ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"12" лютого 2024 р. Справа № 918/141/24

Господарський суд Рівненської області у складі судді А.Качура,

розглянув матеріали заяви: Товариства з обмеженою відповідальністю "Потенціал - Полісся" про забезпечення позову

інші особи, які можуть отримати статус учасників справи: Державна служба геології та надр України, Товариство з обмеженою відповідальністю "Амберкінг Юкрейн", Товариство з обмеженою відповідальністю "Перша поліська старательська артіль"

про: визнання недійсним спеціального дозволу та визнання недійсним результатів аукціону

без виклику представників сторін

Товариство з обмеженою відповідальністю "Потенціал - Полісся" звернулось до Господарського суду Рівненської області із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, відповідно до змісту якої заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони проведення робіт.

Згідно з нормами статті 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Звертаючись із згаданою заявою про вжиття заходів забезпечення позову (до подання позову), Товариство з обмеженою відповідальністю "Потенціал - Полісся" зазначає, що предметом майбутнього позову буде визнання недійсним спеціального дозволу на користування надрами, а також визнання недійсними результатів аукціону. У тексті заяви заявник також вказує, що предметом позову буде: визнання недійсним результатів аукціону, проведеного 4 січня 2024 року, в частині продажу спеціального дозволу на користування надрами, скасування протоколу електронного аукціону №SUE001-UA-164 від 4 січня 2024 року.

Заявник визначає трьох відповідачів, а саме: Державна служба геології та надр України, Товариство з обмеженою відповідальністю "Амберкінг Юкрейн", Товариство з обмеженою відповідальністю "Перша поліська старательська артіль".

Дослідивши вказану заяву про вжиття заходів до забезпечення позову, суд зазначає таке.

Як вказано у статті 139 ГПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна, зокрема, містити відомості про предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Згідно з вимогами статті 138 ГПК України, заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Згідно з положеннями частини 5 статті 30 ГПК України, спори, у яких відповідачем є Кабінет Міністрів України, міністерство чи інший центральний орган виконавчої влади, Національний банк України, Рахункова палата, Верховна Рада Автономної Республіки Крим або Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, а також справи, матеріали яких містять державну таємницю, розглядаються місцевим господарським судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ, незалежно від наявності інших визначених цією статтею підстав для виключної підсудності такого спору іншому господарському суду.

Суд вказує на те, що у розумінні наведених норм процесуального права виключна підсудність - це правило, відповідно до якого справа має бути розглянута тільки певним господарським судом. Виключна підсудність означає, що певні категорії справ не можуть розглядатися за загальними правилами підсудності, а також за правилами альтернативної підсудності. Виключна підсудність за змістом частини 5 статті 30 ГПК України визначає суд, яким має бути розглянуто справу. Правило про виключну підсудність застосовується судом у будь-якому випадку за наявності визначених законом умов, не залежить від волі сторін, а також наявності чи відсутності обґрунтувань учасників справи щодо її застосування. Аналогічної позиції дотримується Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 15.05.2018 у справі № 905/1566/17.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу геології та надр України (затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2015 р. № 1174), Державна служба геології та надр України (Держгеонадра) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів і який реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, є уповноваженим органом з питань реалізації угод про розподіл продукції.

Таким чином суд встановив, що заявником в якості відповідача у справі визначено центральний орган виконавчої влади.

Оскільки предметом майбутнього позову може бути визнання недійсним спеціального дозволу на користування надрами, скасування протоколу електронного аукціону та визнання недійсними результатів аукціону, а одним з відповідачів вказаного позову заявник визначає Державну службу геології та надр України, приймаючи до уваги приписи частини 5 статті 30 Господарського процесуального кодексу України, суд робить висновок, що заява підлягає вирішенню Господарським судом міста Києва за правилами виключної підсудності та в порядку встановленому ГПК України.

Суд зауважує, що у цьому випадку є можливим визначення суду до підсудності якого відноситься справа. А тому, за правилами статті 138 ГПК України, дана заява про забезпечення позову, що подана до звернення із позовом, має подаватися за правилами підсудності, встановленими ГПК України для відповідного позову. Місцевим господарським судом до підсудності якого відноситься справа є Господарський суд міста Києва.

За таких обставин розгляд місцевим господарським судом заяви про забезпечення позову з порушенням правил виключної підсудності було б таким, що в цілому нівелює інститут виключної підсудності та ставить під сумнів саму сутність судового розгляду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2019 у справі № 916/142/19.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 31 ГПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Керуючись статтями 31, 138, 233 - 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Потенціал - Полісся" про забезпечення позову (до подання позову) передати за підсудністю до Господарського суду міста Києва (01054, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 44-в).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її підписання до Північно-західного апеляційного господарського суду України в порядку статей 254-259 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Андрій КАЧУР