СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року м. Харків Справа № 922/3500/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Шутенко І.А. , суддя Тихий П.В.

за участю секретаря судового засідання Соляник Н.В.

за участю представників сторін:

позивача Білоголовська Л.А.

відповідача Кравець В.М.

розглянувши апеляційну скаргу ТОВ "Украгроресурс" (2856Х/1) на рішення господарського суду Харківської області від 29.11.2023 у справі № 922/3500/23 (повний текст якого складено та підписано 05.12.2023 в приміщенні господарського суду Харківської області суддею Присяжнюком О.О.)

за позовом Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Злагода" вул. Борисова, 51,с. Довгеньке, Харківська обл., Ізюмський р-н,64371

до Товариство з обмеженою відповідальністю "Украгроресурс" вул. Олександра Островського, 50,смт Бабаї, Харківська обл., Харківський р-н,62403

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарське ТОВ "Злагода" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроресурс" про стягнення заборгованості за договором №1012/2021-М від 10.12.21.

Рішенням від 27.01.2023 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з ТОВ "Украгроресурс" на користь СГ ТОВ "Злагода" основний борг в сумі 1 509 000,48 грн., пеню в сумі 4527,00 грн., 3 % річних в сумі 40678,04 грн., інфляційні втрати в сумі 363816,32 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 28770,33 грн.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 07.06.2023 апеляційну скаргу ТОВ "Украгроресурс" задоволено частково. Рішення господарського суду Харківської області від 27.01.2023 у справі №922/1661/22 скасовано в частині стягнення з ТОВ "Украгроресурс" на користь СГ ТОВ "Злагода" 3 % річних у сумі 741,21грн та 4527,00 грн. пені та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

Резолютивну частину рішення господарського суду Харківської області від 27.01.2023 у справі №922/1661/22 викладено у наступній редакції:

"Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроресурс" (62403, Харківська область, Харківський район, селище міського типу Бабаї, вул. Островського, буд 50, ) на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Злагода" (64371, Харківська область, Ізюмський район, с. Довгеньке, вул. Борисова, 51, ) основний борг в сумі 1 509 000,48 грн, 3 % річних в сумі 39936,83 грн грн, інфляційні втрати в сумі 363816,32 грн, витрати по сплаті судового збору в сумі 28691,30грн.

В решті позову відмовити.".

В іншій частині рішення господарського суду Харківської області від 27.01.2023 у справі №922/1661/22 залишено без змін.

Стягнуто з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Злагода" (64371, Харківська область, Ізюмський район, с. Довгеньке, вул. Борисова, 51, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроресурс" (62403, Харківська область, Харківський район, селище міського типу Бабаї, вул. Островського, буд 50, ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 118,53 грн.

Позивач у позовній заяві зазначив, що в межах справи № 922/1661/22 СТОВ «Злагода» заявляло вимоги щодо стягнення 3 % річних за період з 01.02.2022 по 19.12.2022 та інфляційних втрат за період лютий - листопад 2022 року.

ТОВ «Украгроресурс» виконано рішення господарського суду Харківської області від 27.01.2023 в частині сплати суми основного боргу 21.06.2023.

Нарахування інфляційних втрат та 3 % річних носить не штрафний, а компенсаційний характер і нараховуються за період з моменту порушення основного зобов`язання до його повного виконання.

Позивачем проведено розрахунок 3 % річних за період з 20.12.2022 по 20.06.2023 та нараховано інфляційні втрати за період грудень 2022 року-червень 2023 року, у зв`язку із чим позивач просить суд:

стягнути з ТОВ "Украгроресурс" (62403, Харківська обл., Харківський р-н, селище міського типу Бабаї, вул. Островського, буд. 50, ідентифікаційний код 32227053) на користь СТОВ «Злагода» (64371, Харківська обл., Ізюмський р-н., с. Довгеньке, вул. Борисова, 51, ідентифікаційний код 31003834) грошові кошти в сумі 102 862,34 грн. (сто дві тисячі вісімсот шістдесят дві гривні 28 коп), в тому числі:

- 3 % річних - 22 697,02 (двадцять дві тисячі шістсот дев`яносто сім гривень 02 коп) грн.

- інфляційні втрати - 80 165,31 (вісімдесят тисяч сто шістдесят п`ять гривень 31 коп.) грн.

