Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.02.2024 м. Івано-ФранківськСправа № 909/1109/23

Господарський суд Івано-Франківської області у складі: судді Фанди О.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику представників сторін справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України",

до відповідача: 1 Державного пожежно-рятувального загону головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області,

про стягнення заборгованості за спожитий природний газ в сумі 18 073,14 грн, з них: 12 072,66 грн - основний борг, 1782,79 грн - пеня, 511,02 грн - 3% річних, 3706,67 грн - інфляційні

установив: товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" (далі позивач) звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до 1 Державного пожежно-рятувального загону головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області (далі відповідач) про стягнення заборгованості за спожитий природний газ в сумі 18 073,14 грн, з них: 12 072,66 грн - основний борг, 1782,79 грн - пеня, 511,02 грн - 3% річних, 3706,67 грн - інфляційні.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", укладеного між сторонами по справі, в частині своєчасного розрахунку за поставлений природний газ у період з 01.11.2021 по 06.12.2021, внаслідок чого виникла заборгованість на суму 12 072 грн 66к. За прострочення виконання грошового зобов`язання позивач, керуючись п.4.5. договору та ст.625 ЦК України нарахував відповідачу пеню в сумі 1 782 грн 79 к., 511 грн 02 к. - 3% річних, 3 706 грн 67 к. - інфляційних втрат.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило та з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Господарський суд Івано-Франківської області ухвалою від 11.12.2023 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження та ухвалив здійснювати розгляд справи відповідно до приписів ст.252 ГПК України за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами та встановив сторонам строк для подання заяви у разі наявності заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з відповідним обґрунтуванням. Вказаною ухвалою надано відповідачу строк подачі суду (протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з дня вручення цієї ухвали) відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду).

21.12.2023 через Електронний суд відповідач по справі направив заяву про закриття провадження у справі (вх.№14120/23 від 21.12.2023). Вказана заява обгрунтована тим, що позов подано безпідставно, оскільки заборгованість, яка виникла на підставі Типового договору поставки природного газу постачальником "останньої надії" за період 01.11.2021 по 06.12.2021, сплачено відповідачем 25.07.2023, в підтвердження чого останній надав суду платіжні інструкції №636, №637 від 25.07.2023. Щодо стягнення пені, інфляційних та відсотки річних, то відповідач зазначає про безпідставне їх нарахування відповідачем, оскільки про наявність заборгованості на суму 12 072,66 грн період з 01.11.2021 по 06.12.2021 відповідач дізнався 25.07.2023 з підписаного Акту №6767 від 25.07.2023. При цьому зазначає, що позивач в порушення умов договору, зокрема його п.4.3, не надав (не направив) позивачу рахунок на оплату природного газу за грудень 2021. З урахуванням сказаного, відповідач зазначає про відсутність у нього інформації про наявність заборгованості за вказаний період (грудень 2021).

27.12.2023 позивач через Електронний суд подав заяву (вх.№27.12.2023) про зменшення розміру позовних вимог. Відповідно до вказаної заяви позивач просить стягнути 6 025,29 грн, з них: 1 782,79 грн - пені, 535,83 грн - 3% річних та 3 706,67 грн - інфляційні втрати.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання.

В спірному випадку, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін, яке регулюється нормами ст. 252 ГПК України.

Відповідно до ч.2 ст.252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Провадження у справі відкрито 11.12.2023, про що свідчить ухвала суду про відкриття провадження у справі. Таким чином, розгляд справи по суті у даній справі розпочинається 12.01.2024.

В спірному випадку заява про зменшення позовних вимог подана у строки встановлені ст. 46 ГПК України, а отже приймається до розгляду.

З урахуванням наведеного, предметом розгляду справи є стягнення суми 6 025,29 грн, з них: 1 782,79 грн - пені, 535,83 грн - 3% річних та 3 706,67 грн - інфляційні втрати.

11.01.2024 відповідач по справі направив через електронний суд заперечення на клопотання (вх.№665/24 від 11.01.2024) про зменшення позовних вимог. Свої заперечення мотивує тим, що нарахування фінансових санкцій є безпідставним, оскільки про наявність заборгованості по договору відповідачу стало відомо в липні 2023 з Акту № 6767 після чого останній (відповідач) і здійснив погашення заборгованості.

Як вбачається із ч.4 ст.13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Відповідно до ч.1 ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.1 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що судом, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши та дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" (далі - позивач, постачальник, постачальник "останньої надії") відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 04.07.2017 № 880 здійснює ліцензійне постачання природного газу на території України.

За результатами державного конкурсу та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 917-р, Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" визначено постачальником "останньої надії" на ринку природного газу.

Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2501 затверджено Типовий договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" (далі договір).

Згідно з п. 1.1. договору, цей Типовий договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" (далі - Договір) є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу Споживачу постачальником "останньої надії" (далі - Постачальник).

Умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" та Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2496 (далі - Правила постачання), та є однаковими для всіх споживачів України (п. 1.2. договору).

Пунктом 1.3. договору визначено, що цей Договір є договором приєднання. При укладенні цього Договору зі Споживачем ураховуються вимоги статей 205, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України та укладення відбувається шляхом публічної оферти Постачальника та її акцептування Споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника. Цей Договір вважається укладеним зі Споживачем з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи (далі - Оператор ГТС) днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

Відповідно до пункту 2.1. договору, постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачу в необхідних для нього об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Обов`язковою умовою для постачання природного газу Споживачу є наявність у Споживача укладеного в установленому порядку з Оператором ГРМ договору розподілу природного газу або Оператором ГТС договору транспортування природного газу (для прямих споживачів) (п. 2.2. договору).

Відносини Сторін, що є предметом цього Договору, але не врегульовані ним, регулюються згідно із Цивільним кодексом України, Законом України "Про ринок природного газу", Правилами постачання, Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2493 (далі - Кодекс газотранспортної системи), Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494 (далі - Кодекс газорозподільних систем) (п. 2.3. договору).

Згідно з пунктом 3.1. договору, постачання природного газу споживачу здійснюється з дня, визначеного інформаційною платформою оператора газотранспортної системи днем початку постачання в Реєстрі споживачів постачальника відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

Підстави для здійснення Постачальником постачання природного газу Споживачу визначені положеннями Правил постачання (п. 3.2. договору).

Згідно із пунктом 3.3. договору, період безперервного постачання природного газу постачальником не може перевищувати шістдесят діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, що настає за місяцем початку фактичного постачання природного газу споживачу постачальником, крім випадків дострокового розірвання договору.

Постачання природного газу здійснюється за ціною, оприлюдненою Постачальником на своєму сайті. Така ціна визначається Постачальником відповідно до розділу VI Правил постачання. Нова ціна є обов`язковою для Сторін з дня, наступного за днем її оприлюднення Постачальником на власному сайті (п. 4.1. договору).

Так, відповідно до підпункту 4.2. розділу IV договору, об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу Споживачем за розрахунковий період визначається за даними оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора ГТС та доведені споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

Постачальник зобов`язаний надати споживачу рахунок на оплату природного газу за договором не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, в обумовлений між постачальником і споживачем спосіб (поштою за замовчуванням, через електронний кабінет споживача тощо - якщо Сторонами це окремо обумовлено) (пункт 4.3. договору).

Згідно із п. 4.4. договору, Споживач зобов`язаний оплатити рахунок, наданий Постачальником відповідно до пункту 4.3. цього Договору, до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу.

У разі порушення Споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим Договором він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (пункт 4.5. договору).

Згідно із підпунктом 1 пункту 5.1. та підпунктом 1 пункту 5.2. договору, споживач має право отримувати природний газ на умовах, зазначених у договорі та зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату поставленого природного газу згідно з умовами договору.

Пунктом 8.1. договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену договором та чинним законодавством.

У пункті 8.2. договору сторони передбачили, що постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, а споживач відшкодовує збитки, понесені постачальником, виключно у разі: порушення споживачем строків розрахунків з постачальником - в розмірі, погодженому сторонами в договорі; відмови споживача надати представнику постачальника доступ до свого об`єкта, що завдало постачальнику збитків, - в розмірі фактичних збитків постачальника.

У пункті 11.1. договору передбачено, що договір набирає чинності з дня, визначеного інформаційною платформою Оператора ГТС днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника відповідно до Кодексу газотранспортної системи. Дія договору не може перевищувати шістдесят діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, наступного за місяцем, в якому почалося фактичне постачання природного газу постачальником. Розірвання (припинення дії) договору не звільняє споживача від обов`язку сплатити заборгованість постачальнику за договором.

Відповідно до даних з інформаційної платформи оператора ГТС споживач з ЕІС-кодом 56XS0000124JIH00M був закріплений за постачальником "останньої надії" ТОВ "ГК "Нафтогаз України" .

В спірному випадку між позивачем та відповідачем мала місце поставка газу в період 01.11.2021 - 06.12.2021 на підставі Типового договору, що підтверджується інформацією щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕІС-кодом 56XS0000124JIH00M за період з 01.11.2021 по 30.11.2021 та за період з 01.12.2021 по 06.12.2021, інформацією щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальників "останньої надії" (Форма №10), відомостями з інформаційної платформи щодо закріплення споживача з ЕІС-кодом 56XS0000124JIH00M в Реєстрі споживачів постачальника, Актом приймання-передачі природного газу за грудень 2021, рахунком на оплату №1226, доказ направлення якого (рахунку на оплату) долучені до матеріалів справи.

