ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року м. ОдесаСправа № 915/821/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Ярош А.І.,

суддів: Діброви Г.І., Принцевської Н.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 06.09.2023 року, суддя в І інстанції Алексєєв А.П., повний текст якого складено 06.09.2023 в м. Миколаєві

у справі: №915/821/23

за позовом: Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця

до відповідача: Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки

про стягнення 11 514,46 грн

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року Акціонерне товариство Українська залізниця в особі Регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою, в якій просило суд стягнути з Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки 11 514,46 грн відшкодування середнього заробітку працівника Регіональної філії Одеська залізниця АТ Українська залізниця за час проходження навчальних зборів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за період проходження військових навчальних зборів з 08.09.2021 року по 06.10.2021 працівником Регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця Швагруком Л.Л. витрати позивача, пов`язані з виплатою середнього заробітку його працівника, який був призваний на збори склали 11514,46 грн. Проте, в порушення вимог законодавства, витрати позивача у зазначеному вище розмірі, пов`язані з виплатою середнього заробітку військовозобов`язаним працівникам Регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця, відповідачем позивачу відшкодовано не було, внаслідок чого позивач був змушений звернутися до господарського суду з відповідним позовом.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 06.09.2023 у справі №915/821/23 позов задоволено; стягнуто з Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на користь Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця 11514,46 грн та судовий збір сплачений за подачу позовної заяви у сумі 2684 грн.

Місцевий господарський суд дійшов до висновку про те, що Миколаївський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки є особою, відповідальною за відшкодування витрат позивача на оплату військовозобов`язаному працівнику Регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця ОСОБА_1 який проходив військові збори в 2021 році, середньої заробітної плати в сумі 11 514,46 грн. У даному випадку позивачем виконано вимоги законодавства та дотримано порядок подання до районних військових комісаріатів рахунків та відомостей до них на відшкодування середньої заробітної плати, нарахованої позивачем військовозобов`язаним працівникам, що в свою чергу зумовлює виникнення обов`язку у відповідача для відшкодування позивачу вищевказаних витрат. Однак суду не подано доказів відшкодування відповідачем позивачу вищевказаних витрат.

06.10.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якій останнє просить рішення Господарського суду Миколаївської області від 06.09.2023 у справі №915/821/23 скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Зокрема, скаржник зазначає, що згідно з державною програмою Проведення мобілізаційної роботи, підготовки резервістів ІНФОРМАЦІЯ_1 було виділені бюджетні кошти асигнувань на компенсацію середнього заробітку військовозобов`язаним. Однак, станом на кінець 2021 роки виділені кошти та кошторисні призначення на 2021 рік по виплаті витрат на виплату середнього заробітку військовозобов`язаним за період перебування на навчальних зборах Миколаївським ОВК були витрачені в повному обсязі.

Вказує, що додаткові заявки для вищевказаних виплат у 2021 році не фінансувались, кошторисні призначення не надавались. У Миколаївського ОВК немає зареєстрованих у Держказначействі зобов`язань. Відшкодування витрат за 2019 рік виплаченої середньої заробітної плати є виплатою минулих років.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить оскаржуване рішення залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Зокрема, вказує, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Колегія суддів зазначає, що за правилами п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі (Глава 1. Апеляційне провадження). Розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 10 ст. 270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що предметом розгляду у даній справі є вимога про стягнення 11 514,46 грн, то вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України та має проводитись в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.11.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на рішення Господарського суду Миколаївської області від 06.09.2023 у справі №915/821/23; розгляд апеляційної скарги ІНФОРМАЦІЯ_2 на рішення Господарського суду Миколаївської області від 06.09.2023 у справі №915/821/23 здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

З метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду апеляційної скарги, враховуючи обставини, пов`язані зі запровадженням в Україні воєнного стану, а також з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, апеляційна скарга Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на рішення Господарського суду Миколаївської області від 06.09.2023 у справі №915/821/23 розглядається поза межами строку, встановленого статтею 273 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій і вирішення справи з метою забезпечення належного судового захисту.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія встановила наступне.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з проведенням організаційних заходів, відповідно до спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 02.09.2020 року №Д-321/7/дск Про проведення додаткових заходів у Збройних Силах України в 2020 році та директиви командувача військ оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_3 03.09.2020 №8дск Про переформування обласних, районних (міських) військових комісаріатів оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_3 в територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Миколаївський обласний військовий комісаріат 06 листопада 2020 року переформовано у ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 є правонаступником всіх прав та обов`язків ІНФОРМАЦІЯ_5 зі збереженням усіх реквізитів (коду ЄДРПОУ, номерів розрахункових рахунків, контактних даних: адреси, номеру телефону).