Понесені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2 684,00 грн. просить покласти на відповідача.

22.09.2023 від представника позивача, через канцелярію суду (вх.№25703) надійшла заява про виправлення технічної помилки , в якій представник позивача просить суд вважати в тексті позовної заяви вважати вірним в таблиці «Інфляційні втрати на стор. 3 період заборгованості «з 01.12.2022 по 20.06.2023» замість помилково зазначеного «з 20.12.2022 по 20.06.2023» , вказана заява долучена судом до матеріалів справи.

Рішенням господарського суду Харківської області від 29.11.2023 у справі № 922/3500/23 позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ "Украгроресурс" (62403, Харківська обл., Харківський р-н, селище міського типу Бабаї, вул. Островського, буд. 50, ідентифікаційний код 32227053) на користь СТОВ «Злагода» (64371, Харківська обл., Ізюмський р-н., с. Довгеньке, вул. Борисова, 51, ідентифікаційний код 31003834) :

-3 % річних - 22 697,02 (двадцять дві тисячі шістсот дев`яносто сім гривень 02 коп) грн.

- інфляційні втрати - 69118,46 (шістдесят дев`ять тисяч сто вісімнадцять 46 коп.) грн.

- витрати у вигляді судового збору в сумі 2 395,75 гривень .

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням, ухваленим господарським судом першої інстанції, до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось ТОВ "Украгроресурс", в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 29.11.2023 по справі № 922/3500/23 та ухвалити нове рішення, яким в задоволення позовних вимог СТОВ «Злагода» про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат - відмовити.

В обґрунтування своєї позиції по справі відповідач зазначає, що висновок суду першої інстанції про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3% річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю, а вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги, не спростовує висновків, викладених у пункті 8.38. постанови Верховного Суду від 18.03.2020 по справі № 902/417/18 щодо можливості звільнення від відповідальності. Велика Палата Верховного Суду в справі № 902/417/18 дійшла висновку, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Як зазначає відповідач, на дату звернення до суду зобов`язання по поставці та оплаті ( повернення попередньої оплати) ТОВ «Украгроресурс» виконав в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене, і те, що відповідачем вже оплачено основний борг, у позивача відсутні збитки, при цьому його майновий стан значно погіршився, розмір збитків внаслідок бойових дій склав 72 324 527,50 грн. і ці збитки є значними у суду першої інстанції були всі підстави для зменшення відсотків річних.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.01.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Украгроресурс" (2856Х/1) на рішення господарського суду Харківської області від 29.11.2023 у справі № 922/3500/23 та призначено справу до розгляду на 13.02.2024.

12.01.2024 на адресу Східного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому в якому він проти апеляційної скарги заперечує, просить її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін, посилаючись на те, що судом першої інстанції повно та всебічно досліджені усі фактичні обставини справи, яким надана належна правова оцінка.

В судове засідання, призначене на 13.02.2024, з`явились представники учасників справи та надали пояснення по справі.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам та розглянувши справу в порядку ст. 269 ГПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між СТОВ «Злагода» та ТОВ «Украгроресурс» було укладено договір поставки № 1012/2021 від 10.12.2021.

Відповідно до цього договору ТОВ «Украгроресурс» зобов`язалось здійснити поставку товару.

Умовами п. 2.1 договору визначено, що конкретний асортимент товару, його кількість, ціна за одиницю, вартість всього товару, умови та строки оплати наведені у специфікаціях до договору, які в невід`ємними його частинами.

Згідно пункту 5.1., 5.3. Покупець зобов`язався здійснити оплату вартості товару згідно умов, наведених в Специфікаціях шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок відповідача.

Відповідно до Специфікації № 1 від 10.12.2021 до договору №1012/2021-М від 10.12.2021 ТОВ «Украгроресурс» зобов`язалось поставити СТОВ «Злагода» селітру аміачну (нітратамонію), біг-бег в кількості 240 тон за ціною 20 958,34 грн. без ПДВ за 1 тону (ціна за 1 тону з ПДВ становить 25 150,01 грн.) на загальну суму 6 036 001,92 грн. на умовах 100 % передплати. Строк поставки - грудень 2021 - січень 2022 року. Умови поставки СРТ станція Ізюм, вантажоодержувач ТОВ «АТЛ»

Умови оплати в специфікації № 1 зазначені як 100 % попередня оплата згідно рахунку постачальниках» 1576 від 10.12.2021.

