ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2024 р. Справа№ 911/1724/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Корсака В.А.

Євсікова О.О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аерохендлінг"

на рішення Господарського суду Київської області від 07.09.2023

у справі № 911/1724/23 (суддя: Рябцева О.О.)

за позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аерохендлінг"

про стягнення 47134,85 грн.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аерохендлінг" про стягнення 35328,41 грн заборгованості, 554,57 грн 3 % річних, 2252,29 грн інфляційних втрат та 8999,58 грн пені, всього 47134,85 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в порушення взятих на себе зобов`язань за Договором № 02.5-14/1-126 від 30.05.2016 в частині відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, відповідач не сплатив на користь позивача плату за отримані послуги за договором в період з лютого 2022 року по березень 2023 року.

Рішенням Господарського суду Київської області від 07.09.2023 у справі № 911/1724/23 позов задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аерохендлінг" на користь Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" 35328,41 грн боргу, 8903,45 грн пені, 546,12 грн 3 % річних, 2196,36 грн інфляційних втрат та 2674,86 грн судового збору; в іншій частині позову відмовлено.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд зауважив, що матеріали справи не містять доказів складення відповідачем актів-претензій та/або направлення на адресу позивача мотивованої відмови від писання актів, як і доказів оплати вартості наданих позивачем послуг. Вказав на відсутність в матеріалах справи сертифікату Торгово-промислової палати України чи уповноважених регіональних торгово-промислових палат, що засвідчив би наявність форс-мажорних обставин, які впливають на можливість виконання зобов`язань відповідача за Договором № 02.5-14/1-126. Наголосив, що умовами Договору № 02.5-14/1-126 сторони узгодили нарахування пені з вказівкою на період, включаючи день оплати, а тому позивачем правомірно здійснено розрахунок пені за весь період прострочення виконання зобов`язання.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТОВ "Аерохендлінг" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Київської області від 07.09.2023 у справі № 911/1724/23 скасувати в частині задоволення позову та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у позові ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" до ТОВ "Аерохендлінг" відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції допустив не з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права. Скаржник вказує на те, що у ТОВ «Аерохендлінг» внаслідок повномасштабного вторгнення російської федерації втратило безперешкодний доступ до приміщення та можливість споживати у ньому комунальні послуги. Підкреслює, що за відсутності факту перебування працівників ТОВ «Аерохендлінг» видається неможливим споживання перелічених позивачем послуг, що, на переконання апелянта, свідчить про заявлення позивачем до стягнення плати за послуги, які ним фактично надані не були.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.11.2023 апеляційна скарга у справі № 911/1724/23 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Євсіков О.О., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аерохендлінг" на рішення Господарського суду Київської області від 07.09.2023 у справі № 911/1724/23 було залишено без руху та надано строк 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Аерохендлінг" на рішення Господарського суду Київської області від 07.09.2023 у справі № 911/1724/23; справу 911/1724/23 призначено до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи; запропоновано учасникам судового процесу подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання, протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.

24.11.2023 на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Свої доводи обґрунтовує тим, що відсутність повідомлення про настання форс-мажору позбавляє відповідну сторону Договору права посилатись на такі обставини у майбутньому. Зауважує, що позивач виставляв рахунки-фактури на підставі оформлених відомостей про споживання послуг, що долучені до матеріалів справи та на підставі фіксованих тарифів, погоджених сторонами у Договорі.

Учасники справи про розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Аерохендлінг" на рішення Господарського суду Київської області від 07.09.2023 у справі № 911/1724/23 повідомлялись у встановленому процесуальним законом порядку, що підтверджується наявними у матеріалах справи довідками про доставку електронного документа.

Відповідно до статті 269, частини 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

За змістом частини 3 статті 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною 10 цієї статті та частиною 2 статті 271 цього Кодексу.

Частиною 10 статті 270 ГПК України унормовано, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до частини 5 статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки необхідності призначення справи до розгляду у відкритому засіданні судом не встановлено, ця постанова Північного апеляційного господарського суду прийнята за результатами дослідження наявних в матеріалах справи документів в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, 11.05.2016 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області (орендодавець) та ТОВ «Аерохендлінг» (орендар) укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 1825, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - частину нежитлового приміщення № 4.2.14 (8В) на 4-му поверсі пасажирського терміналу «D» (інв. № 47578), реєстровий номер за ЄРОДВ 20572069.1435.НЛТНПД1884 площею 15,9 кв.м, що розташоване за адресою: Київська область, м. Бориспіль, ДП Міжнародний аеропорт «Бориспіль», та перебуває на балансі ДП МА «Бориспіль», (балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 31.01.2016 і становить за незалежною оцінкою 1098382,00 грн без урахування ПДВ.

