РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.01.2024Справа № 910/5614/23
За позовом Державного підприємства "Науково-виробничий комплекс газотурбування "Зоря"-"Машпроект", м. Миколаїв

до Акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ

про визнання зобов`язання припиненими, -

Суддя Морозов С.М.

За участю представників сторін:

від позивача: Орел О.В. (адвокат за довіреністю №17-282 від 22.01.2024 року);

від відповідача: Мотлях О.О. (адвокат за довіреністю №1-3729 від 22.12.2023 року).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

11.04.2023 року Державне підприємство "Науково-виробничий комплекс газотурбування "Зоря"-"Машпроект" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовною заявою про визнання зобов`язання сторін за Договором підряду № від 10.10.2018 року, укладеного з Акціонерним товариством "Укртрансгаз" (відповідач), припиненими з 31.12.2022 року, крім зобов`язання по оплаті та гарантії.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, матеріали №910/5614/23 передані на розгляд судді Морозову С.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 16.05.2023.

08.05.2023 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що станом на дату подання позовної заяви будівництво об`єкта не завершено, сертифікат, що засвідчує відповідність закінчення будівництвом об`єкта відсутній, роботи виконані частково лише на суму 1 264 874 124,69 грн, що становить 43,73% від ціни Договору та жодні угоди про розірвання Договору або припинення зобов`язань між сторонами не укладались.

В підготовчому засіданні 16.05.2023 судом було продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву до 27.06.2023.

22.05.2023 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що відповідачем не враховано настання обставин непереборної сили, що унеможливлювало надання послуг по Договору. Позов обґрунтовується не тим, що позивач не виконав свої зобов`язання за Договором, а тим, що наявний форс-мажор, у зв`язку з чим обставини істотно змінились. Отже, як зазначає позивач, продовження виконання умов Договору порушує співвідношення майнових інтересів позивача.

05.06.2023 до суду від відповідача надійшли заперечення, в яких зазначено, що неналежне виконання договору не призводить до припинення зобов`язань, а оскільки позивач не виконав свої зобов`язання, відповідно і відсутні підстави для припинення зобов`язань за Договором на підставі ст. 599 ЦК України. Відповідачем також зазначено, що закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань.

В підготовчому засіданні 27.06.2023 судом було оголошено перерву до 08.08.2023.

06.07.2023 до суду від відповідача надійшли пояснення, в яких зазначено, що домовленість сторін про припинення зобов`язань за Договором може бути підтверджена лише додатковою угодою про це, однак такої сторонами підписано не було.

10.07.2023 до суду від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких зазначено, що у разі наявності між сторонами додаткової угоди про припинення зобов`язань взагалі був би відсутній предмет спору.

В підготовчому засіданні 08.08.2023 судом було відмовлено в задоволенні клопотання позивача про витребування доказів та оголошено перерву до 26.09.2023.

04.09.2023 до суду від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких зазначено, що в межах справи №910/5442/23 було розглянуто пов`язану справу і встановлені обставини в межах тієї справи мають значення для розгляду цієї справи.

25.09.2023 до суду від відповідача надійшли пояснення, в яких зазначено, що на підтвердження обставин припинення зобов`язань за Договором позивач повинен надати акт готовності об`єкта до експлуатації, проте матеріали справи такого акта не містять.

Ухвалою від 26.09.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 14.11.2023 року.

В засіданні 14.11.2023 року в справі було оголошено перерву до 30.01.2024 року.

В судовому засіданні 30.01.2024 судом було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

У засіданнях здійснювалась фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

10.10.2018 року між Акціонерним товариством «Укртрансгаз» (замовник) та Державним підприємством «Науково-виробничий комплекс газотурбування «Зоря»-«Машпроект» (підрядник) укладено Договір підряду № (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується на свій ризик, своїми силами і засобами, з власних матеріалів та з використанням власного обладнання виконати роботи щодо об`єкту будівництва «Реконструкція компресорної станції «Яготин» (Будівельні роботи та поточний ремонт), далі іменовані «роботи», а замовник - прийняти виконані в строк та належним чином оформлені підрядником роботи та оплатити їх на умовах Договору.

Об`єкт будівництво «Реконструкція компресорної станції «Яготин» (Будівельні роботи та поточний ремонт) розташований за адресою: Україна, Київська область, Яготинський район, село Ничипорівка, вулиця Богдана Хмельницького, буд. 40/5 (далі - об`єкт). (п. 1.2. Договору).

Роботи передбачається виконувати в обсягах передбачених Технічними вимогами і характеристиками предмета закупівлі (Додаток №1 до Договору). (п. 1.3. Договору).

Графік виконання робіт (Додаток №3), в якому визначаються терміни виконання всіх видів (етапів) робіт, передбачених цим Договором підряду підписуються обома сторонами одночасно з укладанням цього Договору та є невід`ємною частиною цього Договору. (п. 1.5. Договору).

