ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2024 року м.Дніпро Справа № 908/1276/21 (908/921/22)

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Мороза В.Ф. - доповідач,

суддів: Коваль Л.А., Чередка А.Є.,

секретар судового засідання Зелецький Р.Р.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ЦЕНТРЕНЕРГО"

на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 18.07.2023 (суддя Юлдашев О.О.)

у справі № 908/1276/21 (908/921/22)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Електротрейдінг Груп"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАВЕРСТОК"

про стягнення суми

в межах справи №908/1276/21 про банкрутство - Товариства з обмеженою відповідальністю "АРЕДДІТУМ-ІНВЕСТ"

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 09.08.2022 у справі №908/1276/21 (908/921/22) позов задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАВЕРСТОК» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АРЕДДІТУМ-ІНВЕСТ» заборгованість за надані послуги у розмірі 21 743 796 грн 84 коп., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 250 000 грн 00 коп. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАВЕРСТОК» на користь Державного бюджету України 326 156 грн 95 коп. судового збору. На виконання вказаного рішення видано наказ.

23.01.2023 на адресу Господарського суду Запорізької області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «АРЕДДІТУМ-ІНВЕСТ» про заміну первісного позивача його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Електротрейдінг Груп».

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 25.01.2023 здійснено процесуальну заміну позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «АРЕДІТУМ-ІНВЕСТ» у справі № 908/1276/21(908/921/22) правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕКТРОТРЕЙДІНГ ГРУП».

16.05.2023 до Господарського суду Запорізької області надійшла заява стягувача - ТОВ «ЕЛЕКТРОТРЕЙДІНГ ГРУП» про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 18.07.2023 року по справі №908/1276/21 (908/921/22) заяву задоволено частково.

Звернуто стягнення на кошти у розмірі 7 100 877 грн 21 коп. на рахунках, що належні Публічному акціонерному товариству "Центренерго", яке має заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "ПАВЕРСТОК", в рахунок виконання рішення суду від 09.08.2022 у справі 908/1276/21 (908/921/22) та виконавчого документу, а саме: наказ № 908/1276/21 (908/921/22) від 25.01.2023 виданий Господарським судом Запорізької області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАВЕРСТОК" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АРЕДДІТУМ-ІНВЕСТ" заборгованість за надані послуги в розмірі 21 743 796 грн 84 коп., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 250 000 грн 00 коп. правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕЛЕКТРОТРЕЙДІНГ ГРУП".

Не погодившись з вказаною ухвалою Публічним акціонерним товариством "ЦЕНТРЕНЕРГО" подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати ухвалу господарського суду Запорізької області від 18.07.2023 у справі № 908/1276/21 (908/921/22) та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви.

В обґрунтування поданої скарги апелянт зазначає, що ухвала суду першої інстанції прийнята при неправильному застосуванні норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права.

За твердженням скаржника, рішення суду першої інстанції про часткове задоволення заяви по зверненню стягнення на грошові кошти ПАТ «Центренерго» в порядку ст. 336 ГПК України, прийняте в порушення ст. 86 ГПК України, оскільки у Товариства відсутня заборгованість перед ТОВ «Паверсток» у розмірі 7 100 877,21 грн, а також відсутнє судове рішення, яке б підтверджувало дану заборгованість.

Наголошує, що ТОВ «Паверсток» не здійснював реєстрацію податкових накладних у період березень-червень 2022, а тому ПАТ «Центренерго», керуючись умовами п. 12.31 Договору № 32367-12/511 від 15.12.2021, призупинило виконання своїх зобов`язань по оплаті вартості електричної енергії на загальну суму 8 521 052,65 грн, оскільки між сторонами є невирішений по суті спір щодо наявності заборгованості та її розміру по Договору. При цьому судом помилково визначено розмір заборгованості у сумі 7 100 877,21 грн, яка підлягає стягненню з ПАТ «Центренерго» за Договором на користь ТОВ «Електротрейдінг груп», адже за актом приймання передавання товарної продукції № 039622021 від 28.02.2022 на суму 1 400 851,07 грн в т.ч. ПДВ 233 475,18 грн було проведено повні розрахунки між сторонами й у ПАТ «Центренерго» відповідно до п. 12.32 Договору виникло право в отриманні (поверненні) грошових коштів раніше сплачених в розмірі, що дорівнює сумі ПДВ.

