ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2024 р. м. Житомир Справа № 906/1581/23

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Тимошенка О.М.

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу без повідомлення учасників

за позовом Фізичної особи - підприємця Смоляк Артема Олеговича

до Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Колос"

про стягнення 325109,47 грн.

Зміст позовних вимог та заперечень.

Позивачем пред`явлено позов про стягнення на його користь з відповідача 325109,47 грн., з яких: 320967,67 грн. боргу за надані послуги по договору №14-06-23 КОЛ від 14.06.23; 4141,80 грн. 3% річних. Просить стягнути з відповідача 4876,64 грн. судового збору та 4000,00грн. витрат на правничу допомогу. Просить розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

У відзиві на позовну заяву відповідач позов не визнав з тих підстав, що позивач не довів належне виконання своїх зобов`язань, тому вимога про сплату боргу є передчасною; вимога про стягнення річних в надмірно великому розмірі покладає на підприємство додатковий надмірний тягар, що є не припустимим в умовах воєнного стану; витрати на правничу допомогу дуже завищені з огляду на її нескладність.

Рух справи.

04.12.2023 до суду надійшла вказана позовна заява.

Ухвалою від 11.12.23 позовну заяву залишено без руху, у зв`язку з допущеними недоліками в її оформленні та надано строк для їх усунення.

Ухвалою від 15.12.23 суд відкрив провадження у справі №906/1581/23 за вказаною позовною заявою та вирішив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

Ухвалою від 25.12.23 суд відмовив у задоволенні клопотання Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Колос" про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

29.12.23 до суду надійшов відзив на позовну заяву від Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Колос".

04.01.24 до суду надійшло клопотання представника фізичної особи - підприємця Смоляк Артема Олеговича - адвоката Коверзнева Д.В. про стягнення з відповідача 4000,00 грн. витрат на правничу допомогу, до клопотання додані рахунок №1, Акт приймання-передачі послуг від 19.12.23 на суму 4000 грн.; квитанція про оплату позивачем послуг адвоката в розмірі 4000 грн.; Ордер №1058051.

Встановлені судом обставини.

14 червня 2023 року між фізичною особою-підприємцем Смоляк Артемом Олеговичем (виконавець/позивач) та Приватно-орендним сільськогосподарським підприємством "Колос" (замовник/відповідач) укладено Договір №14-06-23 КОЛ (а.с.4).

За п.1.1 договору, виконавець зобов`язується на території сільгоспугідь замовника виконати сільськогосподарські роботи по оприскуванню культур за допомогою БПЛА (агродронів), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи на суму 320967,67грн.

На виконання умов договору позивач виконав обумовлені договором роботи для відповідача, що підтверджується підписаним сторонами та скріпленим печатками Актом надання послуг №4 від 21.06.2023 року на загальну суму 320 967,67 грн. (а.с.5).

За правилами п.3.2, п.3.3. Договору, загальна вартість виконаних робіт обчислюється виходячи з актів передачі-приймання виконаних робіт; оплата здійснюється протягом 3 робочих днів з моменту підписання акту передачі-приймання виконаних робіт .

Отже, відповідач зобов`язаний був розрахуватися за виконані роботи у строк до 26.06.2023.

Проте, відповідач свої зобов`язання щодо оплати виконаних робіт не виконав внаслідок чого станом на день звернення позивача з позовом до суду та на час розгляду справи у суді перед позивачем існує заборгованість в сумі 320967,67грн.

02.11.23 позивач надіслав відповідачу претензію за № 23/2023 про сплату заборгованості, яку відповідач залишив без відповіді та задоволення ( а.с.7-10).

Висновки суду та норми права.

Згідно ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України).

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач контррозрахунку суми боргу не надав.

Заперечення відповідача щодо передчасності подання позову, у зв`язку з відсутністю доказів надання послуг позивачем є безпідставними, оскільки умовами договору, з якими відповідач погодився підписавши його, чітко передбачено обов`язок відповідача здійснити розрахунок за надані позивачем послуги протягом трьох робочих днів від дня підписання Акту передачі-приймання виконаних робіт, який відповідач підписав 21.06.23 та скріпив його своєю печаткою, чим підтвердив виконання позивачем робіт у повному обсязі, на вказану у акті суму , та їх прийняття відповідачем.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 320967,67 грн. обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 4141,80 грн. 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. ст.625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних приходить до висновку, що він складений правильно, тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню в заявленому розмірі.

