ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2024м. ДніпроСправа № 904/4746/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промін Буд Сервіс", м. Київ

до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Жовті Води, Дніпропетровська область

про стягнення суми основного боргу у розмірі 434 929,96 грн., пені у розмірі 385 007,93 грн., штрафу у розмірі 229 945,09 грн., інфляційної складової у розмірі 75 481,56 грн.

Суддя Ніколенко М.О.

Без участі представників сторін.

РУХ СПРАВИ.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Промін Буд Сервіс" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення суми основного боргу у розмірі 434 929,96 грн., пені у розмірі 385 007,93 грн., штрафу у розмірі 229 945,09 грн., інфляційної складової у розмірі 75481,56 грн.

Ухвалою суду від 20.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити спрощене провадження у справі. Справу № 904/4746/23 ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.

Позивач зазначив, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Промін Буд Сервіс" (надалі виконавець) та Державним підприємством "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (надалі - замовник) було укладено договір про закупівлю послуг № 1175/03/075В від 27.09.2022 (надалі - договір).

Пунктом 1.1 договору передбачено, що виконавець зобов`язується надати послуги, зазначені в п. 1.2 договору, а замовник - прийняти і оплатити такі послуги.

Згідно з п. 1.2 договору, виконавець зобов`язується надати в порядку та на умовах даного договору послуги з Прокату вантажних транспортних засобів із водієм для перевезення товарів, код ДК 021:2015 - 6018 (Перевезення спеціалізованим автомобільним транспортом сипучих матеріалів (пісок) зі Смолінської шахти на шахту Новокостянтинівську) (надалі послуги).

Пунктом 3.1 договору встановлено, що сума (ціна) договору, відповідно до протоколу погодження договірної ціни, складає: 5 899 991,67 грн., крім того, податок на додану вартість 20% - 1 179 998,33 грн., загальна сума договору складає 7 079 990 грн.

Пунктом 3.3 договору визначено, що в вартість перевезення включено вартість завантаження автомобілів завантажувальною технікою виконавця та вартість перевезення вантажів із Смолінської шахти на Новокостянтинівську.

Позивач зазначив, що виконав умови договору, за актами надання послуг № ПБС14 від 31.10.2022 на суму 377 933,83 грн., № ПБС33 від 15.11.2022 на суму 2 789 388,95 грн., № ПБС34 від 30.11.2022 на суму 1 913 318,54 грн., № ПБС62 від 16.12.2022 на суму 82 222,47 грн. надав відповідачу послуги на загальну суму 5 162 863,79 грн.

Пунктом 4.2 договору визначено, що підставою для оплати наданих послуг є Акти здачі-приймання наданих послуг, підписані з двох сторін, та рахунки. Замовник здійснює оплату наданих послуг з відстрочкою платежу до 15-ти календарних днів від дати підписання актів здачі-приймання наданих послуг.

Позивач наполягає на тому, що, з урахуванням п. 4.2 договору, строк виконання відповідачем зобов`язання з оплати наданих послуг є таким, що настав.

Однак, відповідач, за твердженням позивача, порушив свої зобов`язання за договором та не оплатив надані послуги у встановлені строки у повному обсязі.

Позивач вказав, що, вартість послуг, наданих:

- за актом № ПБС14 від 31.10.2022 відповідач сплатив 17.11.2022 платіжною інструкцією № 8253 на суму 377 933,83 грн.;

- за актом № ПБС33 від 15.11.2022 відповідач сплатив платіжними інструкціями № 8429 від 30.11.2022 на суму 500 000 грн., № 168955 від 16.12.2022 на суму 500 000 грн., № 169113 від 23.12.2022 на суму 500 000 грн., № 42 від 02.01.2023 на суму 500 000 грн., № 860 від 27.01.2023 на суму 750 000 грн., № 5606 від 12.05.2023 на суму 39 388,95 грн.;

- за актом № ПБС34 від 30.11.2022 відповідач сплатив частково на загальну суму 1 478 388,58 грн. платіжними інструкціями № 4102 від 19.04.20223 на суму 1 000 000 грн., № 5607 від 12.05.2023 на суму 178 388,58 грн., № 6684 від 16.06.2023 на суму 300 000 грн.;

- за актом № ПБС62 від 16.12.2022 відповідач сплатив 12.05.2023 платіжною інструкцією №5 608 на суму 82 222,47 грн.

За таких обставин, за розрахунком позивача, у Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" утворилась заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Промін Буд Сервіс" у розмірі 434 929,96 грн. за актом надання послуг № ПБС34 від 30.11.2022.

