ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2024 р. м. Житомир Справа № 906/1318/19 (906/244/23)

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Макаревича В.А.

секретар судового засідання: Підгаєцька М.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явились;

- від відповідача: Чайківська Н.М. - довіреність №2 від 12.06.2023, посвідчення адвоката №001299 від 17.05.2022;

- присутня: вільний слухач представник Міністерства юстиції України Гурковська А.В., посвідчення серії НОМЕР_1 від 28.07.2023,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах справи №906/1318/19

за заявою Виробничо-комерційної фірми "Урарту" (м. Баранівка, Житомирська область)

до Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (м. Житомир)

про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Житомирської області (суддя Макаревич В.А.) перебуває справа про банкрутство Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України".

14.02.2023 до суду від ОСОБА_1 надійшла позовна заява, у якій позивач просить:

- визнати незаконним та скасувати наказ Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" №11-к від 24.03.2022 "Про звільнення";

- поновити ОСОБА_1 на роботі в Дочірньому підприємстві "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на посаді заступника директора з економічних питань з 24.03.2022 та відновити виконання додатково покладених обов`язків начальника філії "Зарічанська ДЕД" ДП "Житомирський облавтодор" та начальника філії "Житомирська ДЕД" ДП "Житомирський облавтодор";

- стягнути з Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25.03.2022 на суму 461 168,40 грн.

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву від 09.02.2023 про визнання поважною причини пропуску строку для звернення до суду та поновлення даного строку та заяву про відстрочення сплати судового збору.

Ухвалою суду від 16.02.2023 позовну заяву залишено без руху та надано ОСОБА_1 десятиденний строку з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви (визначити остаточну ціну позову стосовно стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та обґрунтований розрахунок позовних вимог).

Відповідно до заяви №б/н від 27.02.2023, ОСОБА_1 копію ухвали суду від 16.02.2023 отримав 27.02.2023.

10.03.2023 на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява на виконання вимог ухвали суду від 16.02.2023 з визначеною ціною позову стосовно стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та обґрунтований розрахунок позовних вимог.

Ухвалою суду від 22.03.2023 заяву № б/н ОСОБА_1 від 09.02.2023 про поновлення процесуального строку задоволено; з урахуванням обставин справи визнано причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновлено пропущений процесуальний строк звернення до суду; відкладено розгляд заяви №б/н ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору; позовну заяву залишено без руху та надано ОСОБА_1 строк протягом 5 днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви шляхом подання заяви про усунення недоліків з доказами сплати судового збору в сумі 6 917 грн 51 коп.; надання письмово обґрунтованої заяви про відстрочення сплати судового збору з належними доказами відсутності доходу за 2022 рік та на початок 2023 року.

03.04.2023 на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява б/н від 03.04.2023 з квитанцією № 6576-2131-8190-9923 від 02.04.2023 про сплату судового збору в сумі 6 917,51 грн.

Ухвалою суду від 03.04.2023, зокрема, прийнято до свого провадження справу №906/1318/19 (906/244/23) за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах справи №906/1318/19; розгляд справи №906/1318/19 (906/244/23) ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

У судовому засіданні 25.09.2023, зокрема, позивачем ОСОБА_1 (який перебував на службі у ЗСУ) надано усні пояснення у справі.

У судовому засіданні 30.10.2023 представники сторін повідомили, що всі наявні докази долучені до матеріалів справи та, що у суду наявні всі підстави для закриття підготовчого провадження та переходу до розгляду справи по суті. Ухвалою суду від 30.10.2023, зокрема, закрито підготовче провадження з розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах справи №906/1318/19 та призначено справу №906/1318/19 (906/244/23) до судового розгляду по суті в судове засідання на 05 грудня 2023 р. о 15:20 год.

Справа неодноразово відкладалась у зв`язку з поданими клопотаннями учасників справи.

Ухвалою суду від 05.12.2024 відкладено розгляд справи на "11" січня 2024 р. о 14:20 год.

Ухвалою суду від 11.01.2024 розгляд справи було відкладено на 06.02.2024 о 15:20 год.

У судовому засіданні 05.12.2023 представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив задовольнити позовну заяву.

У судове засідання 06.02.2024 представник позивача не з`явився.

У своєму відзиві на позовну заяву відповідач посилається на те, що відповідач вживав необхідні заходи та створив належні умови для отримання документів позивачем, який діючи на власний розсуд, свідомо відмовився від їх отримання без поважних причин.

Зазначив, що згідно ч.1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення.

Як вбачається з матеріалів справи та було зазначено вище, наказ про своє звільнення позивач отримав листом (а.с.90-92, т.1).

Не погоджуючись з вказаним наказом, останній 24.08.2022 звернувся до Богунського районного суду міста Житомира з позовом до Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення грошей за час вимушеного прогулу. При цьому згідно ухвали Богунського районного суду міста Житомира від 07.12.2022 було встановлено, що дана позовна заява не може бути розглянута в порядку цивільного судочинства відповідно до вимог ст. 20 ПІК України, та ст. 7 КУзПБ.

Ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 07.12.2022 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення грошей за час вимушеного прогулу було закрито (а.с.28-30, т.1).

Зазначену ухвалу ОСОБА_1 отримав 10 січня 2023 року, що підтверджується копією конверта та роздруківкою з сайту "Укрпошти" про відстеження поштового відправлення (а.с.31, т1).

09.02.2023 ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовною заявою до Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення грошей за час вимушеного прогулу.

Ураховуючи зазначені вище обставини та особливості розгляду справи, ухвалою від 22.03.2023 заяву № б/н ОСОБА_1 від 09.02.2023 про поновлення процесуального строку господарським судом задоволено; визнано причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновлено пропущений процесуальний строк звернення до суду.

З огляду на викладене, суд відхиляє доводи відповідача в частині пропуску позивачем місячного строку звернення до суду, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

У судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти позову з викладених у ньому підстав, а також підтримала подану заяву б/н від 29.11.2023 та просила суд застосувати позовну давність до вимог ОСОБА_1 до ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення відповідної суми за час вимушеного прогулу та відмовити в задоволенні позову.

01.05.2023 до суду від представника відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача зазначила, що позивач дійсно працював на посаді начальника відділу матеріально-технічного постачання та проведення тендерних процедур в ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК Автомобільні дороги України" з 10.05.2019 по 29.11.2019. Наказом по підприємству відповідача № 35-к від 29.11.2019 позивач переведений на посаду заступника директора з економічних питань на період відсутності основного працівника - ОСОБА_2 , яка перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку. У подальшому на позивача додатково були покладені обов`язки начальника філії "Зарічанська ДЕД" ДП "Житомирський облавтодор" (наказ № 2-к від 31.01.2020) та начальника філії "Житомирська ДЕД" ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ ДАК "Автомобільні дороги України" (наказ № 3-к від 26.01.2022).

Згідно відзиву ОСОБА_2 зверталась до підприємства із заявою про надання їй відпустки без збереження заробітної плати для догляду за дитиною до шестирічного віку. Разом з тим наказом №24-в від 06.09.2021 ОСОБА_2 надано відпустку без збереження заробітної плати по догляду за дитиною з 06.09.2021 по 05.03.2022 (копія наказу додається). Відповідно до наказу від 09.03.2022 № 9-к ОСОБА_2 - заступник директора з економічних питань приступила до виконання своїх професійних обов`язків з 09.03.2022 відповідно до заяви. Між т.в.о. директора підприємства ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ ДАК "Автомобільні дороги України" та позивачем велися перемовини стосовно переведення останнього на іншу вільну посаду на підприємстві, зважаючи на запроваджений воєнний стан в державі та недопущення залишення працівника без роботи у військовий час. Згідно штатного розпису працівників апарату управління ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", введеного з 01.10.2021, посада заступника директора з економічних питань була одна та не вакантна, тому підприємством відповідача видано наказ № 10-к про виведення заступника директора з економічних питань ОСОБА_1. поза штат тимчасово, з 09.03.2022 по 24.03.2022 (тобто на період перебування ОСОБА_3 у відпустці без збереження заробітної плати).

Представник відповідача зазначила, що ОСОБА_1 здійснено нарахування заробітної плати з посадовим окладом заступника директора з економічних питань, відповідно до кількості відпрацьованих днів. Крім того, позивачем подано заяву до Богунського відділу ДВС у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про прийняття до виконання посвідчення № 2 на примусове виконання рішення комісії по трудових спорах ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" за період з 01.12.2021 по 31.03.2022 в сумі 212 677,98 грн, за яким відкрито виконавче провадження № 69604921 від 16.08.2022.

23.03.2022 позивачем подано заяву про звільнення за ч. З ст. 38 КЗпП України з 24.03.2022 у зв`язку з невиконанням умов трудового договору - заборгованістю по заробітній платі. На підставі даної заяви 24.03.2022 підприємством відповідача винесено наказ № 11-к про звільнення позивача за ч. З ст. 38 КЗпП України.

Відповідно до акту про відмову від підпису від 24.03.2022, складеного фахівцем з кадрів ОСОБА_4 , в присутності т. в. о. директора підприємства М. Невмержицького, головного енергетика С. Метушевського, з наказом про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника директора з економічних питань № 11-к від 24.03.2022 останній був ознайомлений усно та від підпису в наказі та отримання його копії відмовився. Аналогічні акти від 24.03.2022 складено про відмову позивача від отримання довідки про нараховані та отримані суми при звільненні (заборгованість), а також про відмову позивача від запропонованих вільних посад на підприємстві.

Отже, на думку представника відповідача, дані обставини свідчать про те, що позивач був обізнаним про дату свого звільнення - 24.03.2022, оскільки сам писав про це заяву з визначенням конкретної дати звільнення, однак, маючи фактичну можливість отримати копію наказу про звільнення, довідку про нараховану заборгованість, безпідставно відмовлявся від отримання цих документів.