Пунктом 1.2 договору № 1825 встановлено, що майно передається в оренду з метою розміщення кімнати відпочинку персоналу.

Відповідно до акта приймання-передачі орендованого майна від 11.05.2016 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській області передало, а ТОВ «Аерохендлінг» прийняло в строкове платне користування майно - частину нежитлового приміщення № 4.2.14 (8В) на 4-му поверсі пасажирського терміналу «D» (інв. № 47578), реєстровий номер за ЄРОДВ 20572069.1435.НЛТНПД1884 площею 15,9 кв.м, що розташоване за адресою: Київська область, м. Бориспіль, ДП Міжнародний аеропорт «Бориспіль», та обліковується на балансі ДП МА «Бориспіль», .

30.05.2016 між Державним підприємством «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (балансоутримувач) та ТОВ «Аерохендлінг» (орендар) укладено договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю № 02.5-14/1-126.

Згідно з пунктом 1.1.1 Договору № 02.5-14/1-126 у зв`язку з наданням орендарю в строкове платне користування частини нежитлового приміщення № 4.2.14 (8В) на 4-му поверсі пасажирського терміналу «D», площею 15,9 кв.м, з метою розміщення кімнати відпочинку персоналу, балансоутримувач надає, а орендар отримує наступні послуги: забезпечення теплом (теплова енергія); забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці; використання води для прибирання орендованого майна самостійно орендарем; прибирання (сміттєзбірника) та вивезення твердих побутових відходів (таблиця № 1).

Пунктом 1.1.2 Договору № 02.5-14/1-126 передбачено, що балансоутримувач забезпечує технічну можливість для під`єднання обладнання орендаря до електричних мереж балансоутримувача з метою передачі орендарю електричної енергії, а орендар відшкодовує витрати балансоутримувача за цінами (тарифами), встановленими уповноваженим органом державної влади (НКРЕКП) (таблиця № 2).

Також, пунктом 1.1.3 Договору № 02.5-14/1-126 встановлено, що орендар щорічно сплачує балансоутримувачу компенсацію земельного податку за звітний рік за оренду майна. Сума компенсації розраховується пропорційно площі орендованого майна. Сплата відбувається в термін, визначений пунктом 2.2.2 договору.

Відповідно до пункту 1.4 Договору № 02.5-14/1-126 розмір оплати за послуги залежить від фактичного їх об`єму, тарифів та витрат баласоутримувача, пов`язаних з обсягом послуг в період їх надання, якості послуг та інших випадків, передбачених чинним законодавством України.

Згідно з пунктом 1.5 Договору № 02.5-14/1-126 при порушенні балансоутримувачем умов договору щодо ненадання або надання не в повному обсязі послуг, зниження їх якості, сторони протягом двох календарних днів після порушення складають та підписують акт-претензію, в якому зазначаються терміни, види відхилення показників у наданні послуг тощо. Балансоутримувач протягом трьох робочих днів після підписання акта-претензії вирішує питання про перерахунок платежів або видає орендарю обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Спори щодо задоволення претензій орендаря вирішуються в суді. Орендар має право на досудове вирішення спору шляхом задоволення пред`явленої претензії.

Пунктом 6.4 Договору № 02.5-14/1-126 встановлено, що договір припиняє свою дію з дати припинення орендних відносин за договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 1825 від 11.05.2016, що підтверджується підписанням сторонами відповідного акта приймання-передачі орендованого майна.

21.03.2019 ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (балансоутримувач) та ТОВ «Аерохендлінг» (орендар) уклали додаткову угоду № 1 до договору від 30.05.2016 № 02.5-14/1-126 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Відповідно до пункту 2 додаткової угоди № 1 до Договору № 02.5-14/1-126 таблиці № 1 та № 2 «Предмет і ціна договору» викладено у наступній редакції: назва послуг: «постачання теплової енергії; забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці одного працівника за місяць; вода, використана для прибирання 1 кв.м приміщення самостійно за місяць; прибирання та вивезення твердих побутових відходів за 1 куб.м; відшкодування вартості спожитої електричної енергії».