За порушення відповідачем строків виконання грошових зобов`язань, позивачем було нараховано до сплати пеню у розмірі 385 007,93 грн., штраф у розмірі 229 945,09 грн. та інфляційну складову у розмірі 75 481,56 грн.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА.

Відповідач у відзиві заперечив проти задоволення позовних вимог про стягнення штрафу та пені. Відповідач вказав, що абзац 3 ч. 2 ст. 231 ГК України, на який послався позивач як підставу нарахування штрафних санкцій, може бути застосований тільки при порушенні виконання не грошового зобов`язання.

ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом цього судового розгляду є вимоги позивача про стягнення суми основної заборгованості за договором про закупівлю послуг № 1175/03/075В від 27.09.2022 у розмірі 434929,96 грн., пені у розмірі 385 007,93 грн., штрафу у розмірі 229 945,09 грн., інфляційної складової у розмірі 75 481,56 грн.

Для правильного вирішення цього спору необхідно встановити, які саме правовідносини склались між сторонами, які взаємні права та обов`язки виникли між сторонами (чи були надані послуги, на яку суму; в які строки і якому розмірі надані послуги мали бути оплачені), чи мало місце порушення будь-яких зобов`язань (чи були оплачені відповідачем отримані послуги), які саме зобов`язання порушені боржником, яке право чи інтерес кредитора порушено, які наслідки порушення зобов`язань боржником.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД. ПОЗИЦІЯ СУДУ.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Промін Буд Сервіс" (надалі виконавець) та Державним підприємством "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (надалі - замовник) було укладено договір про закупівлю послуг № 1175/03/075В від 27.09.2022 (надалі - договір).

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі цього договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст.193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 10.1 договору, договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами й діє до 31.12.2022, а в частині розрахунків до повного їх виконання.

Додатковою угодою № 2 від 30.12.2022 строк дії договору був продовжений до 30.06.2023.

Додатковою угодою № 3 від 30.06.2023 строк дії договору був продовжений до 31.12.2023.

Пунктом 1.1 договору передбачено, що виконавець зобов`язується надати послуги, зазначені в п. 1.2 договору, а замовник - прийняти і оплатити такі послуги.

Згідно з п. 1.2 договору, виконавець зобов`язується надати в порядку та на умовах даного договору послуги з Прокату вантажних транспортних засобів із водієм для перевезення товарів, код ДК 021:2015 - 6018 (Перевезення спеціалізованим автомобільним транспортом сипучих матеріалів (пісок) зі Смолінської шахти на шахту Новокостянтинівську) (надалі послуги).

Пунктом 3.1 договору встановлено, що сума (ціна) договору, відповідно до протоколу погодження договірної ціни, складає: 5 899 991,67 грн., крім того, податок на додану вартість 20% - 1 179 998,33 грн., загальна сума договору складає 7 079 990 грн.

Пунктом 3.3 договору визначено, що в вартість перевезення включено вартість завантаження автомобілів завантажувальною технікою виконавця та вартість перевезення вантажів із Смолінської шахти на Новокостянтинівську.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 202 Господарського кодексу України та статтею 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Позивач виконав умови договору, за актами надання послуг № ПБС14 від 31.10.2022 на суму 377 933,83 грн., № ПБС33 від 15.11.2022 на суму 2 789 388,95 грн., № ПБС34 від 30.11.2022 на суму 1 913 318,54 грн., № ПБС62 від 16.12.2022 на суму 82 222,47 грн. надав відповідачу послуги на загальну суму 5 162 863,79 грн.

Пунктом 4.2 договору визначено, що підставою для оплати наданих послуг є Акти здачі-приймання наданих послуг, підписані з двох сторін, та рахунки. Замовник здійснює оплату наданих послуг з відстрочкою платежу до 15-ти календарних днів від дати підписання актів здачі-приймання наданих послуг.

З урахуванням п. 4.2 договору, строк виконання відповідачем зобов`язання з оплати послуг, наданих:

- за актом № ПБС14 від 31.10.2022 настав 15.11.2022;

- за актом № ПБС33 від 15.11.2022 настав 30.11.2022;

- за актом № ПБС34 від 30.11.2022 настав 15.12.2022;

- за актом № ПБС62 від 16.12.2022 настав 02.01.2023.

Однак, відповідач порушив свої зобов`язання за договором та не оплатив надані послуги у встановлені строки у повному обсязі.