Позивач 13.12.2021 на підставі рахунку на оплату № 1576 від 10.12.2021 платіжним дорученням № 147 здійснив передплату в сумі 6 036 001,92 грн за 240 тон селітри аміачної (нітрат амонію).

Відповідно до міжнародної залізничної накладної ТОВ «Украгроресурс» здійснило поставку 180 тон селітри аміачної на/загальну суму 4 527 001,44 грн.

Поставку селітри аміачної в кількості 60 тон ТОВ «Украгроресурс» на адресу СТОВ «Злагода» не здійснило. Вартість недопоставленого товару в кількості 60 тон становить 1 509 000,00 грн. (один мільйон п`ятсот дев`ять тисяч грн. 00 коп).

Для захисту порушеного права позивач звернувся до господарського суду Харківської області про стягнення з ТОВ «Украгроресурс» суми основного боргу в розмірі 1 509 000 грн., пені, 3% річних та інфляційних втрат за період з 01.02.2022 по 19.12.2022.

Рішенням від 27.01.2023 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з ТОВ "Украгроресурс" на користь СГ ТОВ "Злагода" основний борг в сумі 1509000,48 грн, пеню в сумі 4527,00 грн., 3 % річних в сумі 40678,04 грн, інфляційні втрати в сумі 363816,32 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 28770,33 грн.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 07.06.2023 рішення господарського суду Харківської області від 27.01.2023 у справі №922/1661/22 скасовано в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроресурс" на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Злагода" 3 % річних у сумі 741,21 грн та 4527,00 грн пені.

Резолютивну частину рішення господарського суду Харківської області від 27.01.2023 у справі №922/1661/22 викладено у наступній редакції:

"Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроресурс" (62403, Харківська область, Харківський район, селище міського типу Бабаї, вул. Островського, буд 50, ) на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Злагода" (64371, Харківська область, Ізюмський район, с. Довгеньке, вул. Борисова, 51, ) основний борг в сумі 1509000,48 грн, 3 % річних в сумі 39936,83грн грн., інфляційні втрати в сумі 363816,32 грн, витрати по сплаті судового збору в сумі 28691,30грн.

В решті позову відмовити.".

В іншій частині рішення господарського суду Харківської області від 27.01.2023 у справі №922/1661/22 залишено без змін.

Як вказує позивач у позові, в межах справи № 922/1661/22 СТОВ «Злагода» заявляло вимоги щодо стягнення 3 % річних за період з 01.02.2022 по 19.12.2022 та інфляційних втрат за період лютий - листопад 2022 року.

ТОВ «Украгроресурс» виконано рішення господарського суду Харківської області від 27.01.2023 в частині сплати суми основного боргу 21.06.2023.

В силу приписів частини 4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначає про те, що оплата за поставлений товар перерахована несвоєчасно, а тому просить суд стягнути з відповідача 102 862,34 грн. (сто дві тисячі вісімсот шістдесят дві гривні 28 коп), в тому числі:

- 3 % річних - 22 697,02 (двадцять дві тисячі шістсот дев`яносто сім гривень 02 коп) грн.

- інфляційні втрати - 80 165,31 (вісімдесят тисяч сто шістдесят п`ять гривень 31 коп.) грн.

Відповідач контррозрахунку здійснених нарахувань суду не надав, але просив суд зменшити розмір заявлених до сплати санкцій на суму - 102 862,34 грн. (тобто на всю нараховану позивачем суму 3% річних та інфляційних втрат).

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, стаття 599 цього Кодексу передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Приписами статті 604 ЦК України унормовано, що зобов`язання припиняється за домовленістю сторін. Зобов`язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація).

З аналізу вищевказаних норм закону слідує, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

Згідно із положеннями статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Щодо стягнення 3 % річних - 22 697,02 (двадцять дві тисячі шістсот дев`яносто сім гривень 02 коп) грн., інфляційних втрат - 80 165,31 (вісімдесят тисяч сто шістдесят п`ять гривень 31 коп.) грн., слід зазначити, що ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі наведеної норми закону позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3 % річних за період з 20.12.2022 по 20.06.2023 та нараховано інфляційні втрати за період грудень 2022 року-червень 2023 року.

