ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"12" лютого 2024 р. Справа № 911/222/24

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А. перевіривши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Імперія»

до Фізичної особи-підприємця Крамара Анатолія Васильовича

про стягнення 15 159,56 гривень

встановив:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Імперія» до Фізичної особи-підприємця Крамара Анатолія Васильовича (номер картки платника податків НОМЕР_1 ) про стягнення з останнього:

- 12 730,56 грн компенсації простою авто;

- 1826,00 грн компенсації інфляційних втрат;

- 603,00 грн 3% річних;

- 3 028,00 грн судового збору, що разом складає 18 715,56 грн, які позивачем вказано як ціну позову.

Так, у змісті відповідно поданого позову викладено, зокрема, такі обставини:

- згідно укладеного між сторонами договору про перевезення вантажу №03/05/2020 від 21.05.2020 та заявки №71 від 13.04.2022 позивач зобов`язався надати транспортні послуги автомобілем НОМЕР_2 / НОМЕР_3 по маршруту Вільц (Люксембург)-Львів(Україна), попри те вказані роботи не були проведені з вини відповідача, через що сталася зайва подача автопоїзда та його простій в очікуванні завантаження;

- намагаючись компенсувати свої витрати позивач надіслав відповідачу лист-претензію №112 від 04.05.2022 та склав акт №РНА-000289 від 04.05.2022 на компенсацію простою при перевезенню вантажу автомобілем НОМЕР_2 / НОМЕР_3 по маршруту Вільц (Люксембург)-Львів(Україна) на суму 12730,56 грн, який відповідач визнав та підписав;

- відповідач зобов`язався оплатити простій при перевезенню вантажу автомобілем НОМЕР_2 / НОМЕР_3 по маршруту Вільц (Люксембург)-Львів(Україна) на суму 12730,56 грн на умовах та у порядку, що передбачені договором, положеннями якого передбачено, що оплата буде в розмірі 100% через 14 банківських днів.

Посилаючись на те, що відповідач жодних платежів не здійснив, позивач зауважив на безспірності боргу відповідача у сумі 12730,56 грн, на які позивачем нараховано:

- компенсацію на сплату судового збору у розмірі 3028,00 грн;

- компенсацію інфляційних втрат у розмірі 2354,00 грн, зокрема 2022 рік - 1705,00 грн (12730,56 грн *13,4%/100%) та 2023 рік - 649,00 грн (12730,56 грн *5,1%/100%);

- компенсацію 3 відсотків річних у розмірі 603,00 грн, зокрема: 2022 рік -222,00 грн (12730,56 грн *1,75%/100%) 2023 рік -381,00 грн (12730,56 грн *3%/100%).

Крім того позивач просить розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, зважаючи на таке.

Відповідно до ст. 2 Господарського процесуального кодексу України господарське судочинство в Україні здійснюється, зокрема, на засадах верховенства права, змагальності сторін, диспозитивності, пропорційності, неприпустимості зловживання процесуальними правами, обов`язковості судового рішення.

Суворе та неухильне дотримання зазначених принципів є запорукою досягнення завдань судочинства, що превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відкриття провадження у справі позовного провадження є визначальною стадією судового процесу і може здійснюватись судом лише у випадку відповідності поданої позовної заяви вимогам, визначеним процесуальним законом.

Згідно пунктів 2, 3, 4, 5, 8 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити, зокрема:

- обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

- зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні;

- виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

- зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).

Втім, наведений у позовній заяві розрахунок сум 3% річних та інфляційних втрат не містить відомостей стосовно початкової (число, місяць, рік) та кінцевої (число, місяць, рік) дат розрахункового періоду, за який здійснювалось таке нарахування, тоді як вказані позивачем « 2022, 2023» роки нарахування не усувають вказаного недоліку, оскільки не дозволяють ідентифікувати часовий проміжок з чіткими та реальними датами нарахування сум 3% річних та інфляції.

Вказане вище свідчить про невідповідність позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Імперія» приписам п. 3 ч. 3 ст. 162 ГПК України стосовно необхідності надання позивачем обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються.

З огляду наведеного та приписів п. 3 ч. 3 ст. 162 ГПК України суд звертає увагу на те, що:

- норми процесуального права покладають на позивача обов`язок надати не просто розрахунок сум, що стягуються/оспорюються, а саме обґрунтувати його, тобто навести підстави визначення/обрання сум і періодів/дат у такому розрахунку;

- позиція щодо суті спору та реалізації особою права на здійснення нарахувань має бути однозначною та такою, яка б не змушувала суд тлумачити дії та волю сторони з подвійним змістом;

- оскільки на позивача покладено процесуальний обов`язок з подання обґрунтованого розрахунку заявлених до стягнення сум, наявність арифметичних помилок та/або описок у таких розрахунках може тлумачитись не на користь позивача, що тягне для нього відповідні наслідки у вигляді прийняття судом рішення про часткову обґрунтованість заявлених до стягнення сум;

- згідно викладеної у постанові Верховного Суду від 16.03.2020 у справі №922/1658/19 позиції: господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується з огляду на вимоги статей 79, 86 ГПК України.

Крім того, всупереч наведеним вище вимогам процесуального закону, позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Імперія» не містить відомостей щодо того, якому способу (способам) захисту прав або інтересів позивача відповідає заявлена позивачем вимога про стягнення 12 730,56 грн компенсації простою авто.