Пунктом 2.1. Договору встановлено, що ціна Договору визначена на підставі Договірної ціни (Додаток №2 до Договору), що визначається на основі кошторисів, калькуляцій, розрахунків є невід`ємною частиною Договору, і складає 2 248 050 000,00 грн, у тому числі ПДВ (20%) - 374 675 000,00 грн.

Прийняття-передача будівельних робіт здійснюється відповідно до умов Договору у відповідності до ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва». (п. 6.4. Договору).

Договір є діючим до 30.12.2022 року, а в частині гарантійних зобов`язань та розрахунків - до повного виконання. (п. 16.2. Договору в редакції Додаткової угоди №3 від 04.08.2021 року до Договору).

На виконання умов Договору позивач надав відповідачу послуги на суму в розмірі 1 264 874 124,69 грн, що не заперечено сторонами.

Як зазначає позивач, під час виконання Договору, у зв`язку із повномасштабною збройною агресією рф проти України, для ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» настали надзвичайні та невідворотні обставини (умови), що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань за Договором. Такі обставини безпосередньо перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з неможливості виконання Договору.

Неможливість виконання умов Договору безпосередньо зумовлене агресією рф щодо України, позивач підтверджує листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 року № 2024/02.0-7.1, висновком Торгово-промислової палати України від 16.11.2022 року №1774/1-2 про істотну зміну обставин та Сертифікатом про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) Торгово-промислової палати Миколаївської області, виданим 23.12.2022 року за № 4800-22-1894.

Враховуючи настання обставин непереборної сили зазначених позивачем, останній зазначає, що сторони прийшли до згоди щодо розірвання Договору та припинення зобов`язань по ньому. З метою реалізації прийнятих рішень, сторонами вчинялися дії направлені на реальне виконання взятих на себе домовленостей та припинення зобов`язань за Договором. Проте, після виконання ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» своєї частини домовленостей, АТ «Укртрансгаз» відмовилося від виконання своїх, зокрема у фіналізації взаємовідносин шляхом укладення відповідної угоди та проведення остаточних розрахунків. Позивач вказав, що відповідач ухилився від підписання заздалегідь погодженого сторонами проекту додаткової угоди (угоди про врегулювання відносин), наслідком чого стало відсутність з боку АТ «Укртрансгаз» підписаної угоди та закінчення строку дії Договору (30.12.2022 року). Після закінчення строку дії Договору, АТ «Укртрансгаз» також відмовилося визнавати зобов`язання за Договором припиненими, наполягає на їх продовженні.

Враховуючи зазначене, позивач звернувся до суду з даним позовом, оскільки вважає, що АТ «Укртрансгаз» ухиляється від взятих на себе зобов`язань та домовленостей в частині припинення зобов`язань за Договором, чим порушує права та інтереси підрядника. Замовник не визнає факт припинення зобов`язань за Договором, при цьому вчиняє дії, направлені на підтвердження наміру припинити зобов`язання. Таким чином, права та інтереси ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» порушені АТ «Укртрансгаз».

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач зазначив, що станом на дату подання позовної заяви будівництво об`єкта не завершено, сертифікат, що засвідчує відповідність закінчення будівництвом об`єкта відсутній, а роботи виконані частково лише на суму 1 264 874 124,69 грн, що становить 43,73% від ціни Договору та жодні угоди про розірвання Договору або припинення зобов`язань між сторонами не укладались. Відповідач звернув увагу суду на те, що неналежне виконання договору не призводить до припинення зобов`язань, а оскільки позивач не виконав свої зобов`язання, відповідно і відсутні підстави для припинення зобов`язань за Договором на підставі ст. 599 ЦК України

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, Суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст укладеного договору, суд дійшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором підряду.

За приписами частин першої та другої статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов`язаний негайно повідомити про це підрядника. (стаття 853 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, що не заперечується сторонами позивачем виконані роботи на суму в розмірі 1 264 874 124,69 грн.

Подальше виконання робіт, як зазначає позивач, стало неможливим у зв`язку із повномасштабною збройною агресією рф проти України і для ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» настали надзвичайні та невідворотні обставини (умови), що об`єктивно унеможливили виконання зобов`язань за Договором.

Так, в підтвердження неможливості виконання умов Договору позивачем надано до матеріалів справи лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 року №2024/02.0-7.1, висновок Торгово-промислової палати України від 16.11.2022 року №1774/1-2 про істотну зміну обставин та Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) Торгово-промислової палати Миколаївської області, виданий 23.12.2022 року за № 4800-22-1894.