Пунктом 5 додаткової угоди № 1 до Договору № 02.5-14/1-126 сторони погодили викласти пункт 2.2.2 розділу 2 «Обов`язки сторін» договору в наступній редакції: «щомісяця, з 10 (десятого) числа місяця, що слідує за звітним, самостійно одержувати в бухгалтерії балансоутримувача рахунок, акт та раз на рік рахунок-фактуру на оплату земельного податку згідно з пунктом 1.1.3 договору. Орендар несе відповідальність за вчасне отримання рахунку та акта. Датою отримання рахунку та акта вважається 10 (десяте) число кожного місяця незалежно від дати їх фактичного отримання. Сплата рахунку здійснюється орендарем до 20 (двадцятого) числа того ж місяця. Підписаний акт орендар зобов`язаний повернути в бухгалтерію балансоутримувача протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати його отримання або надати в цей строк вмотивовану відмову від його підписання. Якщо протягом 5 (п`яти) робочих днів акт не буде повернутий балансоутримувачу та не надана в цей строк вмотивована відмова від його підписання, він вважається підписаним сторонами. Акт підписується керівниками сторін або призначеними керівниками повноважними особами (за умови надання документів про надання таких повноважень). Підписання акта орендарем є підтвердженням відсутності претензій до якості наданих послуг».

Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

На підтвердження виконання умов Договору № 02.5-14/1-126 та надання відповідачеві визначених вказаним договором послуг, позивачем до матеріалів справи додано акти приймання-здачі виконаних послуг та відповідні рахунки-фактури за період з лютого 2022 року по березень 2023 року, а також розрахунок боргу. Загальна вартість послуг відповідно до вказаних актів та рахунків-фактур за період з лютого 2022 року по березень 2023 року становить 35328,41 грн.

Перелічені акти здачі-приймання робіт/послуг та рахунки-фактури за період з лютого 2022 року по березень 2023 року підписані позивачем електронним цифровим підписом та містять відмітки про їх направлення відповідачу через систему MeDoc.

Надаючи оцінку доводам апелянта про те, що з початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України він не має безперешкодного доступу до приміщення та терміналу «D» міжнародного аеропорту «Бориспіль», а також не має можливості використовувати приміщення для ведення господарської діяльності в ньому та за його цільовим призначенням відповідно до договору оренди № 1825, колегія суддів зауважує наступне.

Як вже зазначалось раніше, пунктом 1.5 Договору № 02.5-14/1-126 передбачено, що при порушенні балансоутримувачем умов договору щодо ненадання або надання не в повному обсязі послуг, зниження їх якості, сторони протягом двох календарних днів після порушення складають та підписують акт-претензію, в якому зазначаються терміни, види відхилення показників у наданні послуг тощо. Балансоутримувач протягом трьох робочих днів після підписання акта-претензії вирішує питання про перерахунок платежів або видає орендарю обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Спори щодо задоволення претензій орендаря вирішуються в суді. Орендар має право на досудове вирішення спору шляхом задоволення пред`явленої претензії.

Також, пунктом 2.2.2 Договору № 02.5-14/1-126 у редакції додаткової угоди № 1 встановлено, що датою отримання рахунку та акта вважається 10 (десяте) число кожного місяця незалежно від дати їх фактичного отримання. Сплата рахунку здійснюється орендарем до 20 (двадцятого) числа того ж місяця. Підписаний акт орендар зобов`язаний повернути в бухгалтерію балансоутримувача протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати його отримання або надати в цей строк вмотивовану відмову від його підписання. Якщо протягом 5 (п`яти) робочих днів акт не буде повернутий балансоутримувачу та не надана в цей строк вмотивована відмова від його підписання, він вважається підписаним сторонами.

Матеріали справи не містять доказів складення відповідачем актів-претензій та/або направлення на адресу позивача мотивованої відмови від підписання актів, як і доказів оплати вартості наданих позивачем послуг.

При цьому, доданий відповідачем до відзиву лист ТОВ «Аерохендлінг» від 22.08.2022 № 01-12/184 «Щодо зауважень до рахунків-фактур та актів здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) за договорами про відшкодування витрат орендодавця на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг» не є належним доказом ненадання балансоутримувачем послуг за Договором № 02.5-14/1-126, оскільки вказаним договором визначено порядок та строки як для складання актів-претензій, так і для подання вмотивованої відмови від підписання актів здачі-приймання наданих послуг. Крім того, відповідачем до відзиву не надано доказів направлення/вручення листа від 22.08.2022 № 01-12/184 позивачеві.

