ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2024 р. м. Київ Справа № 911/2622/23

Господарський суд Київської області у складі судді Мальованої Л.Я. за участю секретаря судового засідання Суткової Д.С. розглянувши справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СГТ Співдружність», Чернігівська обл., Бобровицький р-н., с. Петрівка

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження Яготинщини», Київська обл., Яготинський р-н., с. Райківщина

про стягнення 18 333 грн. 32 коп.

Представники сторін:

позивача Стамбула В.М.;

відповідача не з`явився.

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СГТ Співдружність» звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження Яготинщини» про стягнення збитків у розмірі 18 333 грн. 32 коп. та 15 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав умови договору поставки № 30ПШ від 03.08.2020 р. в частині реєстрації податкової накладної та розрахунків коригування до них в Єдиному реєстрі податкових накладних, що передбачено Податковим кодексом України.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача в засідання суду не з`явився, про причини неявки не повідомив суд належним чином, вимоги суду викладені в ухвалах від 11.09.2023 р. та 18.10.2023 р. не виконав.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 20.12.2023 р. по 12.01.2024 р.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

УСТАНОВИВ:

03.08.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Відродження Яготинщини» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СГТ Співдружність» (покупець) було укладено договір поставки № 30ПШ, відповідно до п. 1.1. умов якого постачальник передає, а покупець приймає у власність в порядку та на умовах цього договору сільськогосподарську продукцію (надалі товар).

Відповідно до п. 4. Додатку № 1 до договору загальна вартість товару за цим договором становить без ПДВ 91 666 грн. 60 коп., ПДВ 18 333 грн. 32 коп., з ПДВ 109 999 грн. 92 коп.

Згідно п. 7.1. Додатку № 1 до договору розрахунки за товар здійснюються згідно виставленого постачальником рахунку-фактури шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника за наступним графіком: в розмірі 83% від вартості партії товару протягом одного банківського дня з моменту завантаження товару у місці поставки; решту вартості партії товару протягом трьох банківських днів з моменту реєстрації податкових накладних в ЄДРПН відповідно до чинного законодавства.

Пунктом 5.6. договору строни погодили, що підписанням цього договору постачальник підтверджує своє зобов"язання зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до них в Єдиному реєстрі податкових накладних за процедурою та в терміни згідно чинного законодавства України.

Також, пунктом 5.7. договору сторони встановили: якщо сторонами були зареєстровані в ЄРПН податкові накладні та розрахунки коригування до них з порушенням порядку заповнення та термінів їх реєстрації відповідно до чинного законодавства України, що призвело до втрати Покупцем права на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту, винна Сторона зобов`язана виправити такі порушення протягом терміну згідно чинного законодавства України, з моменту їх виявлення або надходження повідомлення від іншої Сторони про виявлення таких порушень шляхом складання і реєстрації в ЄРПН розрахунків коригування до податкових накладних, в яких виявлені порушення. У випадку не виправлення порушень та/або відмови у їх виправленні у вказаний термін, або пропущення граничного терміну реєстрації в ЄРПН податкових накладних та розрахунків коригування, або розрахунків коригування до податкових накладних в яких виявлені порушення, який дає право Покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту або дає право Постачальнику на зменшення податкових зобов`язань в терміни згідно чинного законодавства України, як це передбаченого Податковим Кодексом України - винна Сторона сплачує іншій Стороні штраф у розмірі суми ПДВ, що виникає за податковими накладними та/або розрахунками-коригуваннями до податкових накладних які не були зареєстровані в ЄРПН або не були зареєстровані в ЄРПН розрахунки коригування до податкових накладних в яких виявлені порушення.

Договір діє до 31 грудня 2020 року, а в частині виконання зобов`язань до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (п. 9.2 договору).