У вказаному висновку Торгово-промислової палати України від 16.11.2022 року №1774/1-2 зазначено, що підтверджується настання істотної зміни обставин, пов`язаної із дією форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), а саме: воєнною агресією рф проти України, воєнними діями та ракетними обстрілами всіх регіонів України, в тому числі, міста Миколаєва (Україна), Яготинської територіальної громади Київської області (Україна), у яких розташовані виробництво підрядника та місце виконання робіт за Договором, що є непередбачуваними, надзвичайними, невідворотними обставинами, такими, що перебувають поза межами волі та контролю сторін Договору, такими, дії яких неможливо уникнути, та що унеможливили виконання підрядником зобов`язань за Договором, щодо завершення будівництва та здачі об`єкту «Реконструкція компресорної станції «Яготин» (Будівельні роботи та поточний ремонт)» в експлуатацію на умовах, визначених Договором.

В сертифікаті про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) Торгово-промислової палати Миколаївської області, виданий 23.12.2022 року за № 4800-22-1894 зазначено, що в період з 24.02.2022 року і по 23.12.2022 року (день видачі) триває дія форс-мажорних обставин, що унеможливлює виконання підрядником робіт у визначений Договором термін.

Відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 року №2024/02.0-7.1 визнано форс-мажорною обставиною військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24.02.2022 року. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків, згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт та ситуації, що з ним пов`язані (включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, ембарго, діями іноземного ворога): загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибухи, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані положеннями відповідних рішень або актами державних органів влади, закриття морських проток, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також обставини, викликані винятковими погодними умовами чи стихійним лихом - епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха, тощо (ч. 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України").

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Таким чином, в той час як форс-мажорні обставини унеможливлюють виконання договірного зобов`язання в цілому, істотна зміна обставин змінює рівновагу стосунків за договором, суттєво обтяжуючи виконання зобов`язання лише для однієї із сторін.

У постанові Верховного Суду від 30.11.2021 року у справі № 913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Проте, доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Пунктом 14.1. Договору сторони передбачили, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за Договором у разі виникнення обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), які не існували під час укладання Договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, воєнні дії тощо).

При цьому, позивачем в даній справі доводиться не факт неможливості застосування до нього відповідальності за невиконання умов Договору через дію форс-мажорних обставин, а доводиться саме факт неможливості виконати погоджені сторонами умови Договору.

Суд наголошує на тому, що дія форс-мажорних обставин, на підтвердження чого позивачем до матеріалів справи надано висновок Торгово-промислової палати України та сертифікат про форс-мажорні обставини не дає підстав дійти висновку про припинення зобов`язань за Договором, які є предметом спору.

Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 статті 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначалось вище, пунктом 16.2. Договору в редакції Додаткової угоди №3 від 04.08.2021 року до Договору встановлено, що він є діючим до 30.12.2022 року, а в частині гарантійних зобов`язань та розрахунків - до повного виконання.

Як зазначено позивачем однією з підстав визнання припиненими зобов`язань сторін за Договором є те, що дія Договору скінчилась.

Однак, закінчення строку дії договору не припиняє зобов`язань сторін, які виникли внаслідок його укладення та не були виконані на момент припинення Договору (з огляду на те що дія Договору скінчилась в момент дії форс-мажорних обставин).

Також закінчення дії Договору не звільняє сторони від виконання обов`язків, які виникли внаслідок його укладення, зокрема, така обставина не звільняє позивача від виконання зобов`язань за Договором щодо виконання певних робіт.

Означену позицію викладено в постанові Верховного Суду від 19.03.2019 року №916/626/18.

При цьому, до тверджень позивача на те, що сторони прийшли до згоди щодо розірвання Договору та припинення зобов`язань по ньому суд ставиться критично, з огляду на таке.

Так, в матеріалах справи наявне листування сторін, а саме:

- лист позивача №08.06.2022 №01/05-1552 яким він зазначає про економічну ситуацію в країні та про прогнозовану зміну вартості проекту до 4 636 885 380,21 грн. Цим листом позивач пропонує відповідачу припинити (розірвати) договір або за згодою сторін, або за ініціативою замовника, або через форс-мажорні обставини;

- лист відповідача №01/5-1552 від 08.06.2022 року, в якому зазначено, що оскільки бенефіціаром об`єкта будівництва є ТОВ «Оператор ГТС України», тому перегляд кошторису має здійснюватись саме ним. При цьому, відповідачем зазначено, що законодавство про публічні закупівлі не дозволяє здійснювати перегляд ціни в сторону збільшення, а припинення Договору матиме наслідком повернення авансованого платежу у непогашеному виконаними роботами розмірі;

- лист позивача №17-2348 від 12.08.2022 року яким він просив відповідача припинити виконання проекту та законсервувати системи і змонтоване обладнання;

- лист відповідача №469 від 19.08.2022 року яким він пропонує організувати зустріч сторін;

- лист ТОВ «Оператор ГТС України» №ТОВВИХ-22-9120 від 26.08.2022 року із запропонованим переліком питань, які необхідно опрацювати сторонам;