Відповідач заперечуючи проти позову зазначив про неправомірність стягнення річних в надмірно великому розмірі, що покладає на підприємство додатковий надмірний тягар, що є не припустимим в умовах воєнного стану.

3 % річних є мірою цивільно-правової відповідальності, яка настає в разі прострочення боржником виконання грошового зобов`язання.

Нормами чинного законодавства не встановлено обмежень щодо нарахування річних в разі прострочення боржником виконання грошового зобов`язання під час воєнного стану.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, заперечення відповідача спростовуються викладеним вище.

За ст.ст.627,629 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 13,73,74,77 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги задоволенні повністю, судовий збір відповідно до ст. 129 ГПК України покладається судом на відповідача.

Також, позивач просить стягнути з відповідача витрати на оплату послуг адвоката, що виникли внаслідок порушення відповідачами своїх зобов`язань, на підставі договору про надання правової допомоги від 21.11.22 в розмірі 4000, 00грн.

Розглянувши вказану заяву, суд встановив.

У відповідності до статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ст.126 ГПК України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача / у разі задоволення позову - на відповідача. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Заява про відшкодування судових витрат викладена у позовній заяві, до якої були додані Договір про надання правничої допомоги від 21.11.2022, який укладений між адвокатом Коверзнев Д.В. та ФОП Смоляк А.О., Додаткова угода №1 від 02.11.23 до договору на суму 4000,00грн., Ордер на надання правничої допомоги, Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, Акт приймання-передачі наданих послуг на суму 4000,00грн., рахунок №1, квитанція про сплату 4000,00 грн., (а.с.14-17,44,45).

Пунктом 2.3 Договору про надання правничої допомоги, передбачено, що надання правової допомоги здійснюється на підставі додаткової угоди.

Згідно Додаткової угоди №1 від 02.11.23 до договору від 21.11.22, адвокат зобов`язався надати послуги позивачу по справі за позовом до ПОСП "Колос", що включає збирання доказів, складання позову, судове представництво, та які коштують 4000 грн. за 1 год.

Згідно п.4 додаткової угоди, за наслідком надання правової допомоги сторони складають акт приймання-передачі наданих послуг, у якому зазначається перелік фактично наданої правової допомоги, склад та обсяг понесених витрат.

Згідно Акту приймання-передачі адвокат надав послуги по даній справі, які включають вивчення документів, складання та направлення претензії, складання та направлення позовної заяви та заяв з процесуальних питань на загальну суму 4000,00грн.

Відповідач зазначив, що справа не є складною, а тому розмір правничої допомоги є завищеним та вважає, що у зв`язку із запереченнями сторони проти розподілу витрат на адвоката, суд може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.

Під час вирішення питання розподілу витрат позивача на правову допомогу суд виходить з наступного.

За змістом вимог частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зважаючи на обґрунтованість та пропорційність вказаних витрат до предмета спору, обставин виникнення спору та вину кожної із сторін у виникненні спору, значення справи для сторін, суд вважає , що заявлені витрати є співмірними з наданими послугами та обставинами справи, тому вказана вимога позивача підлягає задоволенню.

Таким чином, заява позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню в заявленому розмірі, що відповідає принципу справедливості та співмірності.

Заперечення відповідача є необгрунтованими, оскільки саме лише заперечення про покладення на відповідача оплати судових витрат позивача, у зв`язку з тим, що справа не є складною, не є підставою для відмови в задоволенні даної вимоги позивача. Відповідачем не наведено у чому полягає завищення розміру витрат на послуги адвоката.

Керуючись статтями 129, 236,237, 238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Колос" (11244, Житомирська обл., Звягельський р-н, село Сербо-Слобідка, вул.Грека Івана, будинок 47, ) на користь фізичної особи - підприємця Смоляка Артема Олеговича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) - 320 967,67 грн. боргу, 4141,80 грн. 3% річних, 4876,64 грн. судового збору, 4000,00 грн. витрат на оплату правничої допомоги.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 06.02.24

Суддя Тимошенко О. М.

Віддрукувати:

1 - в справу

- сторонам до ЕК