Так, вартість послуг, наданих:

- за актом № ПБС14 від 31.10.2022 відповідач сплатив 17.11.2022 платіжною інструкцією №8253 на суму 377 933,83 грн.;

- за актом № ПБС33 від 15.11.2022 відповідач сплатив платіжними інструкціями № 8429 від 30.11.2022 на суму 500 000 грн., № 168955 від 16.12.2022 на суму 500 000 грн., № 169113 від 23.12.2022 на суму 500 000 грн., № 42 від 02.01.2023 на суму 500 000 грн., № 860 від 27.01.2023 на суму 750 000 грн., № 5606 від 12.05.2023 на суму 39 388,95 грн.;

- за актом № ПБС34 від 30.11.2022 відповідач сплатив частково на загальну суму 1 478 388,58 грн. платіжними інструкціями № 4102 від 19.04.20223 на суму 1 000 000 грн., № 5607 від 12.05.2023 на суму 178 388,58 грн., № 6684 від 16.06.2023 на суму 300 000 грн.;

- за актом № ПБС62 від 16.12.2022 відповідач сплатив 12.05.2023 платіжною інструкцією №5 608 на суму 82 222,47 грн.

За таких обставин, у Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" утворилась заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Промін Буд Сервіс" у розмірі 434 929,96 грн. за актом надання послуг № ПБС34 від 30.11.2022.

А отже, вимоги позивача про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 434 929,96 грн. є обґрунтованими.

Пунктом 7.4 договору встановлено, що за порушення строків оплати за виконані послуги, передбачених договором, замовник сплачує виконавцю штрафні санкції у розмірі, передбаченому ст. 231 ГК України.

На підставі пункту 7.4. договору та абзацу 3 частини 2 статті 231 ГК України, позивач нарахував пеню у розмірі 0,1 відсотка від суми заборгованості за загальний період з 16.11.2022 по 13.06.2023 у розмірі 385 007,93 грн. та штраф у розмірі семи відсотків від суми заборгованості у розмірі 229 945,09 грн.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За наведеними вище положеннями чинного законодавства, господарське правопорушення може полягати як у порушенні нормативно встановлених правил здійснення господарської діяльності, так і у порушенні договірних зобов`язань. Господарсько-правова відповідальність за порушення договірних зобов`язань також поділяється на встановлену законом і договірну. Необхідною умовою застосування такої відповідальності є визначення у законі чи у договорі управненої та зобов`язаної сторони, виду правопорушення, за вчинення якого застосовується відповідальність, штрафні санкції і конкретний їх розмір.

Нормативно-правове забезпечення сфери господарювання є однією з форм здійснення державою регулювання господарської діяльності. Водночас, за змістом статті 1 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», державна регуляторна політика у сфері господарської діяльності є спрямованою, зокрема, на зменшення втручання держави у діяльність суб`єктів господарювання та усунення перешкод для розвитку господарської діяльності, та здійснюється в межах, у порядку та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Так, за пунктом 22 частини першої статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються засади цивільно-правової відповідальності; діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них.

Таким чином, тлумачення умов укладеного сторонами справи договору щодо підстав застосування відповідальності за порушення відповідачем грошового зобов`язання має здійснюватися у системному взаємозв`язку з положеннями чинного законодавства, які регулюють загальні засади та умови настання такої відповідальності у господарських правовідносинах.

Стаття 231 ГК України регулює розмір штрафних санкцій таким чином: «Законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

У разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Законом може бути визначений розмір штрафних санкцій також за інші порушення окремих видів господарських зобов`язань, зазначених у частині другій цієї статті.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У разі недосягнення згоди між сторонами щодо встановлення та розміру штрафних санкцій за порушення зобов`язання спір може бути вирішений в судовому порядку за заявою заінтересованої сторони відповідно до вимог цього Кодексу.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Розмір штрафних санкцій, що застосовуються у внутрішньогосподарських відносинах за порушення зобов`язань, визначається відповідним суб`єктом господарювання - господарською організацією».

З аналізу положень статті 231 ГК України вбачається, що нею передбачено можливість законодавчого встановлення щодо окремих видів зобов`язань штрафних санкцій, що мають імперативний характер (тобто, їх розмір не може бути змінений за згодою сторін та не залежить від їх волевиявлення), а також можливість законодавчого встановлення щодо окремих видів зобов`язань штрафних санкцій, розмір яких може бути змінений сторонами за умовами договору.

Так, частина друга статті 231 ГК України визначає уніфікований розмір штрафних санкцій за певні види правопорушень (порушення вимог щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг), порушення строків виконання негрошового зобов`язання) у господарському зобов`язанні, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, якщо інше не передбачено законом або договором.

