ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.01.2024 Справа №905/349/23

За позовом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго»

про стягнення заборгованості

Суддя Хабарова М.В.

Секретар судового засідання Сухіна В.А.

за участю представників (в режимі відеоконференції):

від позивача не з`явились

від відповідача не з`явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» заборгованості у розмірі 41799707,07 грн, інфляційних втрат у розмірі 514196,23 грн, пені у розмірі 230141,58 грн, 3% річних у розмірі 230141,58 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про врегулювання небалансів електричної енергії №0212-01024 від 22.04.2019 за період з листопада 2022 року по січень 2023 року.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 10.04.2023 відкрито провадження у справі №905/349/23, підготовче засідання у справі призначено на 03.05.2023.

24.04.2023 через систему «Електронний суд» відповідачем подано клопотання про продовження встановленого судом процесуального строку для надання відзиву на позов.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 03.05.2023 продовжено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву до 23.05.2023, відкладено підготовче засідання у справі на 25.05.2023.

22.05.2023 через систему «Електронний суд» відповідачем подано відзив на позов, у якому просить відмовити в частині стягнення основної заборгованості у розмірі 99960,29грн, 3% річних у розмірі 1,34 грн та інфляційних втрат у розмірі 47,07 грн, оскільки ним було здійснено часткові оплати, що не враховані позивачем.

Крім того, відповідач просить суд врахувати існування надзвичайних обставин в країні через військову агресію Російської Федерації проти України, перебування Краматорської міської територіальної громади в переліку територіальних громад, на території якої ведуться бойові дії, ведення господарської діяльності підприємства на збиток та надати йому відстрочення виконання рішення до припинення або скасування правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 6 місяців після його припинення.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 25.05.2023 відкладено підготовче засідання у справі на 20.06.2023, встановлено позивачу строк до 12.06.2023 для подання відповіді на відзив.

12.06.2023 через систему «Електронний суд» позивачем подано відповідь на відзив, у якій зазначає, що він не отримував повідомлення від відповідача про настання обставин непереборної сили, крім того в матеріалах справи також відсутні підтверджуючі документи, що обґрунтовують позицію відповідача з цього питання.

16.06.2023 через систему «Електронний суд» відповідачем подано клопотання, у якому відповідно до положень ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України просить зменшити розмір пені на 95%.

20.06.2023 через систему «Електронний суд» від позивача надійшли заперечення на клопотання позивача про зменшення розміру неустойки.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 21.06.2023 продовжено строк підготовчого провадження у справі №905/349/23 на 30 днів; відкладено підготовче засідання у справі на 25.07.2023; зобов`язано відповідача у строк до 20.07.2023 надати суду заперечення на відповідь на відзив та одночасно надіслати позивачу - копію заперечень на відповідь на відзив та доданих до них документів.

19.07.2023 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

25.07.2023 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшли додаткові пояснення по справі, у яких зазначив, що за період травень-липень 2023 року ним були здійснені платежі за електричну енергію на загальну суму 23463,36 грн.

Протокольною ухвалою від 25.07.2023 відкладено розгляд справи на 22.08.2023.

27.07.2023 до суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, у якій останній просить стягнути з відповідача заборгованість за листопад-грудень 2022 року - першу декаду січня 2023 року у розмірі 41676699,57 грн, інфляційні втрати у розмірі 1899211,82 грн, 3% річних у розмірі 691807,72 грн, а також заборгованість за третю декаду січня 2023 року - першу-другу декади липня 2023 року у розмірі 43503065,39 грн, інфляційні втрати у розмірі 1000789,97 грн, 3% річних у розмірі 439734,56 грн.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 22.08.2023 прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог; зобов`язано відповідача у строк до 11.09.2023 надати суду заперечення на заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог; відкладено підготовче засідання у справі на 19.09.2023.

05.09.2023 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшли заперечення на заяву про збільшення позовних вимог.

У судовому засіданні 19.09.2023 оголошено перерву до 11.10.2023.

