РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.02.2024Справа № 910/16890/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (проведення судового засідання) господарську справу

За позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Куплер"

про стягнення 53 312,22 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (далі - позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Куплер" (далі - відповідач) про стягнення 53 312,22 грн (32 732,22 грн пені та 20 580,00 грн штрафу).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з поставки товару за договором № 35.1-14/3.4-00006 від 23.10.2021 у встановлений договором строк.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.11.2023 відкрито провадження у справі № 910/16890/23 та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання), а також встановлено сторонам строки для вчинення учасниками справи процесуальних дій.

Судом встановлено факт належного повідомлення сторін про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання, ухвала суду від 07.11.2023 була отримана позивачем 21.11.2023, а відповідачем - 25.11.2023, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, які долучені до матеріалів справи.

Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Суд відзначає, що сторонам було надано достатньо часу (з урахуванням введеного на території України воєнного стану та затримок у доставці поштової кореспонденції) для подання всіх пояснень, заяв та клопотань.

Від сторін не надходило клопотань про розгляд даної справи з повідомленням викликом представників сторін.

Зважаючи на належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до правил ч. 9 ст. 165, ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

23.10.2021 між позивачем (замовник) та відповідачем (постачальник) укладено договір про закупівлю укладений за спрощеною процедурою № 35.1-14/3.4-00006, за умовами якого постачальник зобов`язався поставити замовникові товар, зазначений у п. 1.2 та відповідно до коду за Єдиним закупівле ним словником, зазначеним в п. 1.3 договору та відповідно до специфікації, що наведена в додатку № 1 до договору, а замовник - прийняти та оплатити такий товар відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 1.2 договору найменування товару: запасні частини до котлів, далі також - товар.

Згідно з п. 3.1 договору сума, визначена у договорі (ціна договору), становить 294000,00 грн.

Розрахунки проводяться шляхом: замовник протягом 30 календарних днів після фактичної поставки товару та підписання сторонами видаткової накладної на поставлений товар перераховує на поточний рахунок постачальника 100% ціни фактично поставленого товару; замовник має право затримати розрахунки за дефектний (неякісний) товар, якщо такі дефекти виявлені під час використання/експлуатації товару та у разі виявлення помилок в оформлені документів, на строк, необхідний для усунення постачальником дефектів та/або поставки нового товару та/або виправлення помилок в документах (п 4.2 договору).

Відповідно до п. 5.1 договору строк поставки товару - 90 календарних днів з дати отримання письмової заявки постачальником від замовника. Датою поставки товару за договором вважається дата підписання сторонами видаткової накладної на поставлений товар.

Згідно з п. 5.2 договору місце та умови поставки (передачі) товару: DDP (08300, України Київська обл., Бориспільський р-н, с. Гора, вул. Бориспіль-7), відповідно до офіційних Правил тлумачення торгівельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс-2000.

Як погоджено сторонами в п. 5.3 договору, порядок поставки товару:

- товар поставляється повністю або окремими партіями згідно з письмовими заявками замовника з зазначенням найменування та кількості товару в межах специфікації договору;

- письмова заявка направляється замовником не електронну пошту постачальника з подальшим направлення цінним листом з описом вкладання та повідомленням на поштову адресу постачальника: 02091, м. Київ, вул. Тростянецька 6Г;

- постачальник зобов`язаний підтвердити отримання письмової заявки від замовника. Підтвердженням отримання письмової заявки постачальником від замовника може бути оригінальний підпис уповноваженої особи постачальника на заявці, обмін листами між сторонами договору, поштове повідомлення з підписом уповноваженої особи.

Відповідно до п. 5.3.5 договору постачальник зобов`язаний підготувати товар до вивезення та письмово повідомити замовника за електронної адресою та здійснити поставку (передачу) товару протягом строку, вказаного в п. 5.1 договору, з дати отримання письмової заявки замовника.

Договір набуває чинності з дати його укладення сторонами та діє до 31.07.2022 (п. 12.1 договору).

Також між сторонами підписано специфікацію (додаток № 1) та пам`ятку про порядок контролю якості товарів (додаток № 2).

Як встановлено судом під час розгляду даної справи, позивачем направлено відповідачу електронною поштою лист-заявку від 23.10.2021 № 35.1-14/3.4-00006, відповідно до підпису відповідача вказана заявка отримана ним 06.12.2021.