Зазначила, що позивачем не надано доказів подання заяви від 24.03.2022 про відкликання заяви ОСОБА_1 про звільнення від 23.03.2022 та належної її реєстрації на підприємстві. Звернула увагу, що позивач надав до суду в якості доказу заяву про відкликання заяви про звільнення, датовану 24.03.2022, яку 24.03.2022 прийнято згідно підпису фахівцем з кадрів ОСОБА_4 .

Також представник відповідача повідомила, що ОСОБА_4 надавала послуги з ведення кадрового та військового обліку ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" відповідно до договору про надання послуг від 01.01.2022 на період з 01.01.2022 по 31.03.2022. Вважає, що відповідно до зазначеного договору ОСОБА_4 не була уповноважена здійснювати реєстрацію вхідної кореспонденції по підприємству відповідача, оскільки такі повноваження має виконувати завідувач канцелярією.

Крім того, зазначила, що через складну ситуацію, що склалася на підприємстві та в країні в цілому (введення на території України військового стану у зв`язку із збройною агресією рф 24.02.2022, внаслідок чого змінився режим роботи підприємства (тривалий час на підприємстві перебували співробітники СБУ), велика кількість працівників призупинила дію трудового договору на період воєнного стану; крім того, на підприємстві було запроваджено 3-х денний робочий тиждень (понеділок-середа), що, як вважає представник відповідача, було використано позивачем у своїх цілях для майбутнього ініціювання даного позову та стягнення суми коштів за час надуманого вимушеного прогулу.

У своєму відзиві представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з підстав, зазначених у відзиві..

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати.

Частиною 1 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. В силу приписів частини 2 вказаної статті господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, копії трудової книжки, відповідно до наказу №15-к від 10.05.2019 року ОСОБА_1 був призначений на роботу начальника відділу матеріально-технічного постачання, та проведення тендерних процедур в ДП «Житомирський автодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» (а.с. 7-9, т.1).

Суд відхиляє посилання в позовній заяві позивача на порушення роботодавця щодо невнесення належних записів про звільнення, на вимогу працівника, до трудової книжки ОСОБА_1 , оскільки відповідно до доказів у справі - книги обліку руху трудових книжок і вкладишів до них ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ ДАК "Автомобільні дороги України"(т.1 а.с.94 - 963) 13.05.2019 ОСОБА_1 особисто отримав трудову книжку, що засвідчив підписом. У судовому засіданні 25.09.2023, оглянувши зазначений доказ, ОСОБА_1 не мав зауважень до зазначеного підпису.

Відповідно до наказу ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ ДАК "Автомобільні дороги України" № 35-к від 29.11.2019 ОСОБА_1 було переведено тимчасово на посаду заступника директора з економічних питань на період відсутності основного працівника - ОСОБА_2 , яка перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с.10, т.1).

Згідно наказів ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ ДАК "Автомобільні дороги України" №2-к від 31.01.2020 та №3-к від 26.01.2022 на ОСОБА_1 тимчасово покладено обов`язки начальника філії «Зарічанська ДЕД» (а.с.11, 13 т.1). Крім того, станом на 24.03.2022 ОСОБА_1 тимчасово виконував обов`язки начальника філії «Житомирська ДЕД» (наказ № 3-к від 26.01.2022). Зазначене підтверджується відзивом відповідача, письмовими поясненнями у клопотанні про долучення доказів від 21.09.2023, наказами ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ ДАК "Автомобільні дороги України" №13-к від 24.03.2022 та №19-к від 31.03.2022 (а.с.162, 166 - 167 т.1), усними поясненнями сторін.

Позивачем ОСОБА_1 24.03.2022 подано заяву від 23.03.2022 про звільнення із займаної посади 24.03.2022 згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України у зв`язку із порушенням законодавства про працю, умов колективного та трудового договору - систематичною невиплатою заробітної плати (а.с.80, т.1).

Відповідно до наказу ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ ДАК "Автомобільні дороги України" №11-к від 24.03.2022 ОСОБА_1 звільнено з посади заступника директора з економічних питань з 24.03.2022 за власним бажанням згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України (а.с.14, т.1).

Отже, судом встановлено, що згідно наданих до суду матеріалів 24.03.2022 ОСОБА_1 було звільнено з посади заступника директора з економічних питань з 24.03.2022 за власним бажанням згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України (а.с.14, т.1).

При цьому в той же день 24.03.2022 позивач подав заяву про відкликання заяви про звільнення, датовану 24.03.2022, яку 24.03.2022 прийнято згідно відмітки дати та підпису фахівцем з кадрів ОСОБА_4 , яка надавала послуги з ведення кадрового та військового обліку ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" відповідно до договору про надання послуг від 01.01.2022 на період з 01.01.2022 по 31.03.2022.

Надалі позивач повідомив, що його не допускали до роботи та виконання своїх повноважень на посаді заступника директора з економічних питань ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" та інших повноважень після 24.03.2022.

