ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2024м. ДніпроСправа № 904/5341/23

за позовом Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕП", м. Дніпро

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , м. Донецьк

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, м. Дніпро

про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та скасування державної реєстрації права власності. -

Суддя Бажанова Ю.А.

Секретар судового засідання Григорчук М.І.

Представники:

від позивача: Архипенко А.О. витяг з ЄДР, представник

від відповідача: не з`явився

від третіх осіб: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Дніпровська міська рада звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить:

- усунути перешкоди у користуванні Дніпровській міській раді земельною ділянкою, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, 110-Г шляхом зобов`язання Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕП" знести міні автозаправочну станцію з описом: літ. А-1 - операторна, загальною площею 4,0 кв.м; літ. б-1 - мет. цист, газова; І- реклама; літ. Ї - замощення, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, 110-Г (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101).

- скасувати державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, буд. 110-Г (реєстраційний номер: 101) припинивши права власності на нього, із закриттям розділу.

Судові витрати по сплаті судового збору просить покласти на відповідача.

У позовній заяві позивач зазначає, що спірні правовідносини виникли щодо земельної ділянки розташованої на території міста Дніпро по вулиці Набережна Заводська. 110-Г.

Дніпровська міська рада зазначає, що спірна земельна ділянка належить до земель комунальної власності, не передана жодній юридичній та/або фізичній особі у користування, а Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕП" на даний час самовільно, безпідставно та неправомірно використовує вказану земельну ділянку перегородивши її парканом та здійснивши протиправну державну реєстрацію права приватної власності на самовільно побудовані будівлі.

Позивач зазначає, що за інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, 110-Г зареєстровано право власності на міні автозаправочну станцію, яке складається з: літ.А-1-операторна, загальною площею 4,0 кв.м., літ.б-1-мет.цист.газова, І-реклама, літ. Ї - замощення, на праві спільної власності за ТОВ "ЕП" на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕП", серія, номер: 3110,3111, видавник приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Восковець О.О.

При досліджені правостановлюючих документів на міні автозаправочну станцію, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, 110-Г міською радою було отримано деталізовану інформацію, що міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та виявлено, що первісне право приватної власності було протиправно зареєстровано 26.10.2020 державним реєстратором Виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області Зайцевим Антоном Вадимовичем за Бажан Михайлом Івановичем, а підставою для цього стала декларація про готовність об`єкта до експлуатації серія ІУ 50, видана Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської області 14.09.2009.

У подальшому Дніпровською міською радою було зроблено відповідні запити до компетентних органів та встановлено, що інформація щодо декларації про готовність об`єкта до експлуатації, ІУ 50, від 14.09.2009, Управління державного управління архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської області, згідно даних Порталу державної електронної системи у сфері будівництва, які знаходяться у відкритому доступі, а також згідно даних акту приймання-передачі дозвільної документації від 27.10.2016 Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції Дніпропетровської області, відсутня.

Окрім того, Дніпровською міською радою було встановлено, що відповідно до даних містобудівного кадастру та Адресного плану міста, адреса - вул. Набережна Заводська, 110-Г жодному об`єкту нерухомості на території міста не присвоювалась, відповідний розпорядчий документ на підставі якого була присвоєна ця адреса, відсутній.

Також, у інформаційній (автоматизованій) підсистемі "Фіскальний кадастр" Муніципальної земельної інформаційної системи м. Дніпропетровська (МЗІС) не виявлено реєстраційних записів щодо цивільно-правових угод, укладених між міською радою та юридичних/фізичними особами на земельну ділянку за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, 110-Г, а отже земельна ділянка місце розташування спірного нерухомого майна перебуває у безпідставному користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕП" чим суттєво порушуються права та інтереси територіальної громади міста Дніпро.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.10.2023 задоволено заяву Дніпровської міської ради про вжиття заходів забезпечення позову: заборонено державним реєстраторам, Товариству з обмеженою відповідальністю "ЕП" та будь-яким особам вчиняти будь-які дії (купівля-продаж, міна, найм, виділ часток та інше) по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам, та переоформленню документів на нерухоме майно, яке розташовано за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, 110-Г, що складається із: міні автозаправочну станцію з описом: літ.А-1 - операторна, загальною площею 4,0 кв.м; літ. 6-1 - мет. цист, газова; І- реклама; літ - Ї - замощення, що розташовані на спірній земельній ділянці (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101); заборонено державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії (в тому числі реєстрацію та перереєстрацію права власності, внесення записів про накладення арештів, заборон на відчуження, записів про іпотеку інші дії передбачені чинним законодавством), окрім дій по виконанню ухвали суду про забезпечення даного позову по цій справі щодо нерухомого майна, яке розташовано за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, 110-Г, складається із: міні автозаправочну станцію з описом: літ. А-1 - операторна, загальною площею 4,0 кв.м; літ. б-1 - мет. цист, газова; І- реклама; літ - Ї - замощення, що розташовані на спірній земельній ділянці (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі за правилами загального позовного провадження; призначене підготовче провадження на 21.11.2023.