Зауважує, що Господарський суд Запорізької області не врахував, що кошти за спожиту електроенергію підлягають перерахуванню виключно на рахунок зі спеціальним режимом використання електропостачальника і на ці кошти не може бути звернено стягнення за зобов`язаннями електропостачальника.

Процесуальний хід розгляду справи відображений у відповідних ухвалах Центрального апеляційного господарського суду.

Хронологія надходження інших процесуальних документів до суду.

21.12.2023 до Центрального апеляційного господарського суду від ТОВ Електротрейдінг Груп надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

07.02.2024 до Центрального апеляційного господарського суду від ТОВ Електротрейдінг Груп надійшло клопотання, в якому додатково заперечив проти задоволення апеляційної скарги, наполягав на необхідності залишення ухвали суду першої інстанції без змін, а також повідомив про неможливість забезпечення явки уповноваженого представника в судове засідання та можливість розгляду справи без його участі.

В судовому засіданні 08.02.2024 приймав участь представник апелянта ПАТ «Центренерго». Інші учасники справи, у судове засідання не з`явилися, явку уповноважених представників не забезпечили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях від 28.10.1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції").

«Розумність» строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі «G.B. проти Франції»), тощо. Отже, поняття «розумний строк» є оціночним, суб`єктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.

Точкою відліку часу розгляду справи протягом розумного строку умовно можна вважати момент подання позовної заяви, апеляційної/касаційної скарги до суду.

Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Отже, при здійсненні правосуддя судом мають враховуватися не тільки процесуальні строки, визначені ГПК України, а й рішення ЄСПЛ, як джерела права, зокрема, в частині необхідності забезпечення судового розгляду впродовж розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відтак, органи судової влади здійснюють правосуддя навіть в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Суд звертає увагу на висновки Європейського суду з прав людини, викладені у рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії", відповідно до якого заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті власних інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04.10.2001 у справі "Тойшлер проти Германії" (Тeuschler v. Germany).

Тобто сторона повинна демонструвати зацікавленість у найшвидшому вирішенні її питання судом, брати участь на всіх етапах розгляду, що безпосередньо стосуються її, для чого має утримуватись від дій, що можуть безпідставно затягувати судовий процес, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.10.2021 у справі № 11-250сап21 акцентувала увагу на тому, що ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Суд нагадує, що він зазвичай визнає порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у справах, які порушують питання, подібні до тих, що порушуються у цій справі. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України» (Smirnov v. Ukraine, Application N 36655/02), «Карнаушенко проти України» (Karnaushenko v. Ukraine, Application N 23853/02).

Як відзначив Верховний Суд у постановах від 12.03.2019 у справі № 910/12842/17, від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18, від 07.07.2022 у справі № 918/539/16 відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Таким чином, згідно усталеної судової практики та позиції ЄСПЛ відкладення розгляду справи можливе з об`єктивних причин, як-то неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні чи недостатність матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи положення ст. 7, 13, 14, 42-46 ГПК України, зокрема, щодо того, що учасники справи мають рівні права, якими вони повинні користуватися добросовісно, та несуть ризик настання тих чи інших наслідків, зумовлених невчиненням ними процесуальних дій, з урахуванням того, що суд не визнавав обов`язковою явку учасників справи, а в матеріалах справи містяться докази їх повідомлення про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, приймаючи до уваги клопотання ТОВ «Електротрейдінг груп» про розгляд справи без його участі та необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, обставини сприяння судом у наданні учасникам судового процесу достатнього часу для належної підготовки своєї позиції та викладення її в поданих процесуальних документах (відзиві), а також в забезпеченні участі в судових засіданнях, в тому числі в режимі відеоконференції, і цими правами вони розпоряджаються на власний розсуд, констатуючи достатність матеріалів для апеляційного перегляду справи, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами, без участі представників ТОВ «Електротрейдінг груп» та ТОВ «Паверсток».