Позивач вважає дії відповідача щодо свого звільнення і недопущення до роботи протиправними і такими, що порушують право на працю, яке полягає у звільненні з роботи за власним бажанням на підставі не чинної заяви всупереч його волі, а також, не допуск до роботи, оскільки фактично він продовжував виконувати свої обов`язки по 01.04.2022 включно, на підтвердження чого ним надано до матеріалів справи копії документів: службової записки заступника директора з економічних питань ОСОБА_1. від 24.03.2022, роздруківки з електронної пошти про направлення заяви, службової записки про доповнення від 01.04.2022 т.в.о. заступника директора з економічних питань ОСОБА_1., роздруківки з електронної пошти про направлення, листування з юридичними особами заступника директора з економічних питань ОСОБА_1. за період з 26.03.2022 по 30.03.2022, трудової книжки ОСОБА_5 , трудової книжки ОСОБА_6 , наказів про звільнення від 31.03.2022, підписаних т.в.о начальника філії "Житомирська ДЕД" ОСОБА_1 , заяви про звільнення від 29.03.2022 (а.с. 172-192, т.1). Подані докази, на думку ОСОБА_1 , свідчать про продовження виконання своїх повноважень, не дивлячись на недопуск його після 24.03.2023 до роботи.

Представник відповідача заперечила проти поданих доказів позивачем про продовження виконання своїх обов`язків ОСОБА_1 по 01.04.2022 включно.

Надала до матеріалів справи заяву №472 від 24.10.2023 та докази (т.1 а.с. 207 - 215) на підтвердження того, що після 24.03.2023 ОСОБА_1 , міг використовувати службові бланки з печаткою, зокрема, Філії "Житомирська ДЕД" та користуючись необізнаністю підлеглих працівників про його звільнення, вести з ними службову переписку, яка не може бути доказами у справі.

Заявила, що подані суду копії документів: службової записки заступника директора з економічних питань ОСОБА_1. від 24.03.2022, роздруківки з електронної пошти про направлення заяви, службової записки про доповнення від 01.04.2022 т.в.о. заступника директора з економічних питань ОСОБА_1., роздруківки з електронної пошти про направлення, листування з юридичними особами заступника директора з економічних питань ОСОБА_1. за період з 26.03.2022 по 30.03.2022, трудової книжки ОСОБА_5 , трудової книжки ОСОБА_6 , наказів про звільнення від 31.03.2022, підписаних т.в.о начальника філії "Житомирська ДЕД" ОСОБА_1., заяви про звільнення від 29.03.2022 (а.с. 172-192, т.1) викликають сумніви у їх достовірності та просила не брати їх до уваги з огляду на усні та письмові пояснення та надані докази.

Дослідивши надані до матеріалів справи копії документів: службової записки заступника директора з економічних питань ОСОБА_1. від 24.03.2022, роздруківки з електронної пошти про направлення заяви, службової записки про доповнення від 01.04.2022 т.в.о. заступника директора з економічних питань ОСОБА_1., роздруківки з електронної пошти про направлення, листування з юридичними особами заступника директора з економічних питань ОСОБА_1. за період з 26.03.2022 по 30.03.2022, трудової книжки ОСОБА_5 , трудової книжки ОСОБА_6 , наказів про звільнення від 31.03.2022, підписаних т.в.о начальника філії "Житомирська ДЕД" ОСОБА_1., заяви про звільнення від 29.03.2022 (а.с. 172-192, т.1), а також докази (т.1 а.с. 207 - 215) надані представником відповідача, врахувавши усні пояснення представників сторін, суд критично ставиться до тверджень ОСОБА_1 , що подані докази, свідчать про продовження виконання ним своїх повноважень після 24.03.2023 по 01.04.2022 включно.

Слід зазначити, що до матеріалів справи долучено акт про відмову від підпису від 24.03.2022, складений фахівцем з кадрів ОСОБА_4 , в присутності т. в. о. директора підприємства М. Невмержицького, головного енергетика С. Метушевського, згідно якого 24.03.2022 ОСОБА_1 усно було ознайомлено зі змістом наказу про звільнення (а.с. 81, т.1).

Як вбачається з матеріалів справи доказами у справі підтверджується, що наказ про звільнення поштою позивач отримав 01.08.2022. Дана обставина підтверджується відомостями, які містяться в довідці поштового відділення від 01.08.2022 та роздруківкою з сайту "Укрпошти" (а.с. 15, 91 т.1). Зазначені обставини не заперечуються представником відповідача та на них здійснено посилання у нотаріально засвідченій заяві ОСОБА_4 .

До матеріалів справи подані нотаріально засвідчена заява (пояснення) (а.с.140, т.1) ОСОБА_4 - старшого інспектора з кадрів філії "Зарічанська ДЕД" ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК " Автомобільні дороги України", яка зазначила, що працювала в ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" за цивільно - правовим договором з червня 2021 року по грудень 2022 та виконувала обов`язки фахівця з кадрів. Одночасно працювала та працює на посаді старшого інспектора з кадрів у філії "Зарічанська ДЕД" ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України".

У поданій нотаріально засвідченій заяві (поясненнях) ОСОБА_4 повідомила, зокрема, таке.

ОСОБА_1 працював на посаді заступника директора з економічних питань тимчасово. Строк дії його строкового договору закінчився 07.03.2022, оскільки 09.03.2022 приступила до виконання своїх функціональних обов`язків ОСОБА_2 , яка перебувала у відпустці по догляду за дитиною.