Копія ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 25.10.2023 у справі №904/5341/23 яка була направлена на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕП" (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 106, оф. 5) повернулася до Господарського суду Дніпропетровської області 06.11.2023 з відміткою пошти "адресат відсутній за вказаною адресою".

Згідно з Витягом з Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕП" є: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 106, оф. 5.

Тобто, поштову кореспонденцію було направлено судом за юридичною адресою.

Відповідно до пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19, від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б).

При цьому, до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Так, ухвалою суду про відкриття провадження у даній справі, з урахуванням вимог частини 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, судом було запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

З огляду на правильність наявної в матеріалах справи адреси відповідача, враховуючи вищевикладені обставини, а також термін зберігання поштової кореспонденції відділенням поштового зв`язку і її повернення до суду "адресат відсутній за вказаною адресою", суд дійшов висновку, що останнім днем строку для подання відзиву на позов необхідно вважати 21.11.2023, оскільки 06.11.2023 - день проставлення поштової відмітки про причину повернення конверту, яким направлялась відповідачу ухвала суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі за якою було зобов`язано надати відповідача відзив на позов.

Відзиву на позов відповідач до суду не надав.

Будь-яких клопотань про продовження зазначеного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача не надходило; поважних причин пропуску наведеного строку суду також не повідомлено.

У судове засідання, яке відбулося 21.11.2023 з`явився представник позивача, представники відповідача та третіх осіб-1,2 не з`явилися.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.11.2023 відкладено підготовче провадження у справі на 20.12.2023.

У судове засідання, яке відбулося 20.12.2023 з`явився представник позивача, представники відповідача та третіх осіб-1,2 не з`явилися.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.2023 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів; відкладено підготовче провадження у справі на 16.01.2024.

15.01.2024 від Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради та Дніпровська міська рада до господарського суду надійшли пояснення по справі в яких просить суд задовольнити позовну заяву Дніпровської міської ради в повному обсязі.

У судове засідання, яке відбулося 16.01.2024 з`явився представник позивача, представники відповідача та третіх осіб-1,2 не з`явилися.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.01.2024 закрито підготовче провадження та призначений розгляд справи по суті в засіданні на 13.02.2024.

У судовому засіданні, яке відбулось 13.02.2024 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, представники відповідача та третіх осіб у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином (поштове відправлення, яке направлялось на юридичну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕП" повернулось із відміткою Укрпошти: "за закінченням терміну зберігання"; ОСОБА_1 повідомлено через сайт судової влади; Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради повідомлений шляхом направлення ухвали суду до електронного кабінету третьої особи).

У судовому засіданні 13.02.2024 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

ВСТАНОВИВ:

26.10.2020 державним реєстратором Виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області Зайцевим Антоном Вадимовичем за Бажаном Михайлом Івановичем на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації серія ІУ 50, виданої Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської області 14.09.2009.

Дніпровська міська рада, як власник земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, 110-Г вважає, що зазначену земельну ділянку самовільно зайнято та самочинно збудовано на ній автозаправну станцію.

Дніпровська міська рада вказує, що при досліджені правостановлюючих документів на міні автозаправочну станцію, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, 110-Г міською радою було отримано деталізовану інформацію, що міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та виявлено, що первісне право приватної власності було протиправно зареєстровано 26.10.2020 державним реєстратором Виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області Зайцевим Антоном Вадимовичем за Бажаном Михайлом Івановичем на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації серія ІУ 50, виданої Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської області 14.09.2009.