У вказаному листі відповідач, висловлюючи свою незгоду з нарахуванням балансоутримувачем вартості послуг за Договором № 02.5-14/1-126, в якості єдиної підстави вказував на введення воєнного стану на території України, як на причину, через яку ним не використовується спірне орендоване приміщення.

У контексті наведеного судова колегія звертає увагу на те, що орендоване приміщення є вбудованим, опалення є централізованим, і доказів того, що технічна можливість відключення від постачання тепла частини площі терміналу аеропорту - відсутня, та оскільки відповідачем не спростовано, що такі послуги фактично надавалися, а також приймаючи до уваги, що такі послуги не пов`язані із безпосереднім доступом працівників відповідача до орендованих приміщень та фактичним функціонуванням приміщення, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що тягар утримання орендованого приміщення в цій частині, має бути покладено на відповідача.

Крім того, згідно з пунктом 5.1 Договору № 02.5-14/1-126 сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обов`язків, передбачених договором, якщо це є наслідком обставин непереборної сили, що виникли після укладення договору в результаті подій надзвичайного характеру, які жодна з сторін не могла ні передбачити, ні попередити, включаючи, але не обмежуючись переліченим: пожежі, повені, землетруси, воєнні дії, страйки, що перешкоджають виконанню договірних зобов`язань у цілому або частково, якщо ті обставини безпосередньо вплинули на виконання обов`язків, передбачених договором, на період їх дії (форс-мажор).

Відповідно до пункту 5.2 Договору № 02.5-14/1-126 сторона, для якої склалась неможливість виконання обов`язків за договором, зобов`язана у письмовій формі повідомити іншу сторону протягом 14 календарних днів з моменту настання форс-мажору, а відсутність такого повідомлення позбавляє відповідну сторону права посилатись на форс-мажор у майбутньому.

Відповідно до ст.14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно (ч.1).

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракта, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо (ч.2 ст.14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні").

Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

Таких висновків дотримується Верховний Суд у постановах від 16.07.2019р. у справі №917/1053/18, від 09.11.2021р. у справі №913/20/21, від 30.05.2022р. у справі №922/2475/21, від 14.06.2022р. у справі №922/2394/21 та від 01.06.2021р. у справі №910/9258/20.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.

Тобто, при виникненні форс-мажорних обставин сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом.

В той же час, відповідачем не надано доказів неможливості виконання ним свого зобов`язання за укладеним Договором саме внаслідок настання форс-мажорних обставин.

У контексті наведеного, судова колегія зазначає, що відповідно до статті 42 ГК України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до статті 3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалзацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом.

Важливим елементом підприємницької діяльності є ризик збитків. Підприємницький ризик - це імовірність виникнення збитків або неодержання доходів порівняно з варіантом, що прогнозується; невизначеність очікуваних доходів.

Колегія суддів зауважує, що укладаючи Договір сторони погодили усі його істотні умови. Відтак відповідач, прийнявши на себе зобов`язання за договором, погодився з передбаченою ним відповідальністю за прострочення взятих на себе зобов`язань.

Як вірно зауважив суд першої інстанції, матеріали справи не містять сертифікату Торгово-промислової палати України чи уповноважених регіональних торгово-промислових палат, що засвідчив би наявність форс-мажорних обставин, які впливають на можливість виконання зобов`язань відповідача за Договором № 02.5-14/1-126. Також матеріали справи не містять доказів повідомлення про настання форс-мажорних обставин, які настали для відповідача та безпосередньо вплинули на виконання його обов`язків.

Так, відповідно до підпункту 4-2 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 № 634 за договорами оренди державного майна, чинними станом на 24.02.2022 або укладеними після цієї дати за результатами аукціонів, що відбулися 24.02.2022 або раніше, звільняються від орендної плати орендарі, які використовують майно, розташоване в аеропортах державної форми власності, починаючи з 24.02.2022 і до моменту відновлення авіаційної діяльності таких аеропортів. У той же час, дія договорів оренди державного майна не припиняється, а відповідно до пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 № 634 договори оренди державного та комунального майна, строк дії яких завершується у період воєнного стану, вважаються продовженими на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану, крім випадку, коли балансоутримувач з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач, за 30 календарних днів до дати закінчення договору оренди повідомив орендодавцю та орендарю про непродовження договору оренди з підстав, визначених статтею 19 Закону.

