ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2024 р. Справа№ 910/6430/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Коротун О.М.

Майданевича А.Г.

при секретарі судового засідання : Шевченко Н.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Вус А.П.;

від відповідача: Питель М.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Кредобанк»

на рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2023

у справі № 910/6430/23 (суддя - Сівакова В.В.)

за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «АБЗ Промбуд»

про стягнення 2 362 972, 87 грн та повернення об`єкта лізингу,-

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Кредобанк» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АБЗ Промбуд» про стягнення 2 362 972, 87 грн та про зобов`язання повернути об`єкт лізингу.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі укладеного між позивачем та відповідачем договору № Л875/1220 про фінансовий лізинг від 10.12.2020 (далі - договір), позивач придбав на замовлення відповідача об`єкт лізингу - колісний екскаватор HIDROMEK HMK210W, 2020 року випуску, номер шасі/кузова НОМЕР_1 та передав відповідачу, що підтверджується актом приймання-передачі майна (об`єкту лізингу) від 10.12.2020. Внаслідок порушення відповідачем зобов`язань за договором лізингу, 27.03.2023 позивач направив відповідачу повідомлення-вимогу № 85-13024204/23 від 24.03.2023 про відмову (про розірвання) від договору № Л875/1220 про фінансовий лізинг від 10.12.2020, про повернення об`єкта лізингу та погашення заборгованості. Відповідач відповіді на повідомлення-вимогу не надав. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду про стягнення з відповідача 2 362 972,87 грн, з яких 971 058,30 грн боргу по сплаті відшкодування вартості об`єкта лізингу, 1 109 489,76 грн боргу за прострочені лізингові платежі по сплаті відшкодування об`єкта лізингу, 220 381,40 грн боргу за прострочені лізингові платежі по сплаті процентів, 62 043,41 грн боргу за прострочені комісії та про зобов`язання повернути об`єкт лізингу, а саме колісний екскаватор HIDROMEK HMK210W, 2020 року випуску, номер шасі/кузова НОМЕР_1 .

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.10.2023 у справі №910/6430/23 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «АБЗ Промбуд» на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» 220 381, 40 грн боргу по сплаті процентів, 62 043, 41 грн боргу по сплаті комісії, 6 920, 37 грн витрат по сплаті судового збору. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «АБЗ Промбуд» повернути Акціонерному товариству «Кредобанк» об`єкт лізингу, а саме колісний екскаватор HIDROMEK HMK210W, 2020 року випуску, номер шасі/кузова НОМЕР_1 . В іншій частині в позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство «Кредобанк» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2023 у справі №910/6430/23 скасувати в частині відмови у стягненні заборгованості по відшкодування частини вартості об`єкта лізингу в розмірі 2 080 548, 06 грн та ухвалити нове рішення суду, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що з огляду на свободу сторін при укладенні договору, керуючись домовленостями сторін договору фінансового лізингу - у позивача наявне право, а у відповідача - кореспондуючий обов`язок - повернути об`єкт лізингу та сплатити суму всіх періодичних лізингових платежів в тому числі і суму відшкодування вартосіт об`єкта лізингу, що передбачено п. 13.4 договору № Л875/1220 про фінансовий лізинг від 10.12.2020.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.11.2023 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Майданевич А.Г., Коротун О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.11.2023 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/6430/23 та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи.

04.12.2023 на виконання вимог вищезазначеної ухвали до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/6430/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Кредобанк» та призначено до розгляду на 31.01.2024.