Для проведення державної реєстрації разом з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подано на розгляд державного реєстратора декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, серія ІУ 50 від 14.09.2009, видавник Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської міської ради, розпорядження Дніпропетровського міського голови "Про присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна по вул. Набережна Заводська" від 13.05.2009 за №388-р та технічний паспорт виготовлений станом на 23.06.2020 Фізичною особою-підприємцем Пазій Олександром Леонідовичем (рік будівництва значиться 2009). Крім того, також надано інформаційний лист Комунального підприємства "Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації" Дніпровської міської ради від 23.10.2020 №11487 на ім`я ПН ДМНО Поповій І.В. та лист Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради від 20.10.2020 №2017/20.

Згідно розпорядження Дніпропетровського міського голови №388-р від 13.05.2009 "Про присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна по вул. Набережна Заводська" об`єкту нерухомого майна - міні автозаправочній станції по вул. Набережна заводська присвоєно адресу: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, 110-Г.

Згідно листа Управління державного управління архітектурно-будівельного контролю Дніпровської області від 20.10.2020 №2017/2 адресованому відповідному державному реєстратору Управлінням державного управління архітектурно-будівельного контролю Дніпровської області 14.09.20009 зареєстровано Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації ІУ 50, видану на ім`я Бажана М.І. щодо об`єкта нерухомості за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, 110-Г.

Згідно листа Комунального підприємства "Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації" Дніпровської міської ради адресованому Приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Поповій І.В. станом на 31.12.2012 технічна інвентаризація та реєстрація права власності на міні автозаправочну станцію за адресою м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, 110-Г нашим підприємством не проводилась.

Дніпровською міською радою було зроблено відповідні запити та встановлено, що інформація щодо декларації про готовність об`єкта до експлуатації, ІУ 50, від 14.09.2009.

Згідно відповіді Управління державного управління архітектурно-будівельного контролю Дніпровської області №7/1-207 від 29.08.2022 згідно даних Порталу державної електронної системи у сфері будівництва, які знаходяться у відкритому доступі, а також згідно даних акту приймання-передачі дозвільної документації від 27.10.2016 Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції Дніпропетровської області станом на час надання відповіді відомості щодо дозвільної документації (повідомлення про початок виконання підготовчих та будівельних робіт або дозвіл) чи документи, які засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів (декларацію про готовність до експлуатації або дозвіл) по об`єкту розташованому за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна заводська, 110Г відсутня. Також повідомлено, що згідно інформації загальної канцелярії Дніпровської міської ради відповідь від 20..10.2020 за номером 2017/20 не реєструвалась та відповідно не надавалась.

Листом від 06.09.2022 за № 6573 Комунальним підприємством "Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації" Дніпровської міської ради було повідомлено, що станом на 31.12.12 технічна інвентаризація та реєстрація права власності на нерухоме майно за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, буд. 110-Г не проводилась; відповідь на запит приватного нотаріуса ДМНО Попової І.В. (вх. КП "ДМБТІ" ДМР № 15/15933 від 20.09.2020) за номером вихідної кореспонденції №11487 від 23.10.2020 за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, буд. 110-Г- КП "ДМБТІ" ДМР, не готувало.

Листом Департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради від 22.08.2022 № 2/2-32 було повідомлено, що відповідно до модуля "Розпорядча діяльність" програмного забезпечення "Електронне самоврядування" розпорядження міського голови від 13.05.2009 № 388-р не зареєстровано.

09.11.2020 ОСОБА_1 , як засновник та директор Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕП" звернувся до державного реєстратора Виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області Зайцева А. В. з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 42429407 з метою реєстрації переходу (відчуження) права приватної власності на нерухоме майно, а саме на міні автозаправочну станцію, що розташована за адресою: м. Дніпро. вул. Набережна Заводська, 110-Г.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, 110-Г зареєстровано право власності на міні автозаправочну станцію, яке складається з: літ. А-1 - операторна, загальною площею 4,0 кв.м., літ. б-1 - мет.цист. газова, І - реклама, літ. ї - замощення, на власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕП" на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕП", серія, номер: 3110, 3111, виданий 09.11.2020, видавник приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Восковець О.О.

