ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2024 р. Справа№910/7038/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Демидової А.М.

Ходаківської І.П.

за участю секретаря судового засідання Невмержицької О.В.

за участю представника учасника справи згідно протоколу судового засідання від 30.01.2024

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Куликовської Юлії Валеріївни

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2023

у справі №910/7038/23 (суддя Бондарчук В.В.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Куликовської Юлії Валеріївни

до Фізичної особи-підприємця Донченка Сергія Дмитровича

про розірвання договору та стягнення 454 216,27 грн,

ВСТАНОВИВ:

За результатами розгляду справи №910/7038/23 Господарським судом міста Києва ухвалено рішення 02.10.2023, яким у задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця Куликовської Юлії Валеріївни відмовлено.

13.10.2023 до канцелярії суду першої інстанції від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі №910/7038/23 про стягнення з Фізичної особи-підприємця Донченка Сергія Дмитровича витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 36 000,00 грн.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 30.10.2023 у справі №910/7038/23 у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Куликовської Юлії Валеріївни про стягнення з Фізичної особи-підприємця Донченка Сергія Дмитровича витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 36 000,00 грн відмовлено.

Приймаючи вказане додаткове рішення суд першої інстанції з огляду на те, що Господарський суд міста Києва рішенням від 02.10.2023 у справі №910/7038/23 у задоволенні позову ФОП Куликовської Юлії Валеріївни відмовив, суд першої інстанції зазначив, що відповідно витрати, понесені останньою на професійну правничу допомогу згідно з положеннями ч. 4 ст. 129 ГПК України покладаються на позивача.

Не погоджуючись з ухваленим додатковим рішенням, Фізична особа-підприємець Куликовська Юлія Валеріївна звернулась до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2023 у справі №910/7038/23 за позовом фізичної особи-підприємця Куликовської Юлії Валеріївни до фізичної особи-підприємця Донченка Сергія Дмитровича про розірвання договору та стягнення 454 216, 27 грн повністю та ухвалити нове рішення, яким заяву позивача про розподіл судових витрат задовольнити. Стягнути з фізичної особи-підприємця Донченка Сергія Дмитровича на користь фізичної особи-підприємця Куликовської Юлії Валеріївни судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді першої інстанції, а саме за надання правничої допомоги у розмірі 36 000, 00 грн.

В обґрунтування доводів та вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що додаткове рішення суду першої інстанції прийняте за неповного з`ясування обставин, якій мають значення для справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим висновки суду не відповідають обставинам справи.

Відповідно до протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу)(складу суду) від 20.11.2023 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Куликовської Юлії Валеріївни на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2023 у справі №910/7038/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Ходаківська І.П., Демидова А.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2023 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Куликовської Юлії Валеріївни на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2023 у справі №910/7038/23 залишено без руху, надано скаржнику строк на усунення недоліків апеляційної скарги, а саме: надавши суду апеляційної інстанції докази реєстрації електронного кабінету адвоката Вихрицького Романа Павловича в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), шляхом подання до суду відповідної заяви про усунення недоліків.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.11.2023 заяву про усунення недоліків апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Куликовської Юлії Валеріївни на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2023 у справі №910/7038/23 повернуто без розгляду. Продовжено позивачу строк для усунення недоліків апеляційної скарги у справі до п`яти днів з дати отримання копії цієї ухвали.

Скаржник у встановлений строк усунув недоліки апеляційної скарги, шляхом подання відповідного клопотання.

Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 05.12.2023 відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Куликовської Юлії Валеріївни на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2023 у справі №910/7038/23. Розгляд апеляційної скарги призначив на 16.01.2024 о 12 год. 45 хв. Учасникам справи надав право подати відзив на апеляційну скаргу, заяви, клопотання, пояснення до 26.12.2023.

15.01.2024 від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та надання додаткового строку для подачі відзиву у зв`язку із неотриманням ухвали суду апеляційної інстанції та апеляційної скарги.

Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 16.01.2024 відклав розгляд справи №910/7038/23 на 30.01.2024 на 13 год. 55 хв.

16.01.2024 на адресу Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, за яким відповідач просить суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2023 у справі №910/7038/23 та поновити строк на подання відзиву.

Розглянувши клопотання відповідача про поновлення строку для надання відзиву на апеляційну скаргу колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 118 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У своїх постановах Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що поважними причинами пропуску строку визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами та труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2022 у справі №911/2130/21.

Відповідач в порушення вимог статті 119 ГПК України не навів та не довів суду відповідними доказами неможливості вчасно подати до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу, строк на подачу якого встановлено ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2023 до 26.12.2023.

У судовому засіданні 30.01.2024 представник позивача підтримав вимоги та доводи своєї апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції її задовольнити, скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2023 у справі №910/7038/23 та ухвалити нове рішення, яким заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити.

Відповідач свого представника, чи особисто, у судове засідання, призначене на 30.01.2024 на 13 год. 55 хв., не направив, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Пунктом 3 частини першої статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до статті 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Пунктом 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України установлено, що однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із частиною другою статті 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до частини четвертої статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 07.07.2021 у справі №910/12876/19 зазначила, що процесуальним законом не визначено поняття неправильних дій сторони. При цьому висновок суду про необхідність покладення судових витрат на сторону, внаслідок неправильних дій якої виник спір, повинен бути належним чином обґрунтованим.

Суд має застосовувати зазначені положення процесуального закону за наявності одночасно у сукупності таких умов: 1) вирішення судом спору по суті; 2) встановлення судом одного із таких випадків: зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони.

Зміст вказаної норми також свідчить про те, що останньою встановлено дискреційне повноваження суду, тобто його право, а не обов`язок здійснити розподіл судових витрат у зазначений вище спосіб. При цьому висновок суду про необхідність покладення судових витрат на сторону, внаслідок неправильних дій якої виник спір, повинен бути належним чином обґрунтованим.

Подібні правові висновки викладено також в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.05.2022 у справі № 927/515/21, від 25.11.2021 у справі № 904/5929/19, від 15.09.2022 у справі № 910/10159/21, додатковій постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.03.2021 у справі №916/376/19.

Як вже було зазначено вище, рішенням Господарського суду міста Києва від 02.10.2023, залишеним без змін Постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.01.2024, у справі №910/7038/23 у задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця Куликовської Юлії Валеріївни відмовлено.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення позовних вимог витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судом першої інстанції правильно покладеновідповідно на позивача, у даному випадку на Фізичну особу-підприємця Кульковську Юлію Валеріївну.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для зміни чи скасування додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2023 у справі №910/7038/23.

У справі "Салов проти України" від 06.09.2005 Європейський Суд з прав людини наголосив на тому, що згідно зі статтею 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення від 27.09.2001 у справі "Hirvisaari v. Finland"). У рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення від 09.12.1994 у справі "Ruiz Torija v. Spain").

У рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до частини 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

В пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федорченко та Лозенко проти України" від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Судом апеляційної інстанції у даній постанові надано вичерпні відповіді на доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, із застосування норм матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню.

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2023 у справі №910/7038/23 прийняте з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Враховуючи те, що судовий збір за прийняття додаткового рішення не сплачується, то відповідно судовий збір згідно з приписами статті 129 ГПК України розподілу не підлягає.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Куликовської Юлії Валеріївни на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2023 у справі №910/7038/23 залишити без задоволення.

2. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2023 у справі №910/7038/23 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/7038/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в статтях 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 07.02.2024

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді А.М. Демидова

І.П. Ходаківська