Судом апеляційної інстанції було здійснено всі необхідні дії, що сприяли в реалізації сторонами принципу змагальності та диспозитивності

Представник апелянта просив суд скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви в повному обсязі.

Апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення присутнього представника апелянта, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши повноту та об`єктивність встановлених обставин та висновки місцевого господарського суду, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішенням Господарського суду Запорізької області від 09.08.2022 у справі №908/1276/21 (908/921/22) позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю ПАВЕРСТОК на користь Товариства з обмеженою відповідальністю АРЕДДІТУМ-ІНВЕСТ заборгованість за надані послуги у розмірі 21 743 796,84 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 250 000,00 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю ПАВЕРСТОК на користь Державного бюджету України 326 156,95 грн судового збору.

На виконання вказаного рішення видано накази.

23.01.2023 на адресу Господарського суду Запорізької області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю АРЕДДІТУМ-ІНВЕСТ про заміну первісного позивача його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю Електротрейдінг Груп.

Ухвалою суду від 25.01.2023 здійснено процесуальну заміну позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю АРЕДДІТУМ-ІНВЕСТ, код ЄДР 43097025 у справі №908/1276/21 (908/921/22) правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю ЕЛЕКТРОТРЕЙДІНГ ГРУП, код ЄДР 42190690.

16.05.2023 до Господарського суду Запорізької області надійшла заява стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Електротрейдінг Груп» про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником.

Відповідно до поданої заяви заявник просить суд звернути стягнення на грошові кошти у сумі 8 521 052, 65 гривень на рахунках, що належать Публічному акціонерному товариству «Центренерго» (, адреса: 08711, Київська область, Обухівський район, смт. Козин, вул. Рудиківська, 49), яке має заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "ПАВЕРСТОК" (03038, м. Київ, вул. Грінченка Миколи, буд. 4; код ЄДРОПУ: 43016569), в рахунок виконання рішення суду від 09.08.2022 у справі № 908/1276/21(908/921/22) та виконавчого документу, а саме: наказ №908/1276/21 (908/921/22) від 25.01.2023, виданий Господарським судом Запорізької області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАВЕРСТОК", (03150, м. Київ, вул. Грінченка Миколи, 4) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АРЕДДІТУМ-ІНВЕСТ", код ЄДР 43097025 (69081, м. Запоріжжя, вул. Привокзальна, 21) заборгованість за надані послуги в розмірі 21 743 796 (двадцять один мільйон сімсот сорок три тисячі сімсот дев`яносто шість) грн 84 коп., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) грн 00 коп. правонаступником якого є: Товариство з обмеженою відповідальністю «Електротрейдінг Груп».

Судом установлено, що у виконавчому провадженні 70939762 від 06.02.2023, рішення суду виконано частково, сума яка на даний час не стягнута з Боржника, складає 21 262 493,39 грн, що підтверджується листом приватного виконавця № 5182 від 10.05.2023 року.

Під час здійснення заходів встановлення наявності грошових коштів, що належать особі, яка має заборгованість перед Боржником ТОВ «ПАВЕРСТОК», було отримано відповідь від ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО» №22/1248 від 31.03.2023 року, про наявність заборгованості перед ТОВ «ПАВЕРСТОК» ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО» зазначило, що станом на 30.03.2023 року на балансі ВП Зміївська ТЕС ПАТ «Центренерго» рахується спірна заборгованість перед ТОВ «ПАВЕРСТОК» за договором від 15.12.2021 року №32367-12/511 постачання електричної енергії на власні потреби у сумі 8521052,65 грн. яка виникла 01.03.2022 року по 30.06.2022 року.