Для відчуження права приватної власності на спірний об`єкт нерухомого майна, Бажан Михайло Іванович, як уповноважена особа від Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕП" надав для здійснення реєстраційних дій державному реєстратору Зайцеву А.В. наступні документи: рішення єдиного засновника №2 Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕП" від 09.11.2020, акт приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕП" та наказ № 1 від 25.03.2020.

Таким чином, в зв`язку із відсутністю документів на підтвердження надання Дніпровською міською радою дозволу на використання спірної земельної ділянки, ОСОБА_1 законні підстави зайняття спірної земельної ділянки відсутні.

Позивач зазначив, що міні автозаправна станція збудована за відсутності будь-яких дозвільних документів, земельна ділянка для її забудови не надавалась, за змістом частин 1, 2, 4 статті 376, 391 Цивільного кодексу України, статті 152 Земельного кодексу України, реалізуючи право комунальної власності на земельну ділянку, Дніпровська міська рада наділена повноваженнями звернутись до суду за захистом порушених прав власника земельної ділянки та способом захисту передбачено саме знесення самочинно збудованого майна, що і є причиною виникнення спору.

Предметом спору є усунення перешкоди у користуванні Дніпровській міській раді земельною ділянкою, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, 110-Г шляхом зобов`язання Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕП" знести міні автозаправочну станцію з описом: літ. А-1 - операторна, загальною площею 4,0 кв.м; літ. б-1 - мет. цист, газова; І- реклама; літ. Ї - замощення, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, 110-Г (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101); скасування державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, буд. 110-Г (реєстраційний номер: 101) припинивши права власності на нього, із закриттям розділу.

Предметом доказування у справі є обставини будівництва та набуття права власності на міні автозаправочну станцію: літ. А-1 - операторна, загальною площею 4,0 кв.м; літ. б-1 - мет. цист, газова; І- реклама; літ. Ї - замощення, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, 110-Г (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101); наявність / відсутність підстав для знесення вказаного об`єкту та скасування державної реєстрації прав власності на об`єкт нерухомого майна, яке розташоване на вказаній земельній ділянці.

Відповідно до частини першої статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини перша та друга статті 319 Цивільного кодексу України).

Згідно із частиною першою статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави (частина перша статті 373 Цивільного кодексу України). Елементом особливої правової охорони землі є норма частини другої статті 14 Конституції України про те, що право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону; право власності на землю гарантується Конституцією України (частина друга статті 373 Цивільного кодексу України).

Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення (частина четверта статті 373 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 375 Цивільного кодексу України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Згідно із частиною першою статті 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Отже, правовий режим самочинного будівництва врегульовано статтею 376 Цивільного кодексу України. Норми зазначеної статті є правовим регулятором відносин, які виникають у зв`язку із здійсненням самочинного будівництва.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.11.2023 у справі №916/1174/22 звернула увагу, що стаття 376 Цивільного кодексу України розміщена у главі 27 "Право власності на землю (земельну ділянку)", тобто правовий режим самочинного будівництва пов`язаний з питаннями права власності на землю.

Знаходження на земельній ділянці одного власника об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) іншого власника істотно обмежує права власника землі, при цьому таке обмеження є безстроковим. Так, власник землі в цьому разі не може використовувати її ані для власної забудови, ані іншим чином і не може здати цю землю в оренду будь-кому, окрім власника будівлі чи споруди. Тому державна реєстрація будівлі, споруди на чужій земельній ділянці є фактично і реєстрацією обмеження права власника землі (пункт 84 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18).

З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.11.2023 у справі №916/1174/22 висновувала, що самочинне будівництво нерухомого майна особою, яка не є власником земельної ділянки, слід розглядати як порушення прав власника відповідної земельної ділянки.

Разом із цим сам по собі факт державної реєстрації права власності на самочинно побудовану будівлю, споруду, не слід розглядати як окреме відносно факту самочинного будівництва порушення прав власника земельної ділянки.

Здійснення самочинного будівництва порушує права власника земельної ділянки, у тому числі у разі відсутності державної реєстрації права власності на самочинно побудоване нерухоме майно за відповідною особою. Факт самочинного будівництва змушує власника земельної ділянки діяти з урахуванням того, що на відповідній земельній ділянці наявні певні об`єкти нерухомості - що обмежує можливості як користування, так і розпорядження земельною ділянкою.