Частина третя цієї статті передбачає можливість законодавчого встановлення розміру штрафних санкцій і за інші види правопорушень у окремих видах господарських зобов`язань, перелічених у частині другій статті 231 ГК України.

Частиною четвертою статті 231 ГК України законодавець передбачає застосування штрафних санкцій, у разі якщо їх розмір законом не визначено, у розмірі, визначеному умовами господарського договору, а також надає сторонам право встановлювати різні способи визначення штрафних санкцій, - у відсотковому відношенні до суми зобов`язання (виконаної чи невиконаної його частини) або у певній визначеній грошовій сумі, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Положення ж частини шостої статті 231 ГК України регулюють виключно правовідносини сторін щодо їх відповідальності за невиконання грошових зобов`язань, передбачаючи їх встановлення у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. На відміну від, наприклад, частини другої статті 231 ГК України, у частині шостій цієї статті не вказано про застосування штрафної санкції у певному розмірі, а йдеться про спосіб її визначення.

Разом з тим, за частиною другою статті 343 ГК України, як спеціальною нормою, яка регулює відповідальність за порушення строків розрахунків, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Також за статтями 1 та 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування пені у відповідному відсотковому розмірі від суми простроченого платежу на підставі спеціального нормативного акта, який регулює відповідні правовідносини, передбачено, зокрема, частиною першою статті 1 Закону України «Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій», частинами чотирнадцятою-шістнадцятою статті 14 Закону України «Про державний матеріальний резерв», частиною другою статті 36 Закону України «Про телекомунікації».

За змістом наведених вище положень законодавства, розмір пені за порушення грошових зобов`язань встановлюється в договорі за згодою сторін. У тому випадку, коли правочин не містить в собі умов щодо розміру та бази нарахування пені, або містить умову про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, сума пені може бути стягнута лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Така сама правова позиція щодо застосування норм статті 231 ГК України викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 904/4156/18.

Так, в спірному договорі сторонами не обумовлено розмір та базу нарахування штрафних санкцій, а лише зазначено, що штрафні санкції нараховуються у розмірі, передбаченому ст. 231 ГК України.

Як вбачається з поданого розрахунку, позивач здійснює нарахування штрафних санкцій, передбачених абзацом 3 частини 2 статті 231 ГК України, за порушення відповідачем виконання саме грошового зобов`язання, що суперечить приписам чинного законодавства.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Промін Буд Сервіс" про стягнення пені у розмірі 385 007,93 грн. та штрафу у розмірі 229 945,09 грн. є не обґрунтованими.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошових зобов`язань на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував відповідачу до сплати інфляційну складову за загальний період з січня по травень 2023 року у розмірі 75 481,56 грн.

Розрахунок інфляційної складової, наданий позивачем, зроблений правильно та відповідає вимогам чинного законодавства.

А отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційної складової у розмірі 75481,56 грн. є обґрунтованими.

ПЕРЕЛІК ДОКАЗІВ, ЯКИМИ СТОРОНИ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ АБО СПРОСТОВУЮТЬ НАЯВНІСТЬ КОЖНОЇ ОБСТАВИНИ, ЯКА Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Обставини, на які посилається позивач, доводяться договором № 236/08/89Е від 20.03.2020 з додатками та додатковими угодами (том 1 а.с. 11 - 20), актами надання послуг (том 1 а.с. 21 - 24), актом звірки (том 1 а.с. 25), претензіями про сплату заборгованості з доказами направлення (том 1 а.с. 26 - 42), платіжними інструкціями (том 1 а.с. 43 - 53).

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити у частині стягнення суми основного боргу у розмірі 434 929,96 грн. та інфляційної складової у розмірі 75 481,56 грн.

У задоволенні позовних вимог про стягнення пені у розмірі 385 007,93 грн. та штрафу у розмірі 229 945,09 грн. слід відмовити.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору за подання позову слід розподілити пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись положеннями Господарського Кодексу України, Цивільного кодексу України, ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (місцезнаходження: 52210, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Горького, буд. 2; ідентифікаційний код: 14309787) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промін Буд Сервіс" (ідентифікаційний код: 40777092; місцезнаходження: 02094, м. Київ, вул. Хоткевича Гната, буд. 12, оф. 177) суму основної заборгованості у розмірі 434 929,96 грн., інфляційну складову у розмірі 75 481,56 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 7 656,18 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення пені у розмірі 385 007,93 грн. та штрафу у розмірі 229 945,09 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 06.02.2024.

Суддя М.О. Ніколенко