Згідно наказу по виробничому підрозділу служби електропостачання Одеська дистанція електропостачання АТ «Укрзалізниця» №Є4-12/537 від 07.09.2021 року Про призов на навчальні збори за електромонтером контактної мережі (ЕЧК-15) ОСОБА_1 на час виконання обов`язків військової служби з 08.09.2021 року по 06.10.2021 року включно збережено місце роботи (посаду) та середній заробіток.

Згідно розрахунку оплати середньої зарплати середня заробітна плата за час проходження військових зборів склала 9438,08 грн. Згідно відомості про виплачену середню заробітну плату нарахування на зазначену суму заробітної плати (єдиний соціальний внесок) склали 2076,38 грн.

Згідно витягу із наказу №11 від 07.09.2021 року т.в.о. начальника Вознесенського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України «Про направлення резервістів оперативного резерву першої та другої черги на навчальні збори старший солдат ОСОБА_1 направляється з 08.09.2021 року по 06.10.2021 року у військову частину НОМЕР_1 для залучення на навчальні збори.

Згідно витягу із наказу №39 від 06.10.2021 року т.в.о. начальника Вознесенського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України «Про повернення резервістів оперативного резерву з навчальних зборів» старшого солдата ОСОБА_1 вважати таким, що пройшов навчальні збори резервістів у період з 08.09.2021 року по 06.10.2021 року та повернувся до постійного місця проживання.

05.11.2021 року Вознесенським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України було отримано листа виробничого підрозділу служби електропостачання «Одеська дистанція електропостачання» АТ «Укрзалізниця» із рахунком від 22.10.2021 року №212/100 на суму 11514,46 грн. з проханням компенсувати виплату підприємством середнього заробітку та нарахувань (ЄСВ) за час проходження працівником ОСОБА_1 навчальних зборів.

Отримання листа підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №403.

Також виробничий підрозділ служби електропостачання «Одеська дистанція електропостачання» АТ «Укрзалізниця» звертався із листом №Е-15/237 від 28.02.2023 року до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якому порушував питання з приводу компенсації до 01.03.2023 року АТ «Укрзалізниця» за рахунок бюджету виплаченого працівнику середнього заробітку разом із нарахуваннями за період його перебування на навчальних військових зборах у розмірі 11514,46 грн.

Листом №9/2/639 від 07.04.2023 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив, що станом на 28.10.2021 року виділені кошти та кошторисні призначення на 2021 рік по виплаті витрат на виплату середнього заробітку військовозобов`язаним за період перебування на навчальних зборах ІНФОРМАЦІЯ_4 були витрачені у повному обсязі, до вищестоящого командування були надані додаткові заявки від 28.10.2021 року, 17.11.2022 року та від 06.12.2021 року на фінансування для виплати середнього заробітку військовозобов`язаним за період перебування на навальних зборах. Додаткові заявки для вищевказаних виплат у 2021 році не фінансувалися, кошторисні призначення не надавалися. Згідно з Бюджетним кодексом України ст. 48 п. 1 розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, узятих на облік органами Казначейства України. В зв`язку із вищевикладеним у Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки немає зареєстрованих у Держказначействі зобов`язань. Відшкодування витрат за 2021 рік є виплатою минулих років. У разі незгоди з наданою відповіддю було надане роз`яснення про право на звернення до суду у встановленому законом порядку.

Отже, невиконання відповідачем зобов`язань щодо компенсації заробітної плати за період перебування військовозобов`язаного працівника позивача на навчальних зборах і стало підставою для звернення позивача до господарського суду з даним позовом.

Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для стягнення з Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» грошових коштів у розмірі 11 514,46 грн як відшкодування середнього заробітку працівнику Регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця за час проходження навчальних військових зборів.

Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 119 Кодексу законів про працю України на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку.

Працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України Про військовий обов`язок і військову службу і Про альтернативну (невійськову) службу, Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 1 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до ч. 9 ст. 1 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії, зокрема, військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин) військовозобов`язані призиваються на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори. Резервісти проходять підготовку та збори відповідно до програм у порядку, встановленому положеннями про проходження громадянами України служби у військовому резерві. Про початок та закінчення зборів військовозобов`язаних та резервістів видається відповідний наказ командира військової частини.

Чисельність військовозобов`язаних, які підлягають призову на навчальні збори, щорічно визначається Міністерством оборони України в межах бюджетних асигнувань на оборону.

Відповідно до абз. 1, 2 ч. 9 ст. 29 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин) військовозобов`язані та резервісти, яким надійшла повістка відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України) на прибуття для призову на збори, зобов`язані прибути в пункт і в строк, зазначені у повістці.

Керівники підприємств, установ, організацій та закладів освіти незалежно від підпорядкування та форми власності на вимогу відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України забезпечують своєчасне прибуття військовозобов`язаних та резервістів до визначених пунктів збору.

Відповідно до ч. 11 ст. 29 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин) за призваними на збори військовозобов`язаними на весь період зборів та резервістами на весь час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві, включаючи час проїзду до місця їх проведення і назад, зберігаються місце роботи, а також займана посада та середня заробітна плата на підприємстві, в установі, організації незалежно від підпорядкування і форм власності.

Відповідно до ч. 13 ст. 29 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин) виплата середньої заробітної плати військовозобов`язаним за весь період зборів та резервістам за час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу за громадянами України, які проходять підготовку з військово-технічних спеціальностей з відривом від виробництва, на весь час підготовки, включаючи час проїзду до місця підготовки та у зворотному напрямку, зберігаються місце роботи, а також займана посада та середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, незалежно від підпорядкування і форм власності.

Відповідно до абз. 1 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України Про порядок і розміри грошового забезпечення та заохочення військовозобов`язаних та резервістів, грошової виплати резервістам від 23.11.2006 №1644 виплата середнього заробітку військовозобов`язаним та резервістам, призваним на збори, проводиться підприємствами, установами та організаціями, в яких працюють призвані на збори громадяни, з наступним відшкодуванням цих витрат за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті на утримання Міністерства оборони та інших центральних органів виконавчої влади, які здійснюють керівництво військовими формуваннями.

Інструкція з організації і проведення навчальних зборів з військовозобов`язаними у військових частинах і установах Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.11.2009 № 560 (зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03.12.2009 за № 1162/17178) у редакції наказу Міністерства оборони України 05.04.2013 № 245 визначає порядок організації планування та проведення навчальних зборів з військовозобов`язаними, крім резервістів, обов`язки посадових осіб Збройних Сил України з організації і проведення навчальних зборів, порядку контролю.

Відповідно до п. 1.2, п. 1.3 Інструкції проведення навчальних зборів у Збройних Силах України організовується та здійснюється відповідно до Закону України Про військовий обов`язок і військову службу в межах асигнувань, які виділяються для Міністерства оборони України з Державного бюджету України. Тривалість навчальних зборів, склад військовозобов`язаних, місце і час їх проведення визначаються Генеральним штабом Збройних Сил України на підставі пропозицій структурних підрозділів Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України, інших органів військового управління (далі - органи військового управління).

Відповідно до п. 10 Положення про військові комісаріати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2013 № 389 обласні військові комісаріати, крім виконання функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, зокрема здійснюють відшкодування роботодавцям середнього заробітку військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті на утримання Міноборони.

Відповідно до п. 11 Інструкції про умови виплати грошового забезпечення та заохочення військовозобов`язаних та резервістів, грошової виплати резервістам, затвердженої наказом Міністра оборони України № 80 від 12.03.2007 (з наступними змінами та доповненнями) (далі Інструкція №80), виплата середнього заробітку військовозобов`язаним, призваним на збори, провадиться підприємствами, установами та організаціями, де працюють (працювали) призвані на збори, з подальшим відшкодуванням цих витрат військовими комісаріатами.