09.03.2022 винесено наказ про виведення ОСОБА_1 поза штат тимчасово, з 09.03.2022 по 24.03.2022 та проведено нарахування заробітної плати за посадовим окладом заступника директора з економічних питань. У зв`язку із військовою агресією рф (з 24.02.2022 по початок квітня 2022) працівники підприємства працювали дистанційно за телефонним викликом.

Наприкінці робочого дня 23.03.2022 ОСОБА_4 зателефонував т.в.о. директора М.В. Невмержицький і повідомив про необхідність з`явитись на роботу на підприємство 24.03.2022 для звільнення ОСОБА_1 згідно поданої ним заяви 23.03.2022.

24.03.2022 близько 10 год ОСОБА_4 був підготовлений наказ про звільнення ОСОБА_1 , після чого ОСОБА_4 пішла до кабінету ОСОБА_1 для ознайомлення його з наказом та вручення копії. Проте, він відмовився поставити підпис про його отримання, в результаті чого ОСОБА_4 склала відповідний акт з підписами трьох працівників підприємства (акти про відмову від підпису від 24.03.2022, акт про відмову від запропонованих посад від 24.03.2022 та акт про відмову від отримання довідки про виплати від 24.03.2022 (а.с. 81-83, т.1)).

У другій половині дня 24.03.2022, близько 16 год. 00 хв ОСОБА_1 прийшов до кабінету ОСОБА_4 із заявою про відкликання заяви про звільнення з проханням її взяти та поставити підпис, що вона і зробила. Заяву ОСОБА_1 про відкликання заяви про звільнення ОСОБА_4 віднесла т.в.о. Невмержицькому М.В. , однак він її до уваги не взяв. У своїх поясненнях ОСОБА_4 повідомила, що не мала повноважень, на її думку, приймати заяву ОСОБА_1 про відкликання заяви про звільнення, оскільки реєстрація вхідної кореспонденції проводиться у канцелярії підприємства.

Зазначила, що 04.04.2022 додатково надіслала копію наказу ОСОБА_1 цінним листом з описом. Згідно відомостей "Укрпошти" даний лист декілька раз відправлявся з одного відділення в інше та був вручений ОСОБА_1 01.08.2022.

Представник відповідача у судовому засіданні та долучених до матеріалів справи поясненнях повідомила, що ОСОБА_4 не мала повноважень на приймання вхідної кореспонденції по підприємству.

Слід зазначити, що присутній в одному судовому засіданні 25.09.2023 ОСОБА_1 (який пояснив, що на даний час перебуває у ЗСУ та довіряє представляти інтереси своєму представнику) заперечив, викладену ОСОБА_4 послідовність подій 24.03.2022 та повідомив, що зазначене не відповідає дійсності, оскільки, враховуючи, що через складну ситуацію, що склалася на той момент на підприємстві та в країні в цілому (введення на території України військового стану у зв`язку із збройною агресією рф 24.02.2022, був вимушено змінений режим роботи підприємства (тривалий час на підприємстві перебували співробітники СБУ), був взагалі обмежений доступ працівників до службових кабінетів, зокрема. З огляду на таке ОСОБА_1 з ОСОБА_4 та іншими працівниками в багатьох випадках взагалі зустрічався поза територією підприємства та спілкувався і за допомогою онлайн та мобільного телефонного зв`язку; зазначив, що вважає, що документи були складені після відкликання ним заяви про звільнення, заперечував, що з наказом про звільнення він був ознайомлений 24.03.2022 до подання заяви від 24.03.2022 про відкликання заяви про звільнення, яку 24.03.2022 прийнято згідно відмітки дати та підпису фахівцем з кадрів ОСОБА_4 .

Як убачається з матеріалів справи до матеріалів долучений договір про надання послуг від 01.01.2022, укладений між ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ ДАК "Автомобільні дороги України" (Замовник) та ОСОБА_4 (Виконавець), згідно якого Виконавець зобов`язується за дорученням Замовника надати послуги з ведення кадрового та військового обліку.

Згідно даного договору Виконавець, зокрема:

- на власний розсуд визначає час, тривалість та обсяги робіт, необхідних для якісного надання послуг;

- зобов`язується надавати послуги у період дії даного договору, по мірі необхідності у наданні вказаних послуг, незалежно від режиму роботи підприємства;

- без вказівок Замовника самостійно організовує процес та визначає послідовність наданих послуг.

Проаналізувавши зміст даного договору про надання послуг від 01.01.2022, судом встановлено наявність повноважень станом на 24.03.2023 у ОСОБА_4 на приймання від працівників підприємства документів з кадрових питань для аналізу та передання їх керівництву підприємства для безпосереднього прийняття рішень, зокрема, прийняття від ОСОБА_1 , заяви від 24.03.2023 про відкликання заяви про звільнення за власним бажанням.