Так, у вказаний період позивач поставив відповідачу природний газ на загальну суму 26 034,64 грн., за яку відповідач розрахувався частково, зокрема на суму 13 961,98 грн. (за отриманий газ у листопаді 2021). Решта суми , в розмірі 12 072,66 грн. (яка на момент звернення з позовом була включена до предмету спору), як встановлено судом, сплачено відповідачем 25.07.2023, про що свідчать долучені до матеріалів справи платіжні інструкції №637 від 25.07.2023 та №637 від 25.07.2023.

В порушення умов договору відповідач не здійснив оплату визначеної вище вартості газу за період грудень 2021 у строки визначені договором, внаслідок чого позивач нарахував відповідачу 6 025,29 грн., з них: 1 782,79 грн. - пені, 535,83 грн. - 3% річних та 3 706,67 грн. - інфляційні втрати.

За наведеного, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникли між сторонами у справі регулюються Цивільним кодексом та іншими нормативними актами, а саме Законом України "Про ринок природного газу", Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496, Типовим договором постачання природного газу постачальником "останньої надії", затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2501.

Статтею 1 Закону України "Про ринок природного газу" визначено, що споживачем є фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Постачання природного газу постачальником "останньої надії" здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором. Договір на постачання природного газу постачальником "останньої надії" є публічним. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України "Про ринок природного газу" споживач зобов`язаний, зокрема: 1) укласти договір про постачання природного газу; 2) забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору; 3) не допускати несанкціонованого відбору природного газу; 4) забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу та з метою встановлення вузлів обліку газу; 5) припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договору.

Правилами постачання природного газу врегульовано відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи. Дія цих Правил поширюється на постачальників, споживачів природного газу - фізичних осіб, фізичних осіб - підприємців, юридичних осіб та Операторів ГРМ/ГТС.

Згідно з п. 3 Розділу І Правил постачання природного газу постачання природного газу постачальником "останньої надії" здійснюється на підставі договору, який має відповідати типовому договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", що затверджується Регулятором. Договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" є публічним.

Особливості здійснення постачання природного газу споживачу постачальником "останньої надії" визначені розділом VI цих Правил.

Відповідно до п. 1, 2, 4-6 Розділу VI Правил постачання природного газу постачальник "останньої надії" здійснює постачання природного газу споживачам на умовах договору постачання природного газу, який укладається з урахуванням вимог цього розділу та має відповідати Типовому договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", затвердженому постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2501, який є публічним, а його умови - однаковими для всіх споживачів. Договір постачання між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

За договором постачання природного газу постачальник "останньої надії" зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу в розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Максимальна тривалість постачання природного газу постачальником "останньої надії" не може перевищувати шістдесят днів та в будь-якому випадку не має тривати довше ніж до кінця календарного місяця, наступного за тим місяцем, у якому почалося фактичне постачання природного газу споживачеві постачальником "останньої надії".

Постачальник "останньої надії" зобов`язаний на головній сторінці свого сайту розмістити діючу редакцію договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", яка має відповідати типовому договору, роз`яснення щодо його укладання, а також ціну природного газу для споживачів, визначену згідно з вимогами цього розділу.

Після закінчення граничного строку постачання природного газу постачальником "останньої надії", передбаченого цим розділом та Законом України "Про ринок природного газу", постачальник "останньої надії" зобов`язаний припинити постачання природного газу за договором зі споживачем. Виключення споживача з Реєстру споживачів постачальника "останньої надії" здійснюється у порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. У випадку якщо споживач не був включений до Реєстру споживачів іншого постачальника після закінчення постачання природного газу постачальником "останньої надії", до такого споживача повинні застосовуватись заходи з припинення розподілу/транспортування (для прямих споживачів) природного газу споживачу відповідно до умов Кодексу газорозподільних систем та Кодексу газотранспортної системи.

Постачальник "останньої надії" має повідомити споживача про обмежений строк постачання природного газу, ціну природного газу для споживача та поінформувати споживача про його право та необхідність вибору іншого постачальника шляхом розміщення відповідної інформації на сайті постачальника "останньої надії". Постачальник "останньої надії" зобов`язаний оприлюднювати на своєму вебсайті та підтримувати в актуальному стані інформацію щодо споживачів, що не є побутовими, з діючими договорами постачання природного газу із зазначенням такої інформації: ЕІС-коди споживачів (точок комерційного обліку); ЄДРПОУ та назва споживача; адреса об`єкта; кінцевий строк постачання природного газу.