10.10.2023 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшли додаткові пояснення щодо розрахунку збільшених позовних вимог, у яких зазначає, що за період липень-жовтень 2023 року ним були сплачено заборгованість у розмірі 2028,81 грн. Крім того, відповідач надав контррозрахунок інфляційних втрат та 3% річних.

10.10.2023 через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог у якій останній просить стягнути з відповідача заборгованість за листопад-грудень 2022 року - третю декаду серпня 2023 року у розмірі 91755783,59 грн, 3% річних у розмірі 1158507,70 грн та інфляційні втрати у розмірі 2900001,79 грн.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 11.10.2023 прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог; зобов`язано відповідача у строк до 27.10.2023 надати суду заперечення на заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог; відкладено підготовче засідання у справі на 08.11.2023.

06.11.2023 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшли додаткові пояснення у справі щодо розрахунку збільшених позовних вимог, у яких останній зазначає, що позивач здійснив невірний розрахунок інфляційних втрат, у зв`язку з чим відповідач надав власний контррозрахунок.

Підготовче засідання, призначене на 08.11.2023, не відбулось, у зв`язку з перебуванням судді Хабарової М.В. у відпустці.

Ухвалою-повідомленням від 10.11.2023 розгляд справи призначено на 29.11.2023.

29.11.2023 через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, у якій останній просить стягнути з відповідача заборгованість, 3% річних та інфляційні втрати за листопад-грудень 2022 року - третю декаду жовтня 2023 року в загальному розмірі 99906285,98 грн.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 29.11.2023 прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог; зобов`язано відповідача у строк до 12.12.2023 надати суду заперечення на заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог; закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.12.2023.

12.12.2023 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшли додаткові пояснення щодо збільшених позовних вимог, у яких зазначає, що позивачем не були враховані платежі на загальну суму 2445,39 грн.

У судовому засіданні 13.12.2023 з розгляду справи по суті оголошено перерву до 09.01.2024.

У судовому засіданні 09.01.2024 з розгляду справи по суті оголошено перерву до 31.01.2024.

30.01.2024 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшли додаткові пояснення стосовно розрахунку заборгованості, а саме щодо включення до складу боргу рахунку від 05.06.2023 на суму 62485,76 грн, який є фактично коригуванням вересня 2022 року.

У судове засідання 31.01.2024 з`явились представники позивача та відповідача. Представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог, представник відповідача в свою чергу заперечував.

У судовому засіданні 31.01.2024 оголошено перерву до 31.01.2024 о 17:00.

Після перерви представники сторін у судове засідання не з`явились; судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, Господарський суд Донецької області

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» є оператором системи передачі (ОСП) - юридичною особою, відповідальною за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії, на якого, зокрема, покладені функції адміністратора розрахунків (АР) - юридичної особи, яка забезпечує організацію проведення розрахунків на балансуючому ринку та ринку допоміжних послуг.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» балансуючий ринок електричної енергії (далі - балансуючий ринок) - ринок, організований оператором системи передачі електричної енергії з метою забезпечення достатніх обсягів електричної потужності та енергії, необхідних для балансування в реальному часі обсягів виробництва та імпорту електричної енергії і споживання та експорту електричної енергії, врегулювання системних обмежень в об`єднаній енергетичній системі України, а також фінансового врегулювання небалансів електричної енергії.

Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України «Про ринок електричної енергії» обов`язковою умовою участі в ринку електричної енергії (крім споживачів, які купують електроенергію за договором постачання електричної енергії споживачу) є укладення договору про врегулювання небалансів з оператором системи передачі.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, такі види договорів: про врегулювання небалансів.

Згідно з ч. 1 ст. 68 Закону України «Про ринок електричної енергії» в Україні функціонує єдиний балансуючий ринок. На балансуючому ринку оператором системи передачі здійснюються: купівля та продаж електричної енергії для балансування обсягів попиту та пропозиції електричної енергії у межах поточної доби; купівля та продаж електричної енергії з метою врегулювання небалансів електричної енергії сторін, відповідальних за баланс.