З огляду на викладене, суд відхиляє твердження представника відповідача про те, що ОСОБА_4 не мала повноважень на приймання від ОСОБА_1 заяви про відкликання заяви про звільнення, оскільки ОСОБА_4 згідно умов наданого до матеріалів справи договору про надання послуг від 01.01.2022 була наділена відповідним повноваженнями, зокрема, приймати заяву ОСОБА_1 про відкликання заяви про звільнення за власним бажанням.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Використання примусової праці забороняється. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Статтею 36 КЗпП України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено підстави припинення трудового договору, пунктом 4 якої передбачено, що підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39).

Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору (ч. 3 ст. 38 КЗпП України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

За змістом статті 38 КЗпП України сторони трудового договору вправі домовитися про будь-який строк звільнення після подання працівником заяви про це в межах двотижневого строку. За наявності домовленості працівника можна звільнити навіть у день подачі заяви про звільнення..

Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору (ч. 3 ст. 38 КЗпП України у редакції, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

У постанові від 18 грудня 2019 року Верховний Суд висловив правову позицію, що, розглядаючи позовні вимоги щодо оскарження наказу про припинення трудового договору за статтею 38 КЗпП України, суди повинні з`ясувати, чи було волевиявлення працівника на припинення трудового договору за власним бажанням у момент видачі наказу про звільнення.

При з`ясуванні зазначених обставин суд враховує:

- судом встановлено, що згідно наданих до суду матеріалів 24.03.2022 ОСОБА_1 було звільнено з посади заступника директора з економічних питань з 24.03.2022 за власним бажанням згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України (а.с.14, т.1). При цьому в той же день 24.03.2022 позивач подав заяву про відкликання заяви про звільнення, датовану 24.03.2022, яку 24.03.2022 прийнято згідно відмітки дати та підпису фахівцем з кадрів ОСОБА_4 , яка надавала послуги з ведення кадрового та військового обліку ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" відповідно до договору про надання послуг від 01.01.2022 на період з 01.01.2022 по 31.03.2022;

- долучені до матеріалів справи акт про відмову від підпису від 24.03.2022 з наказом про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника директора з економічних питань № 11-к від 24.03.2022, складений фахівцем з кадрів ОСОБА_4 , в присутності т. в. о. директора підприємства М. Невмержицького, головного енергетика С. Метушевського та аналогічні акти від 24.03.2022 про відмову позивача від отримання довідки про нараховані та отримані суми при звільненні (заборгованість), а також про відмову позивача від запропонованих вільних посад на підприємстві не містять посилання на момент у часі, коли саме 24.03.2022 вони були складені (до моменту відкликання заяви від 24.03.2022 ОСОБА_1 про звільнення чи після);

- у своїх поясненнях ОСОБА_4 повідомила, що 24.03.2022 отримала заяву ОСОБА_1 про відкликання заяви про звільнення та того ж дня віднесла т.в.о. Невмержицькому М.В. , однак він її до уваги не взяв;

- присутній в одному судовому засіданні 25.09.2023 ОСОБА_1 заперечив, викладену ОСОБА_4 послідовність подій 24.03.2022 та повідомив, що зазначене не відповідає дійсності, оскільки, враховуючи, що через складну ситуацію, що склалася на той момент на підприємстві та в країні в цілому (введення на території України військового стану у зв`язку із збройною агресією рф 24.02.2022, був вимушено змінений режим роботи підприємства (тривалий час на підприємстві перебували співробітники СБУ), був взагалі обмежений доступ працівників до службових кабінетів, зокрема. З огляду на таке ОСОБА_1 з ОСОБА_4 та іншими працівниками в багатьох випадках взагалі зустрічався поза територією підприємства та спілкувався і за допомогою онлайн та мобільного телефонного зв`язку; зазначив, що вважає, що документи були складені всупереч його волевиявленню після відкликання ним заяви про звільнення, заперечував, що з наказом про звільнення він був ознайомлений 24.03.2022 до подання ним заяви від 24.03.2022 про відкликання заяви про звільнення, яку 24.03.2022 прийнято згідно відмітки дати та підпису фахівцем з кадрів ОСОБА_4 ;

- з огляду на ті обставини, що з пояснень ОСОБА_4 слідує що вона , як вважає, в порушення своїх повноважень прийняла 24.03.2022 заяву ОСОБА_1 про відкликання заяви про звільнення; при цьому та ж сама особа - фахівець з кадрів ОСОБА_4 склала обидва подані докази: акт про відмову від підпису від 24.03.2022 та нотаріально засвідчену заяву (пояснення) ОСОБА_4 , суд, враховуючи заперечення позивача, критично сприймає викладену ОСОБА_4 у нотаріально засвідченій заяві (поясненнях) послідовність подій 24.03.2022 стосовно обставин, коли саме 24.03.2022 зазначені наказ та акт були складені (до моменту відкликання заяви від 24.03.2022 ОСОБА_1 про звільнення чи після);

- відповідно до правової позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду №761/9584/15-ц від 26.06.2019 судам слід також мати на увазі, що працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах.

Відтак, суд констатує про відсутність беззаперечного доведення доказами у справі, чи було у момент видачі наказу про звільнення ОСОБА_1 волевиявлення ОСОБА_1 на припинення трудового договору за власним бажанням.