Отже, самочинно побудоване нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване за жодною особою, все одно обмежує власника відповідної земельної ділянки в користуванні та розпорядженні такою земельною ділянкою.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.11.2023 у справі №916/1174/22 виснувала, що права власника земельної ділянки порушуються в результаті факту самочинного будівництва, а не державної реєстрації права власності на самочинно побудоване майно. Державна реєстрація права власності на самочинно побудовану будівлю, споруду поза встановленим статтею 376 Цивільного кодексу України порядком за особою, яка таке будівництво здійснила, лише додає до вже існуючих фактичних обмежень (які з`явились безпосередньо з факту самочинного будівництва) власника земельної ділянки в реалізації свого права власності додаткові юридичні обмеження.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16, пункт 88 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18, пункт 55 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 у справі № 334/3161/17).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див., зокрема, пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, пункт 89 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18, пункт 55 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 у справі № 334/3161/17).

Можливі способи захисту прав особи - власника земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво, прямо визначені статтею 376 Цивільного кодексу України, яка регулює правовий режим самочинно побудованого майна.

Частинами третьою - п`ятою статті 376 Цивільного кодексу України, відповідно, встановлено таке право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Таким чином, знесення самочинно побудованого спірного об`єкта нерухомості відповідно до частини четвертої статті 376 Цивільного кодексу України є належним та ефективним способом захисту прав власника земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво. Також потрібно враховувати положення частини третьої та п`ятої статті 376 Цивільного кодексу України.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на важливість принципу superficies solo cedit (збудоване на поверхні слідує за нею). Принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, хоча безпосередньо і не закріплений у такому вигляді в законі, знаходить вияв у правилах статті 120 Земельного кодексу України, статті 377 Цивільного кодексу України, інших положеннях законодавства (див. постанови від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16 (пункт 8.5), від 03.04.2019 у справі № 921/158/18 (пункт 51), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункти 37-38), від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19 (пункт 54), від 20.07.2022 у справі № 923/196/20 (пункт 34)).

Згідно з вказаним принципом особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 263/6022/16-ц (пункт 42), від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19 (пункт 54), від 20.07.2022 у справі № 923/196/20 (пункт 34)).

Крім того, не допускається набуття права власності на споруджені об`єкти нерухомого майна особою, яка не має права власності або такого іншого речового права на земельну ділянку, що передбачає можливість набуття права власності на будівлі, споруди, розташовані на відповідній ділянці. Виходячи з принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди право власності на об`єкт нерухомого майна набуває той, хто має речове право на земельну ділянку (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 910/2861/18 (пункти 92-94), від 20.07.2022 у справі № 923/196/20 (пункт 35)).

Визнання права власності в порядку частини третьої або п`ятої статті 376 Цивільного кодексу України призводить до відновлення стану єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованого на ній нерухомого майна - або особі, яка здійснила самочинне будівництво, надається земельна ділянка у встановленому порядку під уже збудоване нерухоме майно як обов`язкова умова для визнання права власності на таке майно (частина третя статті 376 Цивільного кодексу України); або право власності на самочинно збудоване нерухоме майно визнається за особою - власником земельної ділянки (частина п`ята статті 376 Цивільного кодексу України).

Отже, застосування положень частини третьої або п`ятої статті 376 Цивільного кодексу України призводить до вирішення спору між особою - власником земельної ділянки та особою, що здійснила самочинне будівництво, і, зокрема, захищає права власника земельної ділянки.

Згідно з положеннями статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до частини другої статті 376 Цивільного кодексу України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

При цьому формулювання положень статті 376 Цивільного кодексу України виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке нерухоме майно, ніж ті, що встановлені цією статтею. Тож, як неодноразово зазначала Велика Палата Верховного Суду, реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила таке будівництво, у силу наведених вище положень законодавства та приписів частини другої статті 376 Цивільного кодексу України не змінює правового режиму такого будівництва як самочинного з метою застосування, зокрема, положень частини четвертої цієї статті (пункти 6.31-6.33 постанови від 07.04.2020 у справі № 916/2791/13; пункти 53-56 постанови від 23.06.2020 у справі № 680/214/16-ц; пункт 46 постанови від 20.07.2022 у справі № 923/196/20).