Представник позивача у судовому засіданні 31.01.2024 підтримав доводи апеляційної скарги та проси суд її задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 31.01.2024 заперечував доводи апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, з огляду на викладені скаржником доводи та вимоги апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається зі матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 10.12.2020 між Акціонерним товариством «Кредобанк» (лізингодавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АБЗ Промбуд» (лізингоодержувач, відповідач) укладено договір про фінансовий лізинг № Л875/1220 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору за цим договором лізингодавець зобов`язується набути на підставі договору купівлі-продажу (поставки) (далі - договір купівлі-продажу) у власність майно (далі - об`єкт лізингу) у продавця відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій (додаток № 2 до договору) та умов і передати його у користування лізингоодержувачу на визначений строк за встановлену плату (лізингові платежі) у розмірі та на умовах, обумовлених цим договором та додатковими договорами до цього договору, а лізингоодержувач зобов`язується сплачувати встановлену плату (лізингові платежі), а також інші платежі, передбачені цим договором та додатковими договорами. Сторони дійшли згоди про те, що взаємні права, обов`язки та інші умови фінансового лізингу визначаються у додатку № 1 - Загальних умовах фінансового лізингу (далі - Загальні умови), які є невід`ємною частиною цього договору. Ці Загальні умови фінансового лізингу (далі разом із договором про фінансовий лізин, усіма додатками до нього спільно іменуються як договір), а також Графік лізингових платежів як додаток до договору (додаток № 4 до договору), що є невід`ємною його частиною, та інші додатки, що є невід`ємними його частинами, разом є домовленістю (правочином) між сторонами щодо придбання об`єкта лізингу лізингодавцем та його передання лізингоодержувачу згідно з положеннями Закону України «Про фінансовий лізинг», а також іншими чинними положеннями українського законодавства. Сторони дійшли згоди про те, що взаємні права, обов`язки та інші умови придбання та поставки об`єкта лізингу визначаються у договорі купівлі-продажу, який укладається між продавцем, лізингодавцем та лізингоодержувачем.

Згідно з п. 2.1 договору об`єктом лізингу є: сільськогосподарська/спеціальна техніка: марка- HIDROMEK; модель: HMK210W; тип об`єкта лізингу: колісний екскаватор; рік випуску: 2020 (новий).

У наведеному пункті договору визначено наступні умови лізингу: вартість об`єкта лізингу 4 772 570, 27 грн. Авансовий платіж 1 443 893, 03 грн. Строк лізингу 36 місяців. Обсяг фінансування 3 328 677, 24 грн.

Спір виник в зв`язку з тим, що відповідач починаючи з лютого 2022 року припинив сплату лізингових платежів, у зв`язку з чим виникла заборгованість та внаслідок чого позивач відмовився від договору та вимагав повернути об`єкт лізингу. Проте відповідач борг не сплатив та об`єкт лізингу не повернув.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначає, що фінансовий лізинг - вид правових відносин, за якими лізингодавець зобов`язується відповідно до договору фінансового лізингу на строк та за плату, визначені таким договором, передати лізингоодержувачу у володіння та користування як об`єкт фінансового лізингу майно, що належить лізингодавцю на праві власності та набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем, або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, а також які передбачають при цьому додержання принаймні однієї з ознак (умов) фінансового лізингу, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 5 цього Закону.

Виходячи з положень ст. 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Відповідно до п. 4.1 договору цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. Закінчення строку дії/розірвання/припинення цього договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань і відшкодування збитків за цим договором, якщо такі зобов`язання виникли впродовж строку дії цього договору та/або у зв`язку із закінченням строку дії/розірвання/припиненням цього договору.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про фінансовий лізинг» обов`язком лізингодавця є у передбачені договором фінансового лізингу строки передати лізингоодержувачу об`єкт фінансового лізингу у стані, що відповідає призначенню такого об`єкта та умовам договору фінансового лізингу.

Згідно з п. 12.2 Загальних умов строк лізингу починається з дати підписання лізингоодержувачем акта приймання-передачі об`єкта лізингу.

Строк лізингу закінчується з моменту припинення/розірвання договору (п. 12.4 Загальних умов).

Відповідно до п. 3.5 Загальних умов лізингоодержувач повинен прийняти об`єкт лізингу у порядку, в строки та на умовах, визначених в договорі купівлі-продажу, шляхом підписання акту приймання-передачі майна за формою, встановленою у додатку № 3 (далі - акт прийому-передачі).

За актом приймання-передачі майна (об`єкта лізингу) від 10.12.2020, складеним за участю продавця - ТОВ «ТАД Констракшн Груп», лізингодавця та лізингоодержувача, відповідач прийняв об`єкт лізингу.