Ураховуючи відсутність беззаперечного доведення доказами у справі добровільного волевиявлення (за власним бажанням згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України) на момент звільнення 24.03.2022 ОСОБА_1 , як підстави для звільнення, суд трактує зазначені обставини на користь позивача та зазначає, що доказами у справі не підтверджено наявність підстав для звільнення позивача згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України (у редакції, чинній на момент спірних правовідносин).

Відтак, анулювання трудового договору 24.03.2022 відбулося з боку відповідача без необхідного волевиявлення працівника на припинення трудового договору в момент видачі наказу про звільнення.

Відповідно до вимог частини 1 статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, що розглядає трудовий спір, порушене відповідачем право на працю підлягає відновленню шляхом її поновлення на попередній посаді.

З огляду на викладене, поновленню підлягають також виконання ОСОБА_1 додатково покладених обов`язків на посаді начальника філії «Житомирська ДЕД» та додатково покладених обов`язків начальника філії «Зарічанська ДЕД» у Дочірньому підприємстві "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України".

Згідно з ч. 2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до частини 7 статті 235 Кодексу законів про працю України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає спір, підлягає негайному виконанню.

В свою чергу, на відміну від положень чинного ГПК України, положеннями пункту 4 частини 1 статті 430 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

В даному випадку вказані норми законодавства є певною гарантією забезпечення, як прав працівника, якого незаконно звільнено, так і прав роботодавця щодо забезпечення нормального функціонування трудового колективу підприємства.

Статтею 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у етапі 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Відповідно до статті 116 КЗпГІ України при звільненні працівника, виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться у день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган, повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган, у всякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк, виплатити неоспорювану ним суму.

Згідно правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Верховний Суд України у постанові від 14.01.2014 (справа №21-395а13) зазначив, що суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100.

Закон України "Про оплату праці" від 24.03.1995 № 108/95-ВР визначає економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання (далі - підприємства), а також з окремими громадянами та сфери державного і договірного регулювання оплати праці і спрямований на забезпечення відтворювальної і стимулюючої функцій заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 ст.27 зазначеного Закону порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок №100).

Пунктом 2 Порядку № 100 встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати (п.5 вказаного Порядку).

Згідно п.8 Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утримання податків станом на 19.01.2023, нарахована заробітна плата за січень 2022 року становить 30 631,30 грн; за лютий 2022 року - 47 228,50 грн.; кількість робочих днів за січень - лютий 2022 року становить 39 робочих днів.

Згідно поданого позивачем розрахунку, середньоденна заробітна плата позивача на момент звільнення розрахована (30 631,30 грн + 47 228,50 грн/ 39 робочих днів) та становить 1 996,40 грн (а.с.50, т.1).

Отже, станом на 09 лютого 2023 року, за весь час вимушеного прогулу (з 25.03.2022 по 09.02.2023) на користь позивача підлягає стягненню з відповідача середній заробіток за 231 робочий день, в розмірі 461 168,40 (чотириста шістдесят одна тисяча сто шістдесят вісім грн 40 коп.).

Також, слід зазначити, що 30.11.2023 на електронну пошту суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" Чайківської Н.М. надійшла заява № б/н від 29.11.2023 про застосування строків позовної давності.

Розглянувши зазначену заяву, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

У судовому засіданні 05.12.2024 присутня представник відповідача ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" Чайківська Н.М. підтримала подану заяву № б/н від 29.11.2023. Повідомила, що позивач звернувся до суду з даним позовом, а також з заявою про поновлення процесуального строку лише 09.02.2023. Зазначила, що заяву про поновлення процесуального строку позивач мотивує тим, що наказ від 24.03.2022 про своє звільнення він отримав 01.08.2022 поштою, а 24.08.2022 звернувся до Богунського районного суду м. Житомира із аналогічним позовом. Однак ухвалою суду від 07.12.2022 провадження у даній справі закрито у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Вважає, що оскільки позивач тривалий час працював в апараті управління підприємства відповідача, тому був обізнаний про відкрите 05.03.2020 відносно Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" провадження у справі про банкрутство. Зважаючи на дану обставину, позивач помилково звернувся до Богунського районного суду м.Житомира з позовом з порушенням правил підвідомчості (підсудності). Вважає, що ця помилка заявника в обранні неналежного порядку захисту його трудових прав не може слугувати достатньою причиною на обґрунтування поважності причин пропуску строків звернення до суду за їх захистом.

Позивач заяву про його звільнення за власним бажанням (на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України) з 24.03.2022 подав відповідачу 23.03.2022, тому, відповідно, останньому була відома точна дата його звільнення - 24.03.2022. Тому, на думку представника відповідача, до суду з позовом про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення грошей за час вимушеного прогулу позивач звернувся 09.02.2023 з пропуском місячного строку для звернення до суду, встановленого ст. 233 КЗпП України.

Зважаючи на вищевикладене, просила суд застосувати позовну давність до вимог ОСОБА_1 до ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення грошей за час вимушеного прогулу та відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши заяву № б/н від 29.11.2023 про застосування строків позовної давності, заслухавши пояснення учасників провадження у справі, суд зазначає таке.