При цьому, судова колегія зауважує, що спірні послуги - не орендна плата, а вартість послуг, що надані для утримання приміщень відповідача, від сплати яких відповідач не звільнений, які фактично надаються і необхідність надання яких обумовлена самим фактом отримання приміщень у користування, при цьому, їх обсяг та, відповідно, вартість корелюється з обсягами фактичного споживання.

Оскільки відповідач не надав до матеріалів справи доказів своєчасного подання вмотивованих відмов від підписання актів здачі-приймання робіт до Договору № 02.5-14/1-126 за період з лютого 2022 року по березень 2023 року, то відповідно до пункту 2.2.2 Договору № 02.5-14/1-126 перелічені акти вважаються підписаними.

Встановлені обставини свідчать про те, що відповідач у встановлений договором строк не оплатив вартість наданих послуг, чим порушив вимоги пунктів 2.2.1, 2.2.2 Договору № 02.5-14/1-126, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 35328,41 грн.

Відповідно до частини 1 статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з положеннями статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З урахуванням встановлених вище обставин, за яких заборгованість відповідача перед позивачем у сумі 35328,41 грн за надані послуги не погашена, а розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 35328,41 грн заборгованості підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пунктом 4.2 Договору № 02.5-14/1-126 передбачено, що орендар зобов`язаний, в разі несвоєчасної оплати отриманих послуг, сплачувати балансоутримувачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення. Пеня нараховується до моменту повного погашення заборгованості за цим договором.

Згідно з частиною 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Оскільки умовами Договору № 02.5-14/1-126 сторони узгодили нарахування пені з вказівкою на період, включаючи день оплати, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, що позивачем правомірно здійснено розрахунок пені за весь період прострочення виконання зобов`язання.

Перевіривши розрахунок заборгованості, здійснений судом першої інстанції в межах позовних вимог за періоди: з 22.03.2022 по 11.05.2023 на 2673,24 грн; з 21.05.2022 по 11.05.2023 на 1734,00 грн; з 21.05.2022 по 11.05.2023 на 1823,20 грн; з 21.06.2022 по 11.05.2023 на 1798,42 грн; з 21.07.2022 по 11.05.2023 на 1793,46 грн; з 23.08.2022 по 11.05.2023 на 1798,42 грн; з 21.09.2022 по 11.05.2023 на 1798,42 грн; з 21.10.2022 по 11.05.2023 на 457,88 грн; з 21.10.2022 по 11.05.2023 на 0,84 грн; з 22.11.2022 по 11.05.2023 на 1340,54 грн; з 22.11.2022 по 11.05.2023 на 1798,42 грн; з 21.12.2022 по 11.05.2023 на 1997,27 грн; з 21.12.2022 по 11.05.2023 на 2848,32 грн; з 21.01.2023 по 11.05.2023 на 475,78 грн; з 21.01.2023 по 11.05.2023 на 3178,61 грн; з 21.02.2023 по 11.05.2023 на 495,60 грн; з 21.02.2023 по 11.05.2023 на 3573,28 грн; з 21.03.2023 по 11.05.2023 на 2982,38 грн; з 21.04.2023 по 11.05.2023 на 2760,33 грн. Колегія суддів з ним погоджується та вважає, що сума пені становить 8903,45 грн.

Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши здійснений судом першої інстанції розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача на користь відповідача підлягають 546,12 грн 3 % річних та 2196,36 грн інфляційних втрат.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у частині 1 статті 74 ГПК України.

Отже, за загальним правилом, обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Розподіл між сторонами обов`язку доказування визначається предметом спору.

Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 5 статті 236 ГПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції допустив не з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права, - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду Київської області від 07.09.2023 у справі № 911/1724/23 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів статті 277 ГПК України не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Судові витрати зі сплати судового збору, що були понесені стороною в суді апеляційної інстанції, в порядку статті 129 ГПК України, покладаються на апелянта (відповідача у даній справі).

Керуючись ст.ст. 129, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аерохендлінг" на рішення Господарського суду Київської області від 07.09.2023 у справі № 911/1724/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 07.09.2023 у справі № 911/1724/23 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені стороною у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Аерохендлінг".

4. Справу № 911/1724/23 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, що визначені в частині 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді В.А. Корсак

О.О. Євсіков