ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про визнання вимог кредитора

"02" лютого 2024 р. Справа № 916/4551/23
Господарський суд Одеської області у складі судді Грабован Л.І.,

за участі секретаря судового засідання Большакова В.А.

розглянувши матеріали заяви Акціонерного товариства "Юнекс Банк" про грошові вимоги

у справі

за заявою боржника: ОСОБА_1

про неплатоспроможність

у відкритому судовому засіданні за участі

представників сторін та учасників:

боржник: не з`явився;

від заявника: Дитинчук В.М. (приймала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду);

керуючий реструктуризацією: арбітражний керуючий Белінська Н.О. (приймала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду)

У судовому засіданні 24.01.2024р. оголошувалась перерва до 02.02.2024р. о 09 год. 30 хв. у відповідності до ст. 216 ГПК України.

Судове засідання 02.02.2024р. проведено в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду згідно ухвали Господарського суду Одеської області від 01.02.2024р.

Встановив:

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.11.2023р. відкрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 ; введено процедуру реструктуризації боргів ОСОБА_1 ; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; призначено керуючим реструктуризацією боржника ОСОБА_1 арбітражного керуючого Белінську Наталію Олександрівну.

З метою виявлення всіх кредиторів, 08.11.2023р. здійснено офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника ОСОБА_1 на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за №71809 від 08.11.2023р.

Акціонерне товариство "Юнекс Банк" звернулося із заявою, яка сформована в системі "Електронний суд" 07.12.2023р. (вх. №3-885/23 від 12.12.2023р.), про визнання конкурсним кредитором ОСОБА_1 в сумі 416 251, 32 грн.

Заява обґрунтована тим, що 16.02.2022р. між АТ «Юнекс Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №10.20.0222.1 на умовах, що зазначені в ньому та відповідно до публічної пропозиції «ПРАВИЛА (ДОГОВІРНІ УМОВИ) НАДАННЯ СПОЖИВЧИХ КРЕДИТІВ АТ «ЮНЕКС БАНК», що оприлюднені на Офіційному сайті Банку за електронною адресою: www.unexbank.ua.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.4 кредитного договору зі змінами та доповненнями банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 325 000,00 грн., із кінцевим терміном повернення кредиту до 16.05.2026р. Заявник вказує, що факт отримання кредитних коштів підтверджується меморіальним ордером про видачу коштів. Умовами кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язаний повертати кредит частинами та сплачувати проценти за користування кредитом, щомісячно, шляхом сплати чергових платежів, в порядку та на умовах відповідно до пунктів 2.2., 2.3., 2.5., 2.6., 2.7, 3.1, 3.2, 3.3. Кредитного договору.

В результаті систематичного порушення ОСОБА_1 строків сплати чергових платежів, виникла прострочена заборгованість за кредитним договором № 10.20.0222.1 від 16.02.2022р., яка станом на 20.11.2023р. складає 416 251,32 грн. у тому числі: сума заборгованості - 362 950,95 грн.; сума заборгованості за процентами - 53 300,37 грн.

Боржник у повідомленні від 17.12.2023р. (вх. №45833/23 від 18.12.2023р.) вказує про визнання грошових вимог АТ «Юнекс Банк» в повному розмірі, а саме 416 251, 32 грн.

Боржник у повідомленні від 22.01.2024р. (вх. №2830/24 від 23.01.2024р.) вказує про визнання грошових вимог АТ «Юнекс Банк» частково, а саме в розмірі 312 363, 92 грн., оскільки відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №10.20.0222.1 від 16.02.2022р. станом на 20.11.2023р. фактична заборгованість по кредиту майже щомісячно збілтшується і станвоить 362 950, 95 грн., тоді як боржником були погашення у розмірі 12 636, 08 грн. Збільтшення заборгвонсоті по кредиту не передбачено умовами кредитного договору №10.20.0222.1. від 16.02.2022р. та кредитор у своїй заяві про грошові вимоги не обгрунтовує таке збільшення тіла кредиту. Оскілтки заборгованість за кредитом за коден день розрахункового періоду, вважає, що проуценти також розхраховані не вірно.

У повідомленні від 15.12.2023р. (вх. №45667/23 від 15.12.2023р.) про результати розгляду вимог АТ «Юнекс Банк» керуючим реструктуризацією зазначено про визнання вимог в повному розмірі.