- лист відповідача №1248 від 29.08.2022 року, ставить на вирішення позивачем певний перелік питань щодо можливого завершення робіт та їх об`єму;

- лист позивача №01/5-2519 від 31.08.2022 року яким він просить відповідача підписати акти виконаних робіт по роботах за 2021-2022 роки та здійснити оплату і надати дозвіл на монтаж газотурбінного двигуна;

- лист позивача №01/5-2582 від 06.09.2022 року, яким він зазначає, що у зв`язку з проведенням сумісного огляду об`єкта будівництва, необхідно провести певні роботи з підготовки об`єкту до осінньо-зимового періоду;

- лист відповідача №1336 від 21.09.2022 року яким він просить позивача, у зв`язку з підготовкою об`єкту до осінньо-зимового періоду, повернути примірник проектної документації;

- лист відповідача №1337 від 21.09.2022 року про пришвидшення процесу укладення договору щодо гарантійних зобов`язань на змонтоване обладнання;

- лист відповідача №1369 від 03.10.2022 року про необхідність передачі виконавчої документації спеціалісту відповідача;

- лист позивача №17-2847 від 05.10.2022 року із додатком (підписаний зі сторони позивача примірник Додаткової угоди до Договору, зокрема, про його розірвання);

- лист позивача №17-3276 від 22.11.2022 року про настання форс-мажорних обставин;

- лист відповідача №2092 від 27.12.2022 року про те, що необхідно повернути авансовий платіж;

- лист позивача №17-3703 від 26.12.2022 року про можливість здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог;

- лист відповідача №254 від 15.02.2023 року, яким пропонує позивачу розглянути пропозиції щодо припинення зобов`язань за Договором та часткової оплати виконаних робіт;

- лист позивача №17-747 від 22.02.2023 року, яким він пропонує відповідачу підписати угоду про врегулювання відносин сторін;

- лист відповідача №181 від 10.03.2023 року, яким він повідомляє позивача, що позбавлений можливості змінити умови Договору;

- лист позивача №17-1003 від 13.03.2023 року, яким він вимагає здійснити оплату виконаних робіт;

- лист відповідача №449 від 17.03.2023 року, яким він повідомляє позивача про недоречність питання щодо оплати з огляду на незавершення будівництва;

- лист позивача №17-1183 від 27.03.2023 року, яким він просить відповідача викласти позицію щодо консервування об`єкту та передачі будівельного майданчику.

З огляду на вказане листування, у суду відсутні підтверджені обставини погодження сторонами розірвання Договору та припинення зобов`язань по ньому.

Пунктом 16.3. Договору передбачено, що припинення Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії Договору.

При цьому, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

Враховуючи що дія Договору скінчилась, але зобов`язання сторін за Договором не виконані, що встановлено вище, у суду відсутні підстави вважати що зобов`язання за Договором є припиненими.

Отже, відсутні підстави вважати зобов`язання за Договором припиненими, оскільки зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За загальним правилом зобов`язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (стаття 598 ЦК України, стаття 202 ГК України). Перелік цих підстав наведено у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК України. Системний аналіз зазначених норм дає змогу дійти висновку, що закон не передбачає такої підстави для припинення зобов`язання, яке лишилося невиконаним, як закінчення строку дії договору. Отже, сам факт закінчення строку дії двостороннього правочину не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін цього правочину та не звільняє сторін такого правочину від відповідальності за невиконання нею свого обов`язку.

Позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 13.02.2018 № 910/123/17.

Отже, визнання невиконаних по Договору зобов`язань припиненими у зв`язку з припиненням дії Договору суперечить визначеним вище нормам.

Згідно із п. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до п. п. 1- 3 ч. 1 ст. 237 ГПК при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Суд в ході розгляду справи неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 1 ст. 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23 серпня 2016 року у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

За приписами ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином суд зобов`язаній надати оцінку кожному належному, допустимому та достовірному доказу, який міститься в матеріалах справи, а також визначити певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, що дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В процесі розгляду справи сторони доводили суду існування різних (протилежних) обставин, які, на їх думку, мали значення для справи і на які вони посилалися як на підставу своїх вимог або заперечень.

Втім, Суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено обставин, викладених у позовній заяві, хоч йому було створено усі можливості для цього, судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору.

Враховуючи викладене вище, оцінивши надані учасниками справи доказі в їх сукупності, господарський суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів позивача та, відповідно, відсутність підстав для задоволення позовних вимог в справі №910/5614/23.

Судовий збір позивача, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, зважаючи на відмову в задоволенні позовних вимог, залишається за позивачем.

Керуючись статтями 73-74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Залишити за Державним підприємством "Науково-виробничий комплекс газотурбування "Зоря"-"Машпроект" судовий збір, сплачений до державного бюджету.

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складене 09.02.2024 року.

Суддя С. МОРОЗОВ