Згідно з п. 3.1 договору лізингоодержувач щомісяця, починаючи з дати підписання акту приймання-передачі об`єкта лізингу, зобов`язується здійснювати на користь лізингодавця періодичні лізингові платежі відповідно до Графіку лізингових платежів, що являє собою невід`ємну частину цього договору, та інших положень договору. Структура, порядок та строки оплати платежів за цим договором визначається відповідно до Загальних умов лізингу (додаток №1).

Відповідно до п. 6.1 Загальних умов для експлуатації об`єкта лізингу лізингоодержувач щомісяця здійснюватиме на користь лізингодавця періодичні лізингові платежі відповідно до Графіка лізингових платежів, що являє собою невід`ємну частину договору, та інших положень договору.

Періодичний лізинговий платіж включає: частину від обсягу фінансування (сума, яка відшкодовує частину вартості об`єкта лізингу); проценти (винагорода лізингодавця за отримання та використання лізингоодержувачем об`єкта лізингу); комісії та інші платежі, передбачені договором фінансового лізингу (та додатками до нього).

Згідно з п. 6.8 Загальних умов лізингоодержувач здійснює періодичні лізингові платежі відповідно до строків та у розмірі, визначеному у Графіку лізингових платежів.

Частиною 1 статі 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що лізингові платежі, належні до сплати за договором фінансового лізингу, здійснюються в порядку, встановленому договором фінансового лізингу.

Відповідно до Графіка лізингових платежів (додаток № 4 до договору) перший лізинговий платіж підлягав сплаті 01.01.2021; наступні 36 лізингових платежі підлягали сплаті 1-го числа відповідного місяця; останній платіж - 09.12.2023.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пункт 3 частини 2 ст. 21 Закону України «Про фінансовий лізинг» встановлює, що лізингоодержувач зобов`язаний своєчасно сплачувати передбачені договором фінансового лізингу лізингові та інші платежі.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Проте, матеріали справи свідчать, що відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за договором з лютого 2022 року припинив сплату лізингових платежів, що також не заперечується відповідачем.

Посилання відповідача як на підставу неможливості виконання зобов`язань за договором на наявність форс-мажорних обставин, не приймаються колегією суддів з огляду на наступне.

З витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 05.08.2022 та станом на 17.08.2023 вбачається, що до 10.08.2022 місцезнаходженням відповідача була адреса: 84205, Донецька обл., м. Дружківка, вул. Новосадова, 2.

Відповідно до п. 18.1 Загальних умов якщо внаслідок форс-мажорних обставин будь-яка сторона не може виконувати або затримує виконання будь-яких своїх зобов`язань за договором то така сторона негайно інформує про це іншу сторону, зазначаючи обставини, що становлять форс-мажор разом із тими доказами, які можливо надати, а також приблизний строк, протягом якого виконання своїх зобов`язань за договором такою стороною буде унеможливлене або відстрочене.

Згідно з п. 18.2 Загальних умов сторона, яка зазнала впливу таких форс-мажорних обставин, звільняється від відповідальності перед іншою стороною за невиконання або відстрочення виконання своїх зобов`язань за договором.

Згідно з п. 18.3 Загальних умов факт настання форс-мажорних обставин повинно бути підтверджено належним документом, виданим компетентним органом (довідкою Торгово-промислової палати або прирівняними до неї документами).

Відповідно до статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україна» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України) на своєму сайті в мережі Інтернет розмістила лист № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, що адресований Всім кого це стосується, згідно якого на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», Статуту ТПП України, цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Водночас вказаний лист носить загальний інформаційний характер, оскільки констатує абстрактний факт без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні. Неможливість виконання договірних зобов`язань особа повинна підтверджувати документально в залежності від її дійсних обставин, що унеможливлюють виконання на підставі вимог законодавства.

Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Відповідачем не було подано відповідного сертифікату Торгово-промислової палати, яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) за договором про фінансовий лізинг № Л875/1220 від 10.12.2020, який б підтверджував неможливість виконання відповідачем зобов`язань з оплати лізингових платежів.