Розглянувши матеріали справи, заяву АТ «Юнекс Банк» з доданими до неї доказами, відзиви, вислухавши учасників справи, суд встановив:

16.02.2022р. між АТ «Юнекс Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №10.20.0222.1 на умовах, що зазначені в ньому та відповідно до публічної пропозиції «ПРАВИЛА (ДОГОВІРНІ УМОВИ) НАДАННЯ СПОЖИВЧИХ КРЕДИТІВ АТ «ЮНЕКС БАНК», що оприлюднені на Офіційному сайті Банку за електронною адресою: www.unexbank.ua.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.5, 1.6 кредитного договору загальний розмір кредиту (сума кредиту) - 325 000 грн.; спосіб надання кредиту - шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок позичальника; строк кредиту - з 16.02.2022р. по 16.05.2026р.

Згідно п. 1.7. кредитного договору процента ставка за користування кредитом - 44, 44% річних - нараховується починаючи з дня надання кредиту (списання з позичкового рахунку) до повного погашення заборгованості за цим договором.

Відповідно до п. 2.2. кредитного договору надання кредиту банком здійснюється одноразово в безготівковій формі шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок позичальника.

Згідно п. 2.5. кредитного договору позичальник оплачує надані банком послуги в розмірах згідно з тарифами банку, чинними на момент надання послуг. Підписанням цього договору позичальник підтверджує, що перед укладанням цього договору банк ознайомив його з правилами, з переліком необхідних документів, тарифами, позичальник згоден із ними та приймає їх як обовязкові до виконання.

П.п.3.2., 3.3. кредитного договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання зобовязань позичальником та/або банком за договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до п. 3.3. кредитного договору якщо клієнт своєчасно не поверне суму кредиту в терміни, встановлені цим договором (в дати, передбачені графіком платежів, в виключну дату повернення, або іншу дату, визначену банком, банк має право вимагати, а клієнт зобовязаним сплатити банку проценти зав порушення грошового зобоязжаня в розмірі 44, 44% річних від простроченої заборгованості за кредитом за кожен день простпрочення, включаючи день погащення простроченої заборгованості.

Згідно меморіального ордеру №6097 від 16.02.2022р. АТ «Юнекс Банк» було перераховано ОСОБА_1 суму в розмірі 325 000 грн. із вказівкою призначення: видача кредиту по кредитному договору №10.20.0222.1 від 16.02.2022р.

Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 20.11.2023р. за кредитним договором №10.20.0222.1 від 16.02.2022р. сума непогашеної заборгованості - 362 950, 95 грн., сума непогашених процентів - 53 300, 37 грн., що загалом становить 416 251, 32 грн.

У конкретизованому списку кредиторів і боржників вказано АТ "Юнекс Банк", тип кредиту: споживчий кредит (товари в кредити), договір: №10.20.0222.1, дата укладення договору: 16.02.2022р., сума кредиту: 367 387, 44 грн., поточна заборгованість: 421 311, 10 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

З 21.10.2019р. набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства, яким встановлені умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи та відновлення платоспроможності фізичної особи.

Відповідно до ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу визнано такими, що втратив чинність: Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Ст. 113 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Відповідно до абз. 10 ч. 1 ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Грошове зобов`язання (борг) згідно абз. 4 ч. 1 ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства - це зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків визначені договори та інші правочини.

Ст.509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Адміністратор за випуском облігацій, який діє як конкурсний кредитор, подає заяву з вимогами до боржника з урахуванням вимог статті 93-1 цього Кодексу. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 6 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду. Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів. Ухвала господарського суду набирає законної сили негайно після її оголошення, може бути оскаржена у встановленому цим Кодексом порядку та є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів.

Ч. 4 ст. 133 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що вимоги кредиторів, включені до реєстру вимог кредиторів, задовольняються у такій черговості: 1) у першу чергу задовольняються вимоги до боржника щодо сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; 2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) та проводяться розрахунки з іншими кредиторами; 3) у третю чергу сплачуються неустойки (штраф, пеня), внесені до реєстру вимог кредиторів.

Ст. 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Ст. 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно ч. 1 ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Ч.ч. 1, 2 ст. 91 ГПК України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Висновки суду