Відповідно до п. 12 Інструкції № 80 підприємства, установи та організації для покриття витрат на виплату середньої заробітної плати військовозобов`язаним, призваним на збори, подають до районного військового комісаріату, у якому перебувають на обліку військовозобов`язані, рахунки, котрі акцептуються і передаються до обласного військового комісаріату для оплати. Відшкодуванню підлягають всі витрати, пов`язані з виплатою середнього заробітку (у тому числі і єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування).

До рахунків додаються відомості на виплату середньої заробітної плати, нарахованої військовозобов`язаним, призваним на збори, згідно з цією Інструкцією за наведеною формою.

Відповідно до п. 13 Інструкції № 80 середній заробіток військовозобов`язаних, призваних на збори, розраховується підприємствами, установами та організаціями, де працюють (працювали) призвані на збори, відповідно до чинних нормативно-правових актів.

Як було встановлено вище, працівник Регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця ОСОБА_1 у період з 08.09.2021 по 06.10.2021 перебував на військових навчальних зборах зі збереженням місця роботи, посади та середнього заробітку.

За період проходження військових зборів з 08.09.2021 по 06.10.2021 середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 склала 9438,08 грн. Згідно відомостей про виплачену середню заробітну плату нарахування на зазначену суму заробітної плати (єдиний соціальний внесок) склали 2076,38 грн.

З огляду на викладене вище, судова колегія дійшла висновку про те, що відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_4 є особою, відповідальною за відшкодування витрат позивача на оплату військовозобов`язаному працівнику Регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця Швагруку Л.Л., який проходив військові збори в 2021 році, середньої заробітної плати в сумі 11 514,46 грн.

Підставою для здійснення компенсації витрат підприємства є рахунок підприємства та відомість на виплату середньої заробітної плати, нарахованої військовозобов`язаним, призваним на збори.

Позивачем було виконано вимоги законодавства та дотримано порядок подання до районних військових комісаріатів рахунків та відомостей до них на відшкодування середньої заробітної плати, нарахованої позивачем військовозобов`язаним працівникам, що в свою чергу зумовлює виникнення обов`язку у відповідача для відшкодування позивачу вищевказаних витрат.

У даному випадку апелянт не надав ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції доказів відшкодування позивачу вищевказаних витрат.

Щодо доводів апелянта про відсутність бюджетних асигнувань, колегія суддів зазначає наступне.

Частина 2 статті 218 Господарського кодексу України та стаття 617 Цивільного кодексу України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставиною, яка є підставою для звільнення від відповідальності.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету (рішення від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, від 17 березня 2004 року №7-рп/2004, від 1 грудня 2004 року №20-рп/2004, від 9 липня 2007 року №6-рп/2007).

Згідно з пунктом 5 Оглядового листа Вищого господарського суду України № 01-06/374/2013 від 18.02.2013 відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Аналогічної правової позиції дотримався Верховний Суд у постанові від 22.05.2018 у справі №908/3349/16.

Також, у постанові Об`єднаної Палати від 03.12.2021 у справі № 915/634/20 Верховний Суд вказав, що відсутність у позивача необхідних коштів або взяття ним зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень не звільняє його від обов`язку виконати господарські зобов`язання, оскільки за змістом ч. 2 ст. 617 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України та рішення Європейського суду з прав людини у справі Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України від 18.10.2005 року, відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на відповідний рік, не виправдовує бездіяльність органу державної влади і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

З огляду на вказане, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Інші доводи апеляційної скарги також жодним чином не спростовують висновків, до яких дійшла колегія суддів та не доводять неправильність чи незаконність рішення, прийнятого судом першої інстанції.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням того, що наведені в апеляційній скарзі порушення не знайшли свого підтвердження, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду Миколаївської області від 06.09.2023 у справі №915/821/23.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 270, п.1 ч.1 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на рішення Господарського суду Миколаївської області від 06.09.2023 у справі №915/821/23 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 06.09.2023 у справі №915/821/23 залишити без змін.

Постанова в порядку статті 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду є остаточною і не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених у п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.І. Ярош

Судді Г.І. Діброва

Н.М. Принцевська