Також, в матеріалах справи відсутні будь-які докази направлення позивачу письмового повідомлення про настання форс-мажорних обставин, як того вимагає п. 18.1 Загальних умов.

Враховуючи все вищевикладене колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що вказані заперечення відповідача є необґрунтованими та безпідставними.

Частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 17 Закону України «Про фінансовий лізинг» після отримання лізингоодержувачем об`єкта фінансового лізингу лізингодавець має право відмовитися від договору фінансового лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингоодержувача, та/або вимагати повернення об`єкта фінансового лізингу, у тому числі у безспірному порядку, на підставі виконавчого напису нотаріуса у разі якщо лізингоодержувач не сплатив за договором фінансового лізингу лізинговий платіж частково або в повному обсязі та прострочення становить більше 60 календарних днів.

Лізингодавець має право у випадках, передбачених законом та/або договором фінансового лізингу, відмовитися від договору фінансового лізингу, стягнути з лізингоодержувача несплачені лізингові платежі, термін сплати яких настав на дату такої відмови, вимагати повернення об`єкта фінансового лізингу та у разі невиконання лізингоодержувачем обов`язку щодо повернення об`єкта фінансового лізингу - сплати неустойки у розмірі, встановленому цим Законом, за володіння та користування об`єктом фінансового лізингу за час прострочення повернення об`єкта фінансового лізингу, якщо інший розмір неустойки не визначений договором фінансового лізингу (п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про фінансовий лізинг»).

Відповідно до п. 13.1.1 Загальних умов лізингодавець має право в односторонньому порядку розірвати договір/відмовитися від договору та також серед іншого право на повернення об`єкта лізингу у випадку, якщо лізингоодержувач не сплатив 1 (один) періодичний лізинговий платіж у повному обсязі або частково, і строк невиконання зобов`язання зі сплати перевищує 30 (тридцять) календарних днів.

Пунктом 13.2 Загальних умов визначено, що день, що вважатиметься датою розірвання/відмови від договору, визначається лізингодавцем у відповідному повідомленні/ вимозі. Лізингодавець надсилає лізингоодержувачу письмове повідомлення/вимогу про розірвання/відмову від договору та за можливості зв`язується з ним доступними засобами зв`язку для повідомлення про розірвання/відмову від договору. Таке повідомлення/вимога надсилається лізингодавцем на адресу за зареєстрованим місцезнаходженням лізингоодержувача (для юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців)/місцем реєстрації або останнім відомим місцем проживання (для фізичних осіб). У випадку неотримання лізингоодержувачем повідомлення/вимоги з будь-яких причин, лізингоодержувач вважається належним чином повідомленим на 10 (десятий) календарний день з дня відправлення такого повідомлення, що підтверджується документами з відміткою підрозділу поштового зв`язку про прийняття повідомлення для відправки.

В матеріалах справи наявне повідомлення-вимога № 85-13024204/23 від 24.03.2023 в якій позивач посилаючись на наявність простроченої понад 30 (тридцять) днів заборгованість щодо сплати лізингових платежів повідомляє відповідачу про відмову від договору про фінансовий лізинг № Л875/1220 від 10.12.2020 з 24.03.2023. А також, вимагає повернути об`єкт лізингу впродовж 10 (десяти) робочих днів від дати одержання цього повідомлення-вимоги, але не пізніше 15 календарних днів з моменту надіслання та негайно погасити заборгованість на загальну суму 2 360 238, 62 грн.

27.03.2023 дане повідомлення-вимога надіслано позивачем рекомендованою кореспонденцією за № 389 на адресу відповідача: 01013, м. Київ, вул. Баренбойма, 8-Р, яка збігається з місцезнаходженням відповідача в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 27.03.2023, фіскальним чеком та списком згрупованих відправлень від 27.03.2023.

Відповідач не заперечує отримання даного повідомлення-вимоги.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції, що договір про фінансовий лізинг № Л875/1220 від 10.12.2020 є розірваним та припинив свою дію з 24.03.2023.