Належними вимогами, які може заявити особа - власник земельної ділянки, на якій здійснено (здійснюється) самочинне будівництво, для захисту прав користування та розпорядження такою земельною ділянкою, є вимога про знесення самочинно побудованого нерухомого майна або вимога про визнання права власності на самочинно побудоване майно.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Сама по собі державна реєстрація не є окремою підставою набуття особою права власності, а є офіційним засвідченням державою набуття особою права власності (пункт 123 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.12.2022 у справі № 914/2350/18 (914/608/20)).

Державна реєстрація права власності не породжує права власності, в силу державної реєстрації право власності не виникає, вона визначає лише момент, з якого право власності виникає, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності.

Факт набуття права власності має передувати державній реєстрації, оскільки юридичний зміст державної реєстрації полягає у визнанні і підтвердженні державою цього факту.

Реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила самочинне будівництво, у силу наведених вище положень законодавства та приписів частини другої статті 376 Цивільного кодексу України не змінює правовий режим такого будівництва як самочинного з метою застосування, зокрема, положень частини четвертої цієї статті.

Оскільки положення статті 376 Цивільного кодексу України виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке нерухоме майно, ніж ті, що встановлені цією статтею, реєстрація права власності на самочинно побудоване нерухоме майно за особою - власником земельної ділянки у будь-який інший спосіб, окрім визначеного цією статтею (тобто на підставі судового рішення про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно за власником земельної ділянки), також не змінює правовий режим самочинного будівництва. За вказаних обставин особа - власник земельної ділянки не набуває право власності на самочинно побудоване нерухоме майно.

Матеріалами справи підтверджується, що 26.10.2020 державним реєстратором Виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області Зайцевим Антоном Вадимовичем за ОСОБА_1 здійснено реєстрацію

Для проведення державної реєстрації разом з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державному реєстратору подано: декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, серія ІУ 50 від 14.09.2009, розпорядження Дніпропетровського міського голови "Про присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна по вул. Набережна Заводська" від 13.05.2009 за №388-р; технічний паспорт виготовлений станом на 23.06.2020; лист Комунального підприємства "Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації" Дніпровської міської ради від 23.10.2020 №11487 на ім`я ПН ДМНО Поповій І.В. та лист Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради від 20.10.2020 №2017/20.

Між тим, на запит Дніпровської міської ради, надані відповіді:

Управлінням державного управління архітектурно-будівельного контролю Дніпровської області №7/1-207 від 29.08.2022 про те, що відомості щодо дозвільної документації (повідомлення про початок виконання підготовчих та будівельних робіт або дозвіл) чи документи, які засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів (декларацію про готовність до експлуатації або дозвіл) по об`єкту розташованому за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна заводська, 110Г відсутні, відповідь від 20.10.2020 за номером 2017/20 не реєструвалась та відповідно не надавалась;

Комунальним підприємством "Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації" Дніпровської міської ради від 06.09.2022 за № 6573 про те, що станом на 31.12.12 технічна інвентаризація та реєстрація права власності на нерухоме майно за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, буд. 110-Г не проводилась; відповідь на запит приватного нотаріуса ДМНО Попової І.В. (вх. КП "ДМБТІ" ДМР № 15/15933 від 20.09.2020) за номером вихідної кореспонденції №11487 від 23.10.2020 за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, буд. 110-Г- КП "ДМБТІ" ДМР, не готувало;

Департаментом забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради від 22.08.2022 № 2/2-32 про те, що відповідно до модуля "Розпорядча діяльність" програмного забезпечення "Електронне самоврядування" розпорядження міського голови від 13.05.2009 № 388-р не зареєстровано.

З наведеного вбачається, що не підтверджено відповідність / наявність документів, які стали підставою для реєстрації 26.10.2020 державним реєстратором Виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області Зайцевим Антоном Вадимовичем за ОСОБА_1 права власності на міні автозаправочну станцію, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, 110-Г.

В подальшому, 09.11.2020 ОСОБА_1 , як засновник та директор Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕП" звернувся до державного реєстратора Виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області Зайцева А. В. з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 42429407 з метою реєстрації переходу (відчуження) права приватної власності на нерухоме майно, а саме на міні автозаправочну станцію, що розташована за адресою: м. Дніпро. вул. Набережна Заводська, 110-Г.