Судом встановлено укладення договору постачання природного газу між постачальником "останньої надії" та споживачем, до якого застосовуються положення Цивільного кодексу України.

В ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України вказано, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).

За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання (ч. 1 ст. 714 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2).

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Cудом встановлено факт порушення відповідачем умов виконання зобов`язання щодо своєчасного розрахунку за поставлений у грудні 2021 природний газ по Договору постачання природного газу постачальник "останньої надії", внаслідок чого мало місце прострочення з 01.02.2021 до 25.07.2023 (дата погашення відповідачем заборгованості, що підтверджується платіжними інструкціями №636 та №637 від 25.07.2023).

Щодо твердження відповідача про не направлення позивачем рахунку на оплату за грудень 2021 рік, чим порушено п. 4.4. договору та позбавлено відповідача можливості здійснити своєчасну оплату за отриманий (спожитий газ), то вказане твердження не заслуговує на увагу, оскільки спростовується долученим до матеріалів справи доказом, зокрема копією рекомендованого листа від 14.01.2022 та фіскальним чеком (а.с. 34-35) про направлення рахунку на оплату №1226 за грудень 2021року.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідач по справі має безперешкодний доступ до особистого кабінету, де розміщено інформацію про ціни та нарахування і сплату за Договором та іншу інформацію, що пов`язана з виконанням Договору.

Відповідно до поданого позивачем розрахунку (перерахунку, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) заборгованості за спірним договором постачання природного газу постачальник "останньої надії" складає 6 025,29 грн, з них: 1 782,79 грн - пені, 535,83 грн - 3% річних та 3 706,67 грн - інфляційні втрати.

Суд здійснивши перевірку нарахування суми заборгованості в цілому, прийшов до висновку про обгрунтованість і арифметично вірне її нарахування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. ч. 1, 3 ст. 13, ст. 74 ГПК України).

З аналізу наведеного вище, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог та їх задоволення в повному обсязі.

Щодо судових витрат по справі.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 350 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч.3 ст.4 вказаного закону при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Відповідно до заявленої позивачем суми заборгованості, при поданні позовної заяви до суду, сплаті підлягав судовий збір в сумі 2147 грн 00 к. (судовий збір складає 1 розміру мінімальної заробітної плати з урахуванням понижуючого коефіцієнту (0,8)), який і був сплачений позивачем, що підтверджується платіжною інструкцією № від 09.11.2023, яка долучене до матеріалів справи.

При зверненні з позовом до суду позивач заявив про відшкодування йому судового збору, який сплатив в сумі 2 147,00 грн. згідно платіжної інструкції № від 09.11.2023.

В ході розгляду справи, зокрема в підготовчому засіданні, позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог відповідно до якої позивач просив стягнути 6 025,29 грн, за розгляд якого сума судового збору з урахуванням приписів ч.4 Закону України "Про судовий збір" (повинна складати у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати) та ч.3 ст. 4 вказаного закону (застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору) залишається незмінним. А отже, поверненню судового збору внаслідок подання заяви про зменшення позовних вимог в спірному випадку не застосовується.

З урахуванням приписів ст. 129 ГПК України у разі задоволення позовних вимог в повному обсязі судовий збір по справі покладається на відповідача.

З урахуванням наведеного та результату розгляду позовних вимог (позов задоволено) судовий збір по справі слід відшкодувати позивачу за рахунок відповідача.

Інших витрат по справі позивачем до стягнення (відшкодування) не заявлено.

Керуючись ст. 73, 74, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

позов товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" до 1 Державного пожежно-рятувального загону головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області про стягнення 6025,29 грн, з них: 1 782,79 грн - пені, 535,83 грн - 3% річних та 3 706,67 грн - інфляційні втрати - задовольнити.

Стягнути з 1 Державного пожежно-рятувального загону головного управління Державної служби України (вул. Франка,6, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська область,760018 код 38163053), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" (вул. Шолуденка, буд. 1, м. Київ, 04116, код 40121452) - 6025,29 грн (шість тисяч двадцять п`ять гривень двадцять дев`ять копійки) заборгованості, з них: 1 782,79 грн (одна тисяча сімсот вісімдесят дві гривні сімдесят дев`ять копійки) - пені, 535,83 грн (п`ятсот тридцять п`ять гривень вісімдесят три копійки) - 3% річних та 3 706,67 грн (три тисячі сімсот шість гривень шістдесят сім копійки) - інфляційні втрати та 2 147,00 грн (дві тисячі сто сорок сім гривень) - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Апеляційну скаргу може бути подано до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя О. М. Фанда