Відповідно до абз. 1 п. 13.4 Загальних умов у разі дострокового закінчення строку лізингу/розірвання договору відповідно до розділів 12 та 13 Загальних умов фінансового лізингу (додатку № 1), відмови лізингоодержувача придбати об`єкт лізингу, як передбачено п. 4.2 Загальних умов фінансового лізингу (додатку № 1), а також якщо лізингодавець вимагає повернення об`єкта лізингу відповідно до інших положень договору лізингоодержувач зобов`язаний повернути об`єкт лізингу за свій власний рахунок у ідеальному робочому стані та технічному стані за адресою місцезнаходження лізингодавця, якщо інша адреса не вказана лізингодавцем, - впродовж 10 (десяти) робочих днів від дати одержання відповідного запиту (повідомлення/вимоги) лізингодавця.

За відсутності документального підтвердження дати фактичного вручення повідомлення-вимоги № 85-13024204/23 від 24.03.2023 відповідачу, колегія суддів вважає обгрунтованими висновки суду першої інстанції про можливість вважати його врученим відповідачу з урахуванням умов п. 13.2 Загальних умов на 10 календарний день від дня його відправлення, тобто 06.04.2023, а отже відповідач зобов`язаний був повернути об`єкт лізингу позивачу у строк до 20.04.2023 включно.

Проте, матеріали справи свідчать, що відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань за договором, об`єкт лізингу позивачу не повернув.

Пунктом 7 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що лізингоодержувач зобов`язаний у разі закінчення строку, на який лізингоодержувачу передано об`єкт фінансового лізингу у володіння та користування (якщо до лізингоодержувача не переходить право власності на об`єкт фінансового лізингу), а також у разі дострокового розірвання договору фінансового лізингу та в інших випадках дострокового повернення об`єкта фінансового лізингу, повернути об`єкт фінансового лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння та користування, з урахуванням нормального зносу, або у стані, визначеному договором фінансового лізингу та супровідною документацією на об`єкт фінансового лізингу.

Враховуючи вищевикладене, місцевий господарський суд дійшов правильних висновків про обґрунтованість вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача повернути об`єкт лізингу, а саме колісний екскаватор HIDROMEK HMK210W, 2020 року випуску, номер шасі/кузова НОМЕР_1 .

Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення 2 080 548, 06 грн лізингових платежів по відшкодуванню частини вартості об`єктів лізингу, 220 381, 40 грн заборгованості про сплаті процентів та 62 043, 41 грн комісії.

Відмовляючи у стягненні 2 080 548, 06 грн лізингових платежів суд першої інстанції зазначив, що лізингодавець не може вимагати і повернення об`єкта лізингу, і відшкодування вартості об`єкта лізингу (у межах здійснення лізингових платежів).

Водночас, зазначив, що для вирішення питання щодо стягнення заборгованості слід аналізувати умови договору та структуру лізингових платежів.

Так, дійсно, відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19, лізингодавець не може вимагати і повернення об`єкта лізингу, і відшкодування вартості об`єкта лізингу, тому для вирішення питання щодо стягнення заборгованості слід аналізувати умови договору та структуру лізингових платежів.

З урахуванням статті 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» суд касаційної інстанції у наведеній постанові зазначив, що враховуючи структуру та зміст лізингових платежів, ці платежі не є рівнозначними платі за користування, на відміну від орендної плати, позаяк містять в собі таку складову, як відшкодування частини вартості предмета лізингу, і з моменту розірвання договору лізингу зобов`язання лізингодавця щодо передачі об`єкта лізингу у власність лізингоодержувача є припиненим, відповідно в лізингоодержувача припинилось зобов`язання щодо відшкодування вартості цього об`єкта.