В розрізі вказаного суд звертає увагу позивача на те, що згідно ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом, зокрема:

- присудження до виконання обов`язку в натурі;

- відшкодування збитків;

- застосування штрафних санкцій.

З огляду наведеного позивачу слід надати пояснення щодо того, якими нормами законів та/або пунктами договору передбачено обов`язок відповідача відшкодувати позивачу простій автомобіля та, відповідно, до яких способів захисту (присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій та інші) відноситься відповідно заявлена позивачем вимога про стягнення 12 730,56 грн компенсації простою авто.

Згідно приписів ч. 1 ст. 14, ч.1 ст. 73, ч. 4 ст. 74, ст. 91, ч. 2 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Однак, в порушення приписів пп. 5, 8 ч. 3 ст. 162, ст. ст. 91, 164 ГПК України, позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Імперія» не містить пояснень стосовно доказів та, відповідно, і самих доказів на підтвердження викладених в позові обставин нездійснення відповідачем сплати позивачу коштів у сумі 12730,56 грн.

Водночас позивачем не зазначено про наявність/відсутність у нього відповідних доказів, та/або неможливості їх подання разом з позовною заявою.

В розрізі вказаного вище суд вважає за необхідне зазначити, що приписами ч.ч. 3-8 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено відповідно таке:

- інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку;

- регістри бухгалтерського обліку повинні мати назву, період реєстрації господарських операцій, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні;

- відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Суд звертає увагу позивача на те, що:

- звернення позивача до суду з відповідним позовом спростовує безспірність заявлених до стягнення сум, відтак доводи позивача про безспірність сум не звільняють його від процесуального обов`язку вказати на докази, якими підтверджуються викладені у позові обставини;

- згідно приписів ст. ст. 14, 74, 164 Господарського процесуального кодексу України суд позбавлений права збирати докази з власної ініціативи, тоді як позивач зобов`язаний вказати, якими саме доказами підтверджуються викладені ним у позові обставини, та відповідно надати такі докази або повідомити суд про неможливість їх надання;

- приписи ст. ст. 73, 74, 164 ГПК України не звільняють позивача, у разі самого лише посилання на певні обставини, від обов`язку надати докази на підтвердження викладених у заяві обставин або зазначити про такі докази із наведенням причин їх неподання.

Окрім того, приписами ст. ст. 1, 4, ч. 1 ст. 45 ГПК України унормовано, що Господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Як слідує з відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань діяльність Фізичної особи-підприємця Крамара Анатолія Васильовича (номер картки платника податків НОМЕР_1 ) припинено 03.02.2023 за власним рішенням.

З огляду вищевказаного суд наголошує позивачу на необхідності надання пояснень стосовно заявлення та спрямування позовних вимог до Крамара Анатолія Васильовича саме як до суб`єкта господарювання (ФОП), діяльність якого припинено станом на момент подання зазначеного позову.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, беручи до уваги наведені нормативні приписи та встановленні судом порушення норм процесуального законодавства при зверненні позивача до суду із відповідним позовом, зокрема щодо оформлення позовної заяви та її змісту, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Імперія» без руху та надання строку для усунення відповідних недоліків - десять днів з дня вручення зазначеної ухвали.

Крім того суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на те, що згідно ч. 1 ст. 169, ч. 1 ст. 170 ГПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити, зокрема, зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; підстави заяви (клопотання, заперечення).

З огляду вказаних процесуальних приписів та клопотання позивача про розгляд справи у порядку спрощеного провадження у судовому засіданні суд вважає за необхідне наголосити позивачу на те, що під час звернення до господарського суду із відповідним позовом та оформлення пов`язаних з цим позовом пояснень, заяв, клопотань, останні мають містити відповідні мотивування та нормативні підстави, тобто як зміст порушеного питання, так і причини його заявлення з посиланням на норми ГПК України, що передбачають можливість розгляду судом такого клопотання/заяви.

Керуючись ст. ст. 91, 162, 164, 174, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

1. Залишити позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Імперія» без руху.

2. Виявлені недоліки усунути протягом десяти днів з дня вручення зазначеної ухвали шляхом подання до суду:

1) обгрунтованого розрахунку заявлених до стягнення сум 3% річних та інфляційних втрат із зазначенням відомостей стосовно початкової (число, місяць, рік) та кінцевої (число, місяць, рік) дат розрахункового періоду;

2) письмових пояснень з викладом відомостей щодо того, якому способу (способам) захисту прав або інтересів позивача відповідає заявлена позивачем вимога про стягнення 12 730,56 грн компенсації простою авто, зокрема щодо того, якими нормами законів та/або пунктами договору передбачено обов`язок відповідача відшкодувати позивачу простій автомобіля та, відповідно, до яких способів захисту (присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій та інші) відноситься відповідно заявлена позивачем вимога про стягнення 12 730,56 грн компенсації простою авто;

3) пояснень стосовно доказів та, відповідно, і самих доказів, що підтверджують викладені у позові обставини нездійснення відповідачем сплати позивачу коштів у сумі 12730,56 грн, або пояснень про наявність/відсутність у позивача зазначених доказів та/або неможливості їх подання разом з позовною заявою;

4) пояснень стосовно заявлення та спрямування позовних вимог до Крамара Анатолія Васильовича саме як до суб`єкта господарювання (ФОП), діяльність якого припинено станом на момент подання зазначеного позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України та оскарженню окремо від рішення суду згідно ч. 2 ст. 254, ст. 255 ГПК України не підлягає.

Суддя В.А. Ярема