Між тим, матеріалами справи не підтверджується законність виникнення у Бажана Михайла Івановича права власності на міні автозаправочну станцію, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, 110-Г, відповідно, відсутні підстави для переходу (відчуження) права приватної власності на нерухоме майно, а саме на міні автозаправочну станцію, що розташована за адресою: м. Дніпро. вул. Набережна Заводська, 110-Г іншій особі - Товариству з обмеженою відповідальністю "ЕП".

За таких обставин, господарський суд погоджується із доводами позивача про наявність підстав для задоволення позовних вимог про усунення перешкод у користуванні Дніпровській міській раді земельною ділянкою, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, 110-Г шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕП" знести міні автозаправочну станцію з описом: літ. А-1 - операторна, загальною площею 4,0 кв.м; літ. б-1 - мет. цист, газова; І- реклама; літ. Ї - замощення, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, 110-Г (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101).

Якщо право власності на об`єкт самочинного будівництва зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав), у разі задоволення позовної вимоги про знесення об`єкта самочинного будівництва суд у мотивувальній частині рішення повинен надати належну оцінку законності такої державної реєстрації.

Якщо суд дійде висновку про незаконність державної реєстрації права власності на об`єкт самочинного будівництва, таке судове рішення є підставою для закриття розділу Державного реєстру прав та реєстраційної справи з огляду на положення пункту 5 частини першої статті 14 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються в разі набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовується рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, на підставі якого відкрито відповідний розділ).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.11.2023 у справі №916/1174/22 наголосила, що у випадку задоволення однієї із зазначених вище вимог юридична доля самочинно побудованого майна (спірного об`єкта нерухомості) буде вирішена у встановленому законом порядку. Разом із цим буде відновлено стан єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованого на ній нерухомого майна. Натомість заявлена позивачем у цій справі вимога зазначеного не забезпечує.

Отже, належними вимогами, які може заявити особа - власник земельної ділянки, на якій здійснено (здійснюється) самочинне будівництво, для захисту прав користування та розпорядження такою земельною ділянкою, є вимога про знесення самочинно побудованого нерухомого майна або вимога про визнання права власності на самочинно побудоване майно (пункт 152).

У категорії справ, за обставинами яких певна особа неправомірно зареєструвала право власності на самочинно побудоване майно, неналежною є як вимога про скасування рішення (запису) про реєстрацію права власності, так і вимога про припинення права власності (пункт 154).

З наведеного вбачається, що рішення суду про знесення міні автозаправочної станції: літ. А-1 - операторна, загальною площею 4,0 кв.м; літ. б-1 - мет. цист, газова; І- реклама; літ. Ї - замощення, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, 110-Г (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101) є підставою для закриття розділу Державного реєстру прав та реєстраційної справи з огляду на положення пункту 5 частини першої статті 14 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються в разі набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовується рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, на підставі якого відкрито відповідний розділ).

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (статті 76-79 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин господарський суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про усунення перешкод у користуванні Дніпровській міській раді земельною ділянкою, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, 110-Г шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕП" знести міні автозаправочну станцію з описом: літ. А-1 - операторна, загальною площею 4,0 кв.м; літ. б-1 - мет. цист, газова; І- реклама; літ. Ї - замощення, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, 110-Г (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101).

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог: на позивача покладаються витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684,00 грн. (за позовну вимогу про скасування державної реєстрації права власності) на відповідача у розмірі 4 026,00 грн. (за позовну вимогу про усунення перешкод у користуванні майном у розмірі 2 684,00 грн. + за заяву про забезпечення позову у розмірі 1 342,00 грн.).

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Дніпровської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕП", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та скасування державної реєстрації права власності задовольнити частково.

Усунути перешкоди у користуванні Дніпровській міській раді (49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 75; ) земельною ділянкою, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, 110-Г шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕП" (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 106, офіс 5; ) знести міні автозаправочну станцію з описом: літ. А-1 - операторна, загальною площею 4,0 кв.м; літ. б-1 - мет. цист, газова; І - реклама; літ. Ї - замощення, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, 110-Г (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕП" (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 106, офіс 5; ) на користь Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 75; ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 026,00 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 14.02.2024

Суддя Ю.А. Бажанова