи шляхом ліквідації), процесуальні дії позивача (зокрема, зміну підстави позову), а також тривалість розгляду справи, колегія суддів не погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність складності справи, тим більше, що вказаний висновок Господарського суду Одеської області не містить мотивів його прийняття.

Саме по собі посилання суду першої інстанції на правову позицію, вказану позивачем у клопотанні про зменшення судових витрат, без обґрунтування в чому саме полягає зазначена позиція і в чому вона є слушною, також жодним чином не дозволяє встановити мотиви висновку місцевого господарського суду щодо необхідності зменшення заявлених відповідачем до стягнення витрат на професійну правничу допомогу до 7000 грн.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (наприклад, рішення від 21.01.1999 у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007 у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011 у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10 2010 у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994 у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003 у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008 у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Хаджинастасиу проти Греції" національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію. В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення (рішення Європейського суду з прав людини "Олюджіч проти Хорватії"). Принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Мала проти України", "Богатова проти України").

З огляду на викладене, дослідивши зміст оскаржуваного додаткового рішення, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції не навів належного правового обґрунтування свого рішення про зменшення витрат відповідача на професійну правничу допомогу з 40000 грн до 7000 грн.

Водночас Південно-західний апеляційний господарський суд враховує те, що дана справа об`єктивно не потребувала аналізу великої кількості норм чинного законодавства та судової практики, адже сфера регулювання спірних правовідносин не є широкою та фактично обмежується двома спеціальними законами Законом України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" та Законом України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", а також одним кодифікованим актом Цивільним кодексом України.

Підстави заявленого позову та зміст позовних вимог не вимагали від Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "П`ЄР" необхідності вжиття додаткових заходів для збору та надання до суду значного обсягу доказової бази, адже відповідна документація, оформлена при створенні та проведенні державної реєстрації відповідача, як юридичної особи, повинна бути в наявності у вказаного об`єднання.

Подані Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "П`ЄР" в межах даної справи документи (зокрема, відзив на позовну заяву, заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, заперечення на заяву про зміну підстав позову) доволі стислі за обсягом (по 3 аркуші), а їх зміст свідчить про сталість (незмінність) правової позиції відповідача, при цьому доводи Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "П`ЄР" не зумовили збільшення джерел правого регулювання спірних правовідносин, збільшення доказової бази та обставин, які входять до предмету доказування. Складання кваліфікованим фахівцем у галузі права вищенаведених документів не потребувало значних зусиль та великих обсягів часу.

Колегія суддів також зауважує на тому, що наведені в акті прийому-передачі виконаної роботи б/н від 09.10.2023 за договором б/н від 16.05.2023 окремі послуги щодо консультації, вивчення документів та формування правової позиції фактично охоплюються послугою з підготовки адвокатом відзиву на позовну заяву.

Подібний правовий висновок стосовно того, що формування правової позиції за наслідками вивчення судової практики охоплюється одночасно з послугою зі здійснення підготовки відповідного процесуального документа для подання його до суду, відображений в постанові Верховного Суду від 29.04.2021 у справі №916/3904/19.

Крім того, вказані у договорі б/н від 16.05.2023 та у попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат, які відповідач очікує понести у зв`язку із розглядом справи, сума витрат на професійну правничу допомогу (40000 грн) була визначена з урахуванням очікування Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "П`ЄР" вирішення спору між сторона у даній справі по суті, тобто з ухвалення судового рішення про задоволення або відмову у задоволенні позову, між тим, як зазначалося вище, відповідний спір по суті вирішено не було у зв`язку з залишенням позову без розгляду у підготовчому судовому засіданні. Факт залишення позову без розгляду ще на етапі проведення підготовчого судового засідання, а не на етапі розгляду справи по суті, має бути врахований при дослідженні питання розумності розміру гонорару, який підлягає стягненню з позивача.

Враховуючи вищевикладене, за наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "П`ЄР" на правничу допомогу у зв`язку з розглядом даної справи в суді першої інстанції, через призму критеріїв, встановлених частиною четвертою статті 126 та частиною п`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на обсяг виконаних робіт, Південно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення заявленого відповідачем до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з їх неспівмірністю, що, в свою чергу, зумовлює наявність правових підстав для часткового задоволення заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "П`ЄР" б/н від 09.10.2023 (вх.№2-1518/23 від 09.10.2023) та, відповідно, стягнення з Приватного підприємства "КК "КОІН" на користь відповідача вказаних витрат у розмірі 20000 грн (тобто 50% розміру заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу), тим більше, що, виходячи з конкретних обставин справи, зазначена сума є справедливою, розумною та не має надмірний характер.

У викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах (правова позиція Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16).

За умовами статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Ухвала Господарського суду Одеської області від 25.10.2023 у справі №916/1508/23 не відповідає вказаним вище вимогам у зв`язку з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з одночасним ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "П`ЄР" б/н від 09.10.2023 (вх.№2-1518/23 від 09.10.2023) та стягнення з Приватного підприємства "КК "КОІН" на користь відповідача 20000 грн витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану з розглядом справи в суді першої інстанції

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "П`ЄР" задовольнити частково.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.10.2023 у справі №916/1508/23 в частині відмови у задоволенні заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "П`ЄР" б/н від 09.10.2023 (вх.№2-1518/23 від 09.10.2023) про стягнення 13000 грн витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану з розглядом справи в суді першої інстанції, скасувати, заяву в цій частині задовольнити, в решті ухвалу залишити без змін, виклавши її резолютивну частину в наступній редакції:

"Заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "П`ЄР" б/н від 09.10.2023 (вх.№2-1518/23 від 09.10.2023) задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "КК "КОІН" на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "П`ЄР" 20000 грн витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану з розглядом справи в суді першої інстанції.

У задоволенні решти заяви відмовити."

Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідний наказ з зазначенням всіх необхідних реквізитів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 12.02.2024.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя К.В. Богатир

Суддя Л.В. Поліщук