Частина друга статті 625 Цивільного кодексу України визначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові від 07.04.2020 у справі №910/4590/19 Велика Палата Верховного Суду, аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень статті 625 ЦК України, зробила висновок про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та трьох процентів річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги (пункт 43 постанови), а поєднання цих вимог у одній справі не є обов`язковим.

Аналогічний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 23.03.2023 у справі № 920/505/22.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

Згідно з усталеною судовою практикою застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості".

Колегією суддів перевірено проведені позивачем розрахунки заявлених до стягнення сум 3 % річних та інфляційних збитків та зважаючи на доведений матеріалами справи факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань по оплаті отриманого товару, в межах визначених позивачем періодів нарахувань, проведено перерахунок заявлених до стягнення сум.

При перевірці розрахунку інфляційних втрат та 3% річних колегією суддів виявлено помилки , тому позовна вимога є такою, що підлягає частковому задоволенню у розмірі:

-3 % річних - 22 697,02 (двадцять дві тисячі шістсот дев`яносто сім гривень 02 коп) грн.

- інфляційні втрати - 69118,46 (шістдесят дев`ять тисяч сто вісімнадцять 46 коп.) грн.

Водночас колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для зменшення суми інфляційних нарахувань та трьох процентів річних, заявлених до стягнення позивачем на 100%, із огляду на наступне.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, від 04.10.2019 у справі №915/880/18, від 26.09.2019 у справі №912/48/19, від 18.09.2019 у справі №908/1379/17).

Таким чином, вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції та 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (аналогічний висновок викладено і у постанові Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18).

У постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, на яку відповідач посилається в обґрунтування клопотання про зменшення заявлених до стягнення штрафних санкцій та апеляційної скарги, Велика Палата Верховного Суду, вирішуючи питання зменшення розміру як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, виходила із очевидної неспівмірності заявлених до стягнення сум санкцій у вигляді штрафу, пені і процентів річних, враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Натомість у даній справі, що переглядається у апеляційному порядку, такі обставини судом першої інстанції не були встановлені, а встановлено, що сума нарахованих відповідачу 3 % річних та інфляційних втрат не перевищує розміру заборгованості, що б дозволило стверджувати про її нерозумність, несправедливість та неспівмірність, та могло б бути підставою для реалізації судом права на зменшення належної до стягнення суми відсотків річних.

Відтак, правовідносини у справі № 902/417/18 та № 922/3500/23 не є подібними за встановленими фактичними обставинами.

Також колегія суддів, колегія суддів вважає безпідставними доводи скаржника щодо наявності підстав для зменшення розміру інфляційних втрат.

Враховуючи положення ч.2 ст.625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% відсотків річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Виходячи з наведеного, колегія суддів не вбачає підстав до зменшення розміру інфляційних втрат.

Оскільки нарахування інфляційних втрат є відшкодуванням матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, та їх розмір не підлягає зміні за домовленістю сторін, а порядок їх нарахування є чітко регламентованим, судова колегія дійшла висновку, що зменшення розміру інфляційних втрат робить кредитора уразливим від знецінення грошових коштів, виплату яких затримує боржник.

Підсумовуючи вищевикладене судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача нарахованих відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України розміру 3% річних у сумі 22697,02 грн та інфляційних втрат у сумі 69118,46 грн.

Посилання апелянта на те, що його майновий стан значно погіршився, розмір збитків внаслідок бойових дій склав 72 324 527,50 грн. колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки ним не надано доказів перебування підприємства відповідача в скрутному становищі.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.

Таким чином, за результатами апеляційного перегляду, судовою колегією не встановлено неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права під час винесення оскаржуваного рішення і підстав для його зміни чи скасування, за мотивів наведених у апеляційній скарзі, колегія суддів теж не вбачає, у зв`язку з чим апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ТОВ "Украгроресурс" (2856Х/1) на рішення господарського суду Харківської області від 29.11.2023 у справі № 922/3500/23 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 29.11.2023 у справі № 922/3500/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок і строки її оскарження визначені у статтях 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний тест постанови апеляційного суду складено 13.02.2024.

Головуючий суддя М.М. Слободін

Суддя І.А. Шутенко

Суддя П.В. Тихий