Свою заяву представник відповідача обґрунтовує тим, що позивач про його звільнення за власним бажанням (на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України) був обізнаний з 24.03.2022, а заяву про звільнення подав відповідачу 23.03.2022. Тому, на думку відповідача, йому була відома точна дата його звільнення - 24.03.2022. Таким чином, до суду з позовом про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення грошей за час вимушеного прогулу позивач звернувся 09.02.2023 з пропущенням місячного строку для звернення до суду, встановленого ст. 233 КЗпП України.

Як вбачається з матеріалів справи, у своїй позовній заяві позивач зазначає, що наказ про звільнення ОСОБА_1 отримав поштою 01.08.2022. Не погоджуючись з вказаним наказом, останній 24.08.2022 звернувся до Богунського районного суду міста Житомира з позовом до Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення відповідної суми за час вимушеного прогулу. При цьому згідно ухвали Богунського районного суду міста Житомира від 07.12.2022 було встановлено, що дана позовна заява не може бути розглянута в порядку цивільного судочинства відповідно до вимог ст. 20 ПІК України, та ст. 7 КУзПБ.

Як було зазначено вище ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 07.12.2022 (через майже чотири місяці розгляду справи) провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення грошей за час вимушеного прогулу - закрито.

Зазначену ухвалу ОСОБА_1 отримав 10 січня 2023 року, що підтверджується копією конверта та роздруківкою з сайту "Укрпошти" про відстеження поштового відправлення.

Як убачається з матеріалів справи 09.02.2023 ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовною заявою до Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення відповідної суми за час вимушеного прогулу.

Відтак, судом не встановлено пропущення позивачем строку позовної давності при зверненні з даною позовною заявою до суду.

З огляду на таке, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви № б/н від 29.11.2023 відповідача про застосування строків позовної давності.

Згідно з частинами 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку задовольнити позов; визнати незаконним та скасувати наказ Дочірнього підприємства «Житомирський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» №11-к від 24.03.2022 «Про звільнення»; поновити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на роботі в Дочірньому підприємстві «Житомирський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (10003, м.Житомир, вул. Перемоги, 75, ) на посаді заступника директора з економічних питань з 24.03.2022; поновити виконання ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) додатково покладених обов`язків на посаді начальника філії «Житомирська ДЕД» у Дочірньому підприємстві "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (10003, м.Житомир, вул. Перемоги, 75, ) з 24.03.2022; поновити виконання ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) додатково покладених обов`язків начальника філії «Зарічанська ДЕД» у Дочірньому підприємстві "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (10003, м.Житомир, вул. Перемоги, 75, ) з 24.03.2022.; стягнути з Дочірнього підприємства «Житомирський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (10003, м.Житомир, вул. Перемоги, 75, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25.03.2022 року по 09.02.2023 в сумі 461 167,60 грн.

Судові витрати покладаються на відповідача у відповідності до ст.129 ГПК України.

Керуючись статтями 2, 3, 73-79, 86, 123, 129, 233, 236-238, 241, 257 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 235 Кодексу законів про працю України, п. 4 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити .

2. Визнати незаконним та скасувати наказ Дочірнього підприємства «Житомирський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» №11-к від 24.03.2022 «Про звільнення».

3. Поновити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на роботі в Дочірньому підприємстві «Житомирський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (10003, м.Житомир, вул. Перемоги, 75, ) на посаді заступника директора з економічних питань з 24.03.2022.

4. Поновити виконання ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) додатково покладених обов`язків на посаді начальника філії «Житомирська ДЕД» у Дочірньому підприємстві "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (10003, м.Житомир, вул. Перемоги, 75, ) з 24.03.2022.

5. Поновити виконання ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) додатково покладених обов`язків начальника філії «Зарічанська ДЕД» у Дочірньому підприємстві "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (10003, м.Житомир, вул. Перемоги, 75, ) з 24.03.2022.

6. Стягнути з Дочірнього підприємства «Житомирський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (10003, м.Житомир, вул. Перемоги, 75, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25.03.2022 року по 09.02.2023 в сумі 461 167,60 грн.

7. Стягнути з Дочірнього підприємства «Житомирський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (10003, м.Житомир, вул. Перемоги, 75, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) суму 6 917,51 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Допустити негайне виконання рішення в частині:

поновлення ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на роботі в Дочірньому підприємстві «Житомирський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (10003, м.Житомир, вул. Перемоги, 75, ) на посаді заступника директора з економічних питань;

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається ://court.gov.ua/fair/sud5007/.

Повне рішення складено: 14.02.24

Суддя Макаревич В.А.

список розсилки:

1 - в справу

2 - ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ"Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України , , 10003, м. Житомир, вул. Перемоги, 75 - рек. з пов. .

3 - а/к Мельник М.А. - АДРЕСА_2 , та електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - на електр.пошт.

4- ОСОБА_1 - ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 - рек.

5- представник позивача - Ткачук Т.А. адреса: ,м.Житомир, вул.Велика Бердичівська,13, офіс,3., електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_3 - на ел. адр.