Як вбачається із матеріалів справи, умови договору № 30ПШ від 03.08.2020 р. в частині поставки товару та розрахунку за отриманий товар сторонами були виконані належним чином: відповідач поставив позивачу пшеницю українського походження врожаю 2020 року на загальну суму 109 999 грн. 92 коп., що підтверджується видатковою накладною № 1 від 05.08.2020 р., а позивач оплатив товар в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 104 від 05.08.2020 року.

Однак, незважаючи на прямий обов"язок постачальника, передбачений п. 5.6. Договору зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до них в ЄРПН, відповідачем дані дії вчинені не були.

Вказане порушення призвело до того, що позивач був позбавлений права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 18 333 грн. 32 коп., а тому в даному випадку існує прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкові накладні та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача, а також, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками цієї особи.

17.07.2023 р. позивач направив на адресу відповідача претензію № 72 з вимогою протягом семи календарних днів сплатити штраф, передбачений п. 5.7. Договору.

Дана претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою; податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.10 статті 201 цього Кодексу, не дає права покупцю на включення сум ПДВ до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми ПДВ, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період. У разі порушення продавцем/покупцем товарів/послуг порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або порушено порядок її заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 ПК України на продавця товарів/послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача збитків у розмірі 18 333 грн. 32 коп. є обґрунтованими, а тому підлягають судом задоволенню.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача суму витрат з надання правничої допомоги в розмірі 15 000 грн. 00 коп.

01.07.2023 року між позивачем (Клієнт) та Адвокатом Стамбулою Віталієм Михайловичем був укладений договір про надання правничої допомоги, відповідно до п. 1.1 якого адвокат зобов`язується надати клієнту правничу допомогу щодо: підготовки та складання позовної заяви від імені клієнта до ТОВ «Відродження Яготинщини» про стягнення з ТОВ «Відродження Яготинщини» збитків за договором поставки № 30 ПШ від 03.08.2020 року; представлення інтересів клієнта у судових засіданнях у Господарському суді Київської області, Північному апеляційному господарському суді, Верховному суді при розгляді вищевказаного позову; представлення інтересів клієнта у відносинах з державними, комунальними та приватними юридичними особами.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ст. 26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Частиною четвертою статті 126 ГПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

При цьому слід зазначити, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони, відповідно до положень статті 126 ГПК України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, а також чи була їх сума обґрунтованою.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 сформувала правовий висновок щодо визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат та зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене у частині четвертій статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Отже під час вирішення питання про розподіл судових витрат, господарський суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Зазначена позиція суду щодо застосування статті 129 ГПК України узгоджується також із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 18.03.2021 у справі № 910/15621/19.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи із конкретних обставин справи.

Витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 30 000,00 грн., з яких 15 000 грн. - підготовка та складання позовної заяви та 15 000 грн. участь адвоката у трьох судових засіданнях, не є співмірними із ціною позову, складністю справи та виконаним адвокатом обсягом робіт (наданих послуг), стягнення адвокатських витрат у зазначеній позивачем сумі не відповідатиме критеріям розумності, необхідності, співмірності та справедливості.

Зважаючи на характер спірних правовідносин, рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених і поданих до суду адвокатом документів, їх значення для вирішення спору, суд дійшов висновку про зменшення заявленого позивачем до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 5 000,00 грн.

У зв`язку тим, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, що призвело до необхідності позивачу звертатися з позовом до суду та здійснювати додаткові витрати на сплату судового збору, суд, відповідно до свого права, передбаченого ч. 9 ст. 129 ГПК України, покладає на відповідача відшкодування позивачу судового збору.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13 73-92, 129, 207, 236, 238 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження Яготинщини» (07713, Київська обл., Яготинський р-н., с. Райківщина, вул. Польова, 15, код 41938697) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СГТ Співдружність» (17454, Чернігівська обл., Бобровицький р-н., с. Петрівка, вул. Перемоги, 58-А, код 35899708) 18 333 (вісімнадцять тисяч триста тридцять три) грн. 32 коп. збитків, 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу та 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп. судового збору.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 13.02.2024 року.

Суддя Л.Я. Мальована