За змістом ст. 70 Закону України «Про ринок електричної енергії» усі учасники ринку, крім споживачів, які купують електроенергію за договором постачання електричної енергії споживачу, несуть відповідальність за свої небаланси електричної енергії. З метою врегулювання небалансів з оператором системи передачі учасник ринку має стати стороною, відповідальною за баланс, або передати свою відповідальність іншій стороні, відповідальній за баланс, шляхом входження до балансуючої групи. Електропостачальники є сторонами, відповідальними за баланс своїх споживачів. Сторони, відповідальні за баланс, зобов`язані нести фінансову відповідальність за небаланси електричної енергії перед оператором системи передачі. Купівля-продаж електричної енергії з метою врегулювання небалансів електричної енергії сторони, відповідальної за баланс, здійснюється між стороною, відповідальною за баланс, та оператором системи передачі за договором про врегулювання небалансів. Оператор системи передачі врегульовує небаланси електричної енергії із сторонами, відповідальними за баланс, у порядку, визначеному цим Законом та правилами ринку. Врегулюванням небалансів електричної енергії є вчинення стороною, відповідальною за баланс, правочинів щодо купівлі-продажу електричної енергії з оператором системи передачі в обсягах небалансів електричної енергії за цінами небалансів, визначеними відповідно до правил ринку. Типовий договір про врегулювання небалансів електричної енергії затверджується Регулятором. Вартість небалансів електричної енергії сторони, відповідальної за баланс, розраховується адміністратором розрахунків для кожного розрахункового періоду доби залежно від обсягу небалансів електричної енергії цієї сторони та цін небалансів, визначених правилами ринку. Порядок розрахунку обсягів, ціни та вартості небалансів електричної енергії визначається правилами ринку. Під час визначення обсягів небалансів електричної енергії правила ринку визначають порядок урахування обсягів електричної енергії, відпущеної та/або спожитої постачальником допоміжних послуг у разі фактичного надання допоміжних послуг.

Відповідно до п.п.1.2.1, 1.3.2 Правил ринку, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №307 учасниками ринку електричної енергії є: виробники; електропостачальники; трейдери; ОСП; ОСР; ОР; гарантований покупець; споживачі, які провадять свою діяльність на ринку електричної енергії у порядку, передбаченому цими Правилами та Законом. Для суб`єктів господарювання, визначених у підпункті 1.2.1 глави 1.2 цього розділу (крім споживачів, які купують електроенергію за договором постачання електричної енергії споживачу) обов`язковою умовою участі на ринку електричної енергії є укладення договору про врегулювання небалансів електричної енергії з ОСП, що є договором приєднання, типова форма якого наведена в додатку 1 до цих Правил. Учасники ринку укладають договір про врегулювання небалансів електричної енергії шляхом приєднання до договору.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем подана заява про укладення договору про врегулювання небалансів електричної енергії від 19.04.2022. Позивач листом №01/14625 від 22.04.2019 повідомив про укладення договору про врегулювання небалансів електричної енергії із ідентифікатором договору №0212-01024, дата акцептування 22.04.2019.

У подальшому умови типового договору про врегулювання небалансів електричної енергії неодноразово змінювалися позивачем. Наступні редакції договору затверджувалися наказами позивача №58 від 31.01.2022, №161 від 21.04.2022, №236 від 09.06.2022, №58 від 27.01.2023.

Відповідно до умов укладеного між Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» як СВБ та Приватним акціонерним товариством «Національна енергетична компанія «Укренерго» як ОСП, АР договору про врегулювання небалансів електричної енергії сторона, що приєднується, набуває статусу учасника ринку та здійснює свою діяльність у якості СВБ, за цим договором СВБ врегульовує небаланси електричної енергії, що склалися в результаті діяльності її балансуючої групи на ринку електричної енергії, або передає свою відповідальність за небаланси електричної енергії іншій СВБ шляхом входження до її балансуючої групи. ОСП врегульовує небаланси електричної енергії з СВБ у порядку, визначеному Законом України «Про ринок електричної енергії» (далі - Закон) та Правилами ринку, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 №307 (далі - Правила ринку). Врегулюванням небалансів електричної енергії є вчинення СВБ правочинів щодо купівлі-продажу електричної енергії та оплати платежів відповідно до Правил ринку (п.п. 1.2, 1.3, 1.4, 1.5).