Відповідно до п. 13.4 договору у разі дострокового розірвання договору лізингоодержувач зобов`язаний сплатити лізингодавцю загальну суму всіх періодичних лізингових платежів та інших платежів, що залишилися несплаченими відповідно до графіка лізингових платежів, інших умов договору у зв`язку з достроковим закінченням строку лізингу/розірванням договору з вини лізингоодержувача за період після дати такого закінчення/розірвання, - впродовж 10 (десяти) робочих днів від дати одержання запиту (повідомлення/вимоги) лізингодавця про сплату відповідних платежів. Сторони погодили і підтверджують, що вказана загальна сума несплачених платежів, передбачених графіком лізингових платежів, іншими умовами договору, за період після дати достроковго закінчення лізингу/розірвання договору з вини лізингоодержувача є збитками (упущеною вигодою) лізингодавця та має бути відшкодована лізингодавцю лізингоодержувачем відповідно до умов договору та чинного законодавства. Зобов`язання щодо сплати такої суми залишається чинним до моменту його виконання лізингоодержувачем, в тому числі після закінчення строку лізингу/розірвання договору. Така сума збитків (упущеної вигоди), що підлягає відшкодуванню лізингодавцю лізингоодержувачем, може бути зменшена на суму вартості об`єкта лізингу в разі, якщо одночасно додержуються наступні умови:

1) на час відшкодування об`єкт лізингу фактично повернутий лізингоодержувачем лізингодавцю;

2) уповноваженим органом управління/уповноваженою особою лізингодавця прийнято рішення про використання об`єкта лізингу лізингодавцем за цільовим призначенням у власних цілях, або лізингодавцем продано об`єкт лізингу третій особі, або лізингодавцем передано об`єкт лізингу в лізинг третій особі за відповідним договором про фінансовий лізинг.

Отже, в п. 13.4 договору сторони погодили, що у випадку розірвання договору з вини лізингоодержувача лізинговий платіж буде вважатися збитками (упущеною вигодою), а цивільне законодавство презюмує свободу договору та обов`язковість виконання, зміст якого в силу статті 628 ЦК україни становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Аналогічні висновки викладені в постанові ВП Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19.

Разом з тим суд першої інстанції залишив поза увагою зміст договірних відносин сторін, та відповідно, правову природу таких платежів.

У даному випадку лізингоодержувач не повернув об`єкт лізингу позивачу, лізингові платежі здійснив частково, а тому лізингові платежі в тому числі по відшкодуванню частини вартості об`єкта лізингу в розмірі 2 080 548, 06 грн, по сплаті процентів у сумі 220 381, 40 грн та комісії у розмірі 62 043, 41 грн підлягають стягненню з відповідача.

При цьому, апеляційним судом враховано, що відповідна умова договору недійсною не визнавалась.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вказане, колегія суддів частково погоджується із доводами апелянта та приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги Акціонерного товариства «Кредобанк», часткове скасування рішення суду першої інстанції від 17.10.2023 в частині відмови у стягненні заборгованості по відшкодуванню частини вартості об`єкта лізингу у сумі 2 080 548, 06 грн з прийняттям нового рішення в цій частині про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 277 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Кредобанк» на рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2023 у справі № 910/6430/23 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2023 у справі № 910/6430/23 скасувати в частині відмови у стягненні заборгованості по відшкодуванню частини вартості об`єкта лізингу у розмірі 2 080 548, 06 грн та прийняти нове рішення в цій частині про задоволення позовних вимог.

3. Викласти пункт 2 резолютивної частини рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2023 у справі № 910/6430/23 в наступній редакції:

«Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АБЗ Промбуд» (01013, м. Київ, вул. Боренбойма, 8-Р; ) на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» (79026, м. Львів, вул. Сахарова, 78; ) 2 080 548, 06 грн заборгованості по відшкодування частини вартості об`єкта лізингу, 220 381, 40 грн боргу по сплаті процентів, 62 043, 41 грн заборгованості по сплаті комісії, 35 444, 60 грн витрат по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції».

4. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2023 у справі № 910/6430/23 залишити без змін.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АБЗ Промбуд» (01013, м. Київ, вул. Боренбойма, 8-Р; ) на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» (79026, м. Львів, вул. Сахарова, 78; ) 53 167, 50 грн витрат по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційній інстанції.

6. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

7. Матеріали справи №910/6430/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.М. Коротун

А.Г. Майданевич

Дата складення повного тексту 06.02.2024