ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2024 р. Справа№ 910/7038/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Демидової А.М.

Ходаківської І.П.

за участю секретаря судового засідання Невмержицької О.В.

за участю представника учасника справи згідно протоколу судового засідання від 30.01.2024

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Куликовської Юлії Валеріївни

на рішення Господарського суду міста Києва від 02.10.2023 (повний текст рішення складено та підписано 12.10.2023)

у справі №910/7038/23 (суддя Бондарчук В.В.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Куликовської Юлії Валеріївни

до Фізичної особи-підприємця Донченка Сергія Дмитровича

про розірвання договору та стягнення 454 216,27 грн,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Куликовська Юлія Валеріївна (далі - ФОП Куликовська Юлія Валеріївна/позивач) в порядку ч. 5 ст. 29 ГПК України звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Донченка Сергія Дмитровича (далі - ФОП Донченко Сергій Дмитрович/відповідач) про розірвання договору №001 від 24.03.2021, укладеного між ФОП Куликовською Юлією Валеріївною та ФОП Донченко Сергієм Дмитровичем; стягнення передплати за договором №001 від 24.03.2021 у розмірі 454 216,27 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов`язань за договором №001 від 24.03.2021, укладеним між позивачем та відповідачем.

Господарський суд міста Києва рішенням від 02.10.2023 у справі №910/7038/23 у задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця Куликовської Юлії Валеріївни відмовив.

Ухвалюючи вказане рішення суд першої інстанції дослідивши надані позивачем докази, дійшов висновку, що договір №001 від 24.03.2023, укладено між Фізичною особою-підприємцем Куликовською Юлії Валеріївни, як замовником, та Фізичною особою-підприємцем Вареником Олександром Сергійовичем, як виконавцем, проте позов в цій частині заявлено до Фізичної особи-підприємця Донченка Сергія Дмитровича, який не є стороною цього договору. При цьому, доручення на укладення договору ФОП Вареником Олександром Сергійовичем в інтересах ФОП Донченка Сергія Дмитровича, позивач суду не надала, мотивуючи його відсутністю, у зв`язку з чим позовні вимоги ФОП Куликовської Юлії Валеріївни до ФОП Донченка Сергія Дмитровича про розірвання договору №001 від 24.03.2021 визнані необґрунтованими, відповідно задоволенню не підлягали.

Крім того, суд першої інстанції відмовив позивачу у стягненні з Фізичної особи-підприємця Донченка Сергія Дмитровича грошових коштів в загальній сумі 493 820,00 грн, оскільки дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що матеріалами справи не підтверджено передачу позивачем на користь Фізичної особи-підприємця Донченка Сергія Дмитровича грошових коштів в загальній сумі 493 820,00 грн.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Фізична особа-підприємець Куликовська Юлія Валеріївна звернулась до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 02.10.2023 у справі №910/7038/23 за позовом фізичної особи-підприємця Куликовської Юлії Валеріївни до фізичної особи-підприємця Донченка Сергія Дмитровича про розірвання договору та стягнення 454 216, 27 грн повністю та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити; розірвати договір №001 від 24.03.2021, укладений між фізичною особою-підприємцем Донченком Сергієм Дмитровичем та фізичною особою-підприємцем Куликовською Юлією Валеріївною щодо управління об?єктом - приміщенням площею 48,35 м2 за адресою м. Київ, бул. Леоніда Бикова, 4; стягнути з фізичної особи-підприємця Донченка Сергія Дмитровича на користь фізичної особи-підприємця Куликовської Юлії Валеріївни кошти в сумі 454