Вартість небалансів електричної енергії та суми платежів, що передбачені до сплати зі сторони СВБ та ОСП, розраховуються АР для кожного розрахункового періоду доби відповідно до Правил ринку. Оплата платежів відповідно до цього договору здійснюється з урахуванням податків та зборів, передбачених діючим законодавством. Порядок розрахунку обсягів, ціни та вартості небалансів електричної енергії визначається Правилами ринку (п.п. 2.1, 2.2 договору).

ОСП, зокрема, зобов`язаний виконувати розрахунки обсягу та вартості небалансу електричної енергії та інші розрахунки відповідно до цього договору та правил ринку; проводити розрахунки з СВБ у порядку та в терміни, визначені Правилами ринку (п.3.3 договору).

Виставлення рахунків та здійснення платежів щодо оплати вартості небалансів, визначеної главою 2 цього договору, відбувається відповідно до процедур та графіків, передбачених Правилами ринку, та згідно з умовами цього договору (п. 5.1 договору).

Договір набирає чинності з дати реєстрації ОСП СВБ відповідно до її заяви-приєднання до цього договору і є чинним до 31 грудня включно року, у якому була надана заява-приєднання. Після реєстрації учасника ринку ОСП зобов`язаний надати такій СВБ витяг з відповідного реєстру. Якщо жодна зі сторін не звернулась до іншої сторони у строк не менше ніж за 1 місяць до закінчення терміну дії цього договору з ініціативою щодо його розірвання, то цей договір вважається продовженим на наступний календарний рік на тих же умовах (п.п 9.1, 9.2 договору).

Пунктом 7.3.1 Правил ринку від 14.03.2018 №307 визначено, що АР на щоденній основі надсилає платіжний документ кожній СВБ із зазначенням суми, що СВБ зобов`язана сплатити АР, або суми, що АР зобов`язаний сплатити СВБ через її небаланси електричної енергії протягом відповідного періоду.

Оплата платіжного документа з банківського рахунку учасника ринку на банківський рахунок АР здійснюється протягом двох робочих днів з дати направлення платіжного документа (п. 7.7.3 Правил ринку).

Як вбачається з матеріалів справи, у період з листопада 2022 року по жовтень 2023 року (з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог) позивачем було поставлено, а відповідачем прийнято електричну енергію для врегулювання небалансів на загальну суму 95763889,81 грн, що підтверджується виставленими позивачем рахунками-фактурами та не заперечується відповідачем. Останнім в свою чергу вказані рахунки були оплачені частково на суму 1220328,54 грн, що підтверджується наданими платіжними дорученнями.

За правовою природою укладений між сторонами договір є договором купівлі-продажу.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу (ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Дана норма кореспондується з приписами ст. 193 Господарського кодексу України.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що згідно заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» про укладення договору про врегулювання небалансів електричної енергії від 19.04.2019, відповідач, як СВБ приєднався до умов типового договору про врегулювання небалансів електричної енергії №0212-01024, укладеного з позивачем, як ОСП, який набув чинності з 22.04.2019.

Як вже вказувалось судом, п. 7.3.1 Правил ринку №307 визначено, що АР на щоденній основі надсилає платіжний документ кожній СВБ із зазначенням суми, що СВБ зобов`язана сплатити АР, або суми, що АР зобов`язаний сплатити СВБ через її небаланси електричної енергії протягом відповідного періоду, виставлення рахунків за небаланси електричної енергії здійснюється щодекадно.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем, як АР, було сформовано та підписано ЕЦП рахунки за електричну енергію для врегулювання небалансів за період з листопада 2022 року по жовтень 2023 року.

Згідно п. 7.7.3 Правил ринку оплата платіжного документа з банківського рахунку учасника ринку на банківський рахунок АР здійснюється протягом двох робочих днів з дати направлення платіжного документа.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Проте відповідач обов`язку по сплаті коштів у визначений договором строк не виконав, заборгованість за небаланси електричної енергії сплатив лише часткового у розмірі 1220328,54 грн.