Крім того, матеріалами справи підтверджується направлення позивачем відповідачу вказаного листа-заявки також засобами поштового зв`язку цінним листом з описом вкладання.

Таким чином, за твердженням позивача, поставки товару мала бути здійснена відповідачем до 05.03.2022.

Проте, як вказано позивачем та підтверджується видатковими накладними, доданим до позовної заяви, частина товару на суму 288 060,00 грн поставлена відповідачем згідно з видатковою накладною № 328 від 17.06.2022, товар на суму 5 940,00 грн був поставлений відповідачем за видатковою накладною № 485 від 15.06.2023.

05.07.2023 звернувся до відповідача з претензією № 03-221131 від 06.06.2023, в якій вимогав сплатити штрафні санкції в розмірі 53 312,22 грн (32 732,22 пені та 20 580,00 грн штрафу).

Вказана претензія отримана відповідачем 07.07.2023, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, проте, як зазначає позивач, відповідачем не сплачена сума штрафу та пені, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача вищевказану суму штрафних санкцій.

Розглянувши надані сторонами докази, суд зазначає про наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодекс України встановлено, що майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки. Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На підставі укладеного між сторонами договору з у відповідача виник обов`язок поставити позивачу товар протягом 90-та календарних днів з моменту отримання заявки позивача на поставку товару.

При цьому, як вбачається з наданої позивачем заявки, відповідачем така заявка отримана 06.12.2021, що підтверджується підписом відповідача на вказаній заявці, тобто товар мав бути поставлений до 05.06.2022 (включно).

Проте, як вбачається з наданих видаткових накладних, частина товару на суму 288060,00 грн поставлена відповідачем 17.06.2022, а решта обумовленого договором товару на суму 5940,00 грн поставлена відповідачем 15.06.2023, тобто з порушенням строку, обумовленого договором.

Під час розгляду даної справи відповідачем не надано пояснень стосовно причин порушення строку поставки товару, обумовленого сторонами договором та специфікацією до нього.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Як визначено ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

При цьому, в силу ч. 2, 3 вказаної норми, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 8.3 договору у разі порушення строку поставки товару, зазначеного п. 5.1 договору, та/або строку виправлення (усунення) дефектів (недоліків), зазначеного п.п. 5.3.8, 6.2, 6.6 договору починаючи з 1-го по 30-й календарний день (включно), постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% від ціни товару, строк поставки якого порушено, та/або від ціни дефектного товару за кожний день прострочення.

Пеня у розмірі 0,1% від ціни товару, строк поставки якого порушено, та/або від ціни дефектного товару за кожний день прострочення нараховується протягом строку порушення виконання зобов`язань за договором, включаючи день виконання такого зобов`язання. За порушення строку поставки зазначеного п. 5.1 договору та/або строку виправлення (усунення) дефектів (недоліків), зазначеного п.п. 5.3.8, 6.2, 6.6 договору понад 30-ть календарних днів, додатково сплачується штраф у розмірі 7% ціни договору.

Відповідно до п. 8.13 договору сторони домовились про те, що до вимог стосовно сплати штрафів за цим договором встановлюється позовна давність тривалістю у три роки. Сторонами встановлено, що вказане застереження до цього договору є договором про збільшення позовної давності.

Перевіривши надані позивачем розрахунки пені та штрафу, суд зазначає, що такі розрахунки виконані арифметично вірно, відповідно до умов чинного законодавства та умов договору, а відтак вимоги про стягнення з відповідача пені в розмір 32732,22 грн та штрафу в розмір 20580,00 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються судом на відповідача у розмірі 2684,00 грн.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Куплер" (02091, м. Київ, вул. Тростянецька, 6Г, код 37688846) на користь Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (08300, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Гора, вул. Бориспіль-7, код 20572069) 32732,22 грн (тридцять дві тисячі сімсот тридцять дві грн 22 коп.) пені, 20580,00 грн (двадцять тисяч п`ятсот вісімдесят грн 00 коп.) штрафу, витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн (дві тисяч шістсот вісімдесят чотири грн 00 коп.).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано 06.02.2024.

Суддя О.Г. Удалова