Суд враховує усталені правові висновки Верховного Суду стосовно порядку розгляду кредиторських вимог у справі про банкрутство, ролі та обов`язків суду на цій стадії провадження за якими: - заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги (постанови Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №910/10542/18, від 07.11.2019 у справі №904/9024/16); - обов`язок здійснення правового аналізу заявлених у справі кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог покладений на господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство (постанови Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №910/10542/18, від 07.11.2019 у справі №904/9024/16); - під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями, наданими йому процесуальним законом; суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (постанови Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №910/10542/18, від 07.11.2019 у справі №904/9024/16); - у попередньому засіданні господарський суд зобов`язаний перевірити та надати правову оцінку усім вимогам кредиторів до боржника незалежно від факту їх визнання чи відхилення боржником (постанови Верховного Суду від 15.10.2019 у справі №908/2189/17, від 24.10.2019 у справі №910/10542/18); - завданням господарського суду у попередньому засіданні є перевірка заявлених до боржника грошових вимог конкурсних кредиторів на підставі поданих заявниками доказів існування та обґрунтованості цих вимог (подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 15.10.2019 у справі №908/2189/17, від 24.10.2019 у справі №910/10542/18, від 07.11.2019 у справі №904/9024/16). Сутність підвищеного стандарту доказування у справах про банкрутство полягає, зокрема, в такому: - перевірка обґрунтованості та розміру вимог кредиторів здійснюється судом незалежно від наявності розбіжностей щодо цих вимог між боржником та особами, які мають право заявляти відповідні заперечення, з одного боку, та кредитором, що заявив грошові вимоги до боржника, з іншого боку; - при визнанні вимог кредиторів у справі про банкрутство слід виходити з того, що визнаними можуть бути лише вимоги, щодо яких подано достатні докази наявності та розміру заборгованості; - під час розгляду заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство визнання боржником або арбітражним керуючим обставин, якими кредитор обґрунтовує свої вимоги (ч. 1 ст. 75 ГПК України), саме по собі не звільняє іншу сторону від необхідності доведення таких обставин в загальному порядку.

Заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (висновки наведені у постановах Верховного Суду від 20.06.2019 у справі №915/535/17, від 25.06.2019 у справі №922/116/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17, від 10.02.2020 у справі №909/146/19, від 27.02.2020 у справі №918/99/19).

Розглядаючи кредиторські вимоги суд в силу приписів статей 45 - 47 КУзПБ має належним чином дослідити сукупність поданих заявником доказів (договори, накладні, акти, судові рішення, якими вирішено відповідний спір тощо), перевірити їх, надати оцінку наявним у них невідповідностям (за їх наявності), та аргументам, запереченням щодо цих вимог з урахуванням чого з`ясувати чи є відповідні докази підставою для виникнення у боржника грошового зобов`язання (див. висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 10.02.2020 у справі №909/146/19, від 27.02.2020 у справі №918/99/19, від 29.03.2021 у справі №913/479/18).

Системний аналіз цих приписів засвідчує, що законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог, а предметом розгляду в цьому випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог кредитором-заявником. Запроваджений законодавцем підвищений стандарт доказування у справах про банкрутство для кредиторів приводить у випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог до прийняття рішення судом про відмову у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів. Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (ст. 76 ГПК України), допустимості (ст. 77 ГПК України), достовірності (ст.78 ГПК України) та вірогідності (ст. 79 ГПК України).

Судом встановлено, що заборгованість ОСОБА_1 в сумі 416 251, 32 грн. перед АТ «Юнекс Банк» підтверджується доказами, доданими до заяви про визнання грошових вимог, а саме: кредитним договором №10.20.0222.1 від 16.02.2022р., меморіальним ордером №6097 від 16.02.2022р.

Визначальною датою для розподілу конкурсних та поточних вимог кредиторів є 08.11.2023р. дата відкриття провадження про неплатоспроможність ОСОБА_1 та офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за №71809 від 08.11.2023р.

Тридцятиденний строк, встановлений ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, для подання заяв конкурсних кредиторів закінчився 08.12.2023р.

Приймаючи до уваги те, що грошові вимоги АТ «Юнекс Банк» до ОСОБА_1 виникли до відкриття провадження у справі про неплатоспроможність (тобто, до 08.11.2023р.), є конкурсними вимогами, документально підтверджені та обґрунтовані, суд їх визнає в сумі 416 251, 32 грн. із задоволенням у другу чергу.

Керуючись ст. ст. 1, 45, 113, 122, ч. 4 ст. 133 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України суд

У Х В А Л И В:

Визнати грошові вимоги Акціонерного товариства Юнекс Банк» до ОСОБА_1 в сумі 416 251, 32 грн. із задоволенням у другу чергу.

Ухвала є підставою для внесення відомостей до реєстру вимог кредиторів у відповідності до ч. 6 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвала набирає законної сили 02 лютого 2024р. та відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства може бути оскаржена в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства.

Повну ухвалу складено та підписано 07 лютого 2024р.

Копію ухвали надіслати на електронну адресу: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), арбітражного керуючого Белінської Н.О. ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), АТ "Юнекс Банк" (; ІНФОРМАЦІЯ_3 ), представника ОСОБА_1. Марусича М.С. ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

Суддя Л.І. Грабован