Як вбачається із заяви позивача про збільшення позовних вимог, поданої 29.11.2023, останній просить стягнути з відповідача заборгованість за загальний період листопад 2022 року - жовтень 2023 року у розмірі 95817279,25 грн. Проте, як вбачається з розрахунку заборгованості позивача, ним не були включені оплати відповідача на загальну суму 2445,39 грн (а саме на суму 416,15 грн від 20.07.2023; 508,37 грн від 07.08.2023; 597,90 грн від 19.09.2023; 506,39 грн від 06.10.2023 та 416,58 грн від 16.11.2023). Таким чином, заборгованість відповідача з урахуванням всіх оплат складає 95814833,86 грн.

Стосовно рахунку від 05.06.2023 на суму 62485,76 грн, що є коригуванням вересня 2022 року, суд зазначає, що до складу заборгованості має бути включена сума 50944,05 грн, оскільки відповідачем 11541,71 грн було сплачено 30.06.2023 року. Крім того, коригування було здійснено у період, який позивач заявляє до стягнення (а саме, у червні 2023 року та виставлено відповідний рахунок №39 від 05.06.2023), тому заперечення відповідача щодо не включення вказаного акту до складу заборгованості судом відхиляються.

Таким чином, суд вважає обґрунтованою, підтвердженою доказами та такою, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 95814833,86 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 2916382,70 грн та 3% річних у розмірі 1172624,03 грн.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Оскільки матеріалами справи підтверджується факт прострочення виконання відповідачем зобов`язання з оплати поставленої позивачем на виконання умов договору електричної енергії для врегулювання небалансів, у позивача виникло право на нарахування 3% річних та інфляційних втрат у відповідності до приписів ст. 625 Цивільного кодексу України.

Суд перевірив розрахунок втрат від інфляції, здійснений позивачем та погоджується з запереченнями відповідача щодо не врахування у розрахунку процесів дефляції, при яких втрати від інфляції мають від`ємне значення.

Таким чином, здійснивши власний розрахунок інфляційних втрат з урахуванням дефляції та не виходячи за межі заявлених позивачем періодів, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають стягненню з відповідача, інфляційні втрати у розмірі 2359624,41 грн.

Перевіривши розрахунок 3% річних, суд зазначає, що їх розмір становить 1173746,25 грн.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України при ухвалені рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

З огляду на вищезазначене, вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 1172624,03 грн підлягають задоволенню у розмірі, визначеному позивачем.

Стосовно вимоги позивача про стягнення пені у розмірі 230141,58 грн, а також клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 95%, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. 1 та 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 4.2 договору про врегулювання небалансів електричної енергії №0212-01024 від 22.04.2019 у разі несвоєчасного виконання грошових зобов`язань після підписання сторонами акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів винна сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі 0,01% за кожний день прострочення від суми простроченого платежу, але не більше розміру облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, відповідальність за таке порушення у визначений позивачем період передбачена умовами укладеного між сторонами договору, вимоги про стягнення з відповідача пені є також правомірними.

Суд перевірив розрахунок пені, здійснений позивачем та вважає його обґрунтованим та арифметично вірним.

Разом з цим, суд вважає за можливе частково задовольнити клопотання відповідача про зменшення розміру пені з таких підстав.

Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру штрафних санкцій наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення штрафних санкцій.

Також при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін. Приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому надмірне зменшення розміру штрафних санкцій фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Загальними засадами цивільного законодавства згідно зі ст. 3 Цивільного кодексу України є не тільки судовий захист цивільного права та інтересу; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, а й справедливість, добросовісність та розумність.

Господарський суд об`єктивно повинен комплексно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання) тощо.

При цьому реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені ст. 551 Цивільного кодексу України та ст. 233 Господарського кодексу України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суд повинен забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

Враховуючи матеріальний стан відповідача, його часткові оплати за договором, а також компенсацію майнових втрат позивача шляхом задоволення вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, з огляду на засадничі положення цивільного законодавства такі, як справедливість, добросовісність та розумність, баланс інтересів сторін, суд, користуючись своїм правом, вважає доцільним зменшити розмір пені до 100000,00 грн.