В матеріалах справи також є лист від боржника ТОВ «ПАВЕРСТОК» від 01.03.2023 року про наявну заборгованість ПАТ «Центренерго» перед ТОВ «ПАВЕРСТОК» в розмірі 8 521 052,65 грн.

В подальшому під час розгляду справи ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО» в своїх запереченнях наголосило про відсутність заборгованості перед ТОВ «ПАВЕРСТОК» із зазначенням про її спірність.

Частково задовольняючи заяву, суд першої інстанції дійшов висновку, що за наявності доказів заборгованості ПАТ «Центренерго» у матеріалах справи, а саме: договору №32367-12/511 від 15.12.2021 року, підписаних сторонами актів приймання-передавання товарної, рахунків на оплату, листа ТОВ «ПАВЕРСТОК» та листа ПАТ «Центренерго» про наявну заборгованість, підтверджено заборгованість ПАТ «Центренерго» в розмірі 7 100 877,21 грн. без ПДВ перед ТОВ «ПАВЕРСТОК», на які ТОВ «ЕТГ» може звернути стягнення в рахунок виконання рішення суду від 09.08.2022 у справі 908/1276/21(908/921/22).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, оскаржуваному судовому рішенню та доводам апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України у рішенні від 13.12.2012 №18-рп/2012 зазначив, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист.

Заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на кошти, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про виконавче провадження" (Закон № 1404-VIII).

Так, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в постанові від 21.09.2022 у справі № 910/11124/19 досліджував питання щодо звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі в межах заборгованості такої особи перед боржником та дійшов наступних висновків.

Виконуючи рішення суду, виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. На належні боржникові у разі передачі від інших осіб кошти, що перебувають на рахунках у банках та інших фінансових установах, стягнення звертається виконавцем на підставі ухвали суду в порядку, встановленому цим Законом. За ухилення від виконання розпоряджень виконавця особа, в якої перебуває майно боржника, несе відповідальність відповідно до закону (частини перша, четверта та п`ята статті 53 Закону № 1404-VIII).

Порядок звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, визначено статтею 336 ГПК України.

Суд, що розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою стягувача або державного чи приватного виконавця звернути стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили. Заява розглядається судом протягом десяти днів з дня її надходження. Суд розглядає заяву про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, в судовому засіданні з викликом такої особи та учасників справи, проте їх неявка не перешкоджає розгляду справи за умови належного їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. За заявою стягувача суд може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили. Про задоволення заяви про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, або про відмову у її задоволенні суд постановляє ухвалу. У разі задоволення заяви судове рішення може бути виконано шляхом звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі в межах заборгованості такої особи перед боржником. Звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, є підставою для визнання виконавчого документа, за яким боржник виступає стягувачем, таким, що не підлягає виконанню в розмірі стягнутої суми.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 08.11.2019 у справі № 910/7023/19 особа, яка має заборгованість перед боржником, що не оспорюється нею або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили, набуває статусу боржника саме у виконавчому провадженні, розпочатому виконавцем на виконання судового рішення, в силу ухвали суду про задоволення заяви стягувача, а не в межах окремих майнових відносин між стягувачем та такою особою.

Також, у висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 22.07.2021 у справі №905/1642/19 вказано, що подана в порядку статті 336 ГПК України виконавцем чи стягувачем заява про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, є по суті вимогою про стягнення коштів з такої особи з визначених законом підстав, що у разі її задоволення судом має відповідати та забезпечувати досягнення мети виконавчого провадження - реальне виконання судового рішення, шляхом стягнення грошових коштів з особи, яка має заборгованість перед боржником.

У цій судовій процедурі процесуальний закон, визначаючи її ініціатора, у статті 336 ГПК України ототожнює виконавця та стягувача, презюмуючи єдність їх мети у застосуванні цього заходу.

Системний аналіз приписів ч. 1 ст. 336 ГПК України свідчить про те, що такий спеціальний порядок звернення стягнення на грошові кошти передбачений законодавцем задля неупередженого, ефективного, своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій, виключно, з метою фактичного виконання рішення суду.

З огляду на положення вказаних норм, під час розгляду заяви про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам відповідно до ч. 1 ст. 336 ГПК України, предметом дослідження суду має бути факт наявності заборгованості, що підтверджується належними доказами, які відповідають вимогам статей 76-79 ГПК України, зокрема, це може бути відповідне рішення суду, або факт беззаперечності заборгованості особи, якій належать кошти, на які стягувач чи виконавець просить звернути стягнення.

Послідовна та стала правова позиція щодо предмета дослідження у даній категорії справ щодо застосування положень статті 336 ГПК України висловлена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.04.2020 у справі №910/5300/17, постановах Верховного Суду від 23.07.2018 у справі № 925/1048/17, від 11.09.2019 у справі № 902/1260/15, від 01.08.2019 у справі № 927/313/18, від 06.02.2020 у справі № 913/381/18, від 13.10.2020 у справі № 913/526/17.

Водночас, остаточне рішення за результатами розгляду заяви, поданої в порядку, передбаченому статтею 336 ГПК України, має бути прийняте з урахуванням усіх обставин справи та відомостей про всіх учасників процесу. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 17.01.2023 у справі № 904/1182/20.

Судом встановлено, що 15.12.2021 року між ТОВ «ПАВЕРСТОК» (Постачальник) та ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО» (Споживач) укладений договір №32367-12/511 про постачання електричної енергії споживачу, за змістом якого (п. 1.1.) Постачальник зобов`язався продати електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб його електроустановок, а Споживач взяв на себе зобов`язання прийняти та оплати Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснити інші платежі згідно з умовами даного договору.

Як вбачається з наданих документів, ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО» не здійснило оплати ТОВ «ПАВЕРСТОК» за укладеним договором №32367-12/511 від 15.12.2021 року за актами приймання-передавання товарної продукції:

- №039622031 від 31.03.2022 на суму 1 528 367,34 грн. з ПДВ;

- №039622041 від 30.04.2022 на суму 2 881 740,43 грн. з ПДВ;

- №039622051 від 31.05.2022 на суму 2 788 692,92 грн. з ПДВ;

- №039622061 від 22.06.2022 на суму 1 322 251,96 грн. ПДВ,

тобто на загальну суму 8 521 052,65 грн. з ПДВ.

ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО» свою несплату пояснило призупиненням оплат на підставі п.12.31 укладеного договору.

Згідно п. 12.31 договору №32367-12/511 від 15.12.2021 року: якщо Постачальник не зареєстрував податкові накладні (розрахунки коригування до податкових накладних) в Єдиному реєстрі податкових накладних до закінчення граничного терміну реєстрації податкових накладних, передбаченого Податковим кодексом України, Споживач має право призупинити виконання своїх зобов`язань по оплаті вартості електричної енергії на суму, незареєстрованих податкових накладних (розрахунках коригування до податкових накладних), а саме - загальній сумі коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку на додану вартість, до моменту їх реєстрації такої податкової накладної (розрахунків коригування до податкових накладних) в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Разом з тим, у пункті 12.32 договору №32367-12/511 від 15.12.2021 року сторони погодили, що у випадку відсутності реєстрації податкових накладних (розрахунків коригування до податкових накладних) протягом 365 календарних днів з дати виникнення податкового зобов`язання, в результаті чого Споживач втратить право на податковий кредит за вказаними податковими накладними, Постачальник зобов`язаний протягом 5 робочих днів з дати відправки Споживачем відповідної вимоги Постачальнику відшкодувати Споживачу усі пов`язані з таким порушенням збитки, а Споживач зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дати відправки Постачальником відповідної вимоги Споживачу здійснити розрахунок з Постачальником за отриману електричну енергію у розмірі, що дорівнює вартості електричної енергії без ПДВ. У випадку здійснення попередньої оплати Постачальник зобов`язаний протягом 5 робочих днів з дати відправки Споживачем відповідної вимоги Постачальнику сплатити Споживачу грошові кошти в розмірі, що дорівнює сумі ПДВ, зазначеній у вказаних податкових накладних та компенсувати Споживачу усі пов`язані з таким порушенням збитки.

Таким чином, умовами п. 12.32 договору №32367-12/511 від 15.12.2021 року встановлений обов`язок здійснити розрахунок з Постачальником за отриману електричну енергію у розмірі, що дорівнює вартості електричної енергії без ПДВ, у випадку відсутності реєстрації податкових накладних (розрахунків коригування до податкових накладних) протягом 365 календарних днів з дати виникнення податкового зобов`язання.

Строк погоджених сторонами і неоплачених актів приймання-передавання товарної продукції перевищує 365 днів.

Згідно інформації з Державної податкової служби України ТОВ «ПАВЕРСТОК» не задекларовані суми постачання електричної енергії за наступними актами:

- №039622031 від 31.03.2022 на суму 1 528 367,34 грн. з ПДВ;

- №039622041 від 30.04.2022 на суму 2 881 740,43 грн. з ПДВ;

- №039622051 від 31.05.2022 на суму 2 788 692,92 грн. з ПДВ;

- №039622061 від 22.06.2022 на суму 1 322 251,96 грн. з ПДВ, у зв`язку з чим, на підставі п.12.32 договору №32367-12/511 від 15.12.2021 року підлягає оплаті Споживачем 7 100 877,21 грн, що дорівнює вартості отриманої електричної енергії без ПДВ.

Відтак, матеріалами справи доведено заборгованість ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО» за укладеним договором №32367-12/511 від 15.12.2021 року перед ТОВ «ПАВЕРСТОК» у сумі 8 521 052,65 гривень з ПДВ, чим спростовуються посилання ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО» на її відсутність.

Щодо доводів скаржника про відсутність судового рішення, яке б підтверджувало дану заборгованість, слід зауважити, що Верховний Суд у постанові від 13.08.2021 у справі №910/20504/16 зазначив, що виходячи з положень ч. 2 ст. 336 ГПК України, під час розгляду такої заяви судам необхідно враховувати, що факт наявності заборгованості не обов`язково має бути підтверджено судовим рішенням. Якщо немає такого рішення суд має надати власну оцінку доводам заявника щодо наявності відповідної заборгованості, її розміру, а також з`ясувати обставини не пропуску строку позовної давності для відповідної вимоги боржника до особи, яка має заборгованість перед ним.

Спірність заборгованості з урахуванням положень чинного законодавства визначають не за суб`єктивним ставленням кредитора чи боржника до неї, у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент звернення особи із заявою в порядку ст. 336 ГПК України боржник мав заборгованість перед кредитором, тобто чи була заборгованість взагалі чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначає заявник, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на момент такого звернення.

При цьому згідно положень ч. 8 ст. 336 ГПК України у разі задоволення заяви судове рішення може бути виконано шляхом звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі в межах заборгованості такої особи перед боржником.

Так, листом за вих.№22/1248 від 31.03.2023 ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО» засвідчило облікування кредиторської заборгованості перед ТОВ «Паверсток» за договором №32367-12/511 від 15.12.2021 у сумі 8 521 052,65 грн, яка виникла з 01.03.2022 по 30.06.2022 (т. 1 а.с. 20).

Апелянт, наголошуючи на спірності заборгованості не надано доказів спірності чи наявності спору у судовому чи адміністративному порядку.

Представником ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО» у судовому засіданні підтверджено відсутність наявного судового спору щодо даної заборгованості, як і щодо обсягів отриманої Споживачем від Постачальника обсягів електричної енергії, щоб давало б підстави вважати спірною заборгованість, адже в порядку статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що ТОВ «Паверсток» призупинило виконання своїх зобов`язань по оплаті вартості електричної енергії на суму не зареєстрованих податкових накладних відповідно до п. 12.31 договору та відсутність боргу не спростовує факт несплати суми 8 521 052,65 грн за Договором та виникнення заборгованості в сумі 7 100 877,21 грн, що дорівнює вартості електричної енергії без ПДВ.

Виходячи з того, що строк заборгованості ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО» перед ТОВ «Паверсток» перевищує 365 днів за надані послуги протягом розрахункових періодів березень-червень 2022, судом першої інстанції правильно застосовано положення п. 12.32 Договору у спірних правовідносинах при визначенні наявності простроченої заборгованості.

Щодо неправильного визначення розміру заборгованості, то такі доводи є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, оскільки звертаючи стягнення на грошові кошти в розмірі 7 100 877,21 грн, суд вираховував вказану суму з 8 521 052,65 грн загальної заборгованості за Актами у період березень-червень 2022, виключивши суму ПДВ, тобто ним було враховано здійснення ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО» оплати за Актом приймання-передавання товарної продукції № 039622021 від 28.02.2022 на суму 1 400 851,07 в т.ч. ПДВ 233 475,18 грн.

Посилання скаржника на те, що Господарський суд Запорізької області не врахував, що кошти за спожиту електроенергію підлягають перерахуванню виключно на рахунок зі спеціальним режимом використання електропостачальника і на ці кошти не може бути звернено стягнення за зобов`язаннями електропостачальника, судом визнаються необґрунтованими з огляду на таке.

Згідно абз. 5 п. 4.7 Договору оплата вартості електричної енергії за цим Договором здійснюється Споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спеціальний рахунок Постачальника.

Відповідно до ч. 2 ст. 75 Закону України «Про ринок електричної енергії» покупці електричної енергії, які купують електричну енергію в електропостачальників, вносять плату за отриману електричну енергію виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання електропостачальника в одному з уповноважених банків.

А як передбачено ч. 7 цієї статті на кошти, що знаходяться на поточних рахунках із спеціальним режимом використання електропостачальників, оператора системи передачі та оператора ринку, не може бути звернено стягнення за зобов`язаннями цих учасників ринку.

Разом з тим, варто наголосити, що кошти, які становлять собою суму заборгованості за договором №32367-12/511 від 15.12.2021, не було сплачено Споживачем ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО» на спеціальний рахунок Постачальника ТОВ «Паверсток», тобто ці кошти не знаходяться на поточних рахунках із спеціальним режимом використання електропостачальників, оператора системи передачі чи оператора ринку, що унеможливлювало б звернення стягнення на них.

При цьому умовами Договору та нормами Закону України «Про ринок електричної енергії» регулюються правовідносини між ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО» та ТОВ «Паверсток», в той час як звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, є по суті вимогою про стягнення коштів з такої особи з визначених законом підстав, що врегульовано приписами ГПК України. Відтак на правовідносини із звернення стягнення на грошові кошти ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО», яке має заборгованість перед ТОВ «Паверсток», на користь ТОВ «Електротрейдінг груп», зазначені обмеження не розповсюджуються.

Керуючись статтями 233-236, 269, 270, 275, 276, 282, 326-328 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

Поміж іншого, за повідомленням ТОВ «Електротрейдінг груп» Товариство є постачальником електричної енергії відповідно до ліцензії, виданої постановою НКРЕКП №684 від 10.07.2018 та має відкритий поточний рахунок із спеціальним режимом використання: НОМЕР_1 в АБ «Укргазбанк» (МФО 320478).

Колегія суддів зазначає, що порушень або неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення заяви та постановлення помилкової ухвали, апеляційним судом не виявлено, апелянтом висновків суду не спростовано.

За таких умов, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відхилення аргументів скаржника та відмову у задоволенні апеляційної скарги, а отже й відсутність підстав для зміни чи скасування ухвали Господарського суду Запорізької області від 18.07.2023 у справі № 908/1276/21 (908/921/22).

У відповідності до ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ЦЕНТРЕНЕРГО" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 18.07.2023 у справі № 908/1276/21 (908/921/22) залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 18.07.2023 у справі № 908/1276/21 (908/921/22) залишити без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Публічне акціонерне товариство «Центренерго».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 13.02.2024

Головуючий суддя В.Ф. Мороз

Суддя Л.А. Коваль

Суддя А.Є. Чередко