Таке зменшення суд вважає оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін.

Стосовно клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно із до ч. 4 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч. 5 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, законодавець у будь-якому випадку пов`язує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, виключними обставинами, що ускладнюють виконання судового рішення.

Підставою для відстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк, встановлений судом.

Питання про відстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися з урахуванням балансу інтересів сторін, слугувати досягненню мети виконання судового рішення з максимальним дотриманням співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи і заперечення як позивача, так і відповідача.

Відстрочення виконання судового рішення не повинно сприяти ухиленню від його виконання та впливати на фінансовий стан позивача. Відстрочення виконання судового рішення є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку після оцінки обставин справи, наведених учасниками справи, наданих ними обґрунтувань та дослідження доказів.

При цьому, затримка у виконанні рішення не повинна бути надто тривалою та такою, що порушує саму сутність права, яке захищається пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (рішення ЄСПЛ у справі Іммобільяре Саффі проти Італії, заява №22774/93, пункт 74).

За практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції (ухвала ЄСПЛ від 07.10.2003 у справі Корнілов та інші проти України, заява №36575/02, тривалість виконання вісім місяців). І навіть два роки та сім місяців не визнавались надмірними і не розглядалися як такі, що суперечать вимогам розумного строку, передбаченого статтею 6 Конвенції (ухвала від 17.09.2002 у справі «Крапивницький та інші проти України», заява №60858/00).

Таким чином, для з`ясування обставин чи є період виконання рішення надмірно тривалим, варто звернути увагу на особливі обставини кожної справи.

Відстрочення виконання рішення суду має здійснюватися з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора. Тобто, важливим є досягти балансу інтересів сторін.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.04.2018 у справі № 920/199/16.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Судом враховано, що відповідач є підприємством теплопостачання, що забезпечує тепловою енергією місто Краматорськ, яке входить до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженому Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22.12.2022 №309. Крім того, дебіторська заборгованість населення, яке є основним споживачем послуг, складає 378638200 грн та законодавством заборонено стягнення штрафних санкцій, а після 24.02.2022 також і реальної заборгованості. Відповідач з листопада 2022 року опинився в статусі «Переддефолтний», так як не зміг підтримувати належним чином фінансову гарантію перед ОСП та здійснювати купівлю електричної енергії на сегментах ринку для власних потреб та обладнання, задіяного для підкачки теплоносія.

Враховуючи викладене вище та те, що відповідач вчиняв дії щодо належного виконання покладеного на нього обов`язку за договором, зокрема, часткову оплату; таке прострочення не призвело до збитків позивача (протилежного матеріали справи доказів не містять), зважаючи на те, що відстрочення виконання рішення узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, суд вважає, що наявні правові підстави для відстрочення виконання рішення у даній справі до 01.07.2024.

У зв`язку з частковим задоволенням позову, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 129, 236, 237, 238, 240, 241, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» (84320, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Олекси Тихого, буд. 8-Д, ідентифікаційний код 34657789) на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 25, ідентифікаційний код 00100227) заборгованість у розмірі 95814833 (дев`яносто п`ять мільйонів вісімсот чотирнадцять тисяч вісімсот тридцять три) грн 86 коп, пеню у розмірі 100000 (сто тисяч) грн 00 коп, інфляційні втрати у розмірі 2359624 (два мільйони триста п`ятдесят дев`ять тисяч шістсот двадцять чотири) грн 41 коп, 3% річних у розмірі 1172624 (один мільйон сто сімдесят дві тисячі шістсот двадцять чотири) грн 03 коп та судовий збір у розмірі 932933 (дев`ятсот тридцять дві тисячі дев`ятсот тридцять три) грн 11 коп., відстрочивши виконання рішення до 01.07.2024.

3. В іншій частині позову відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 12.02.2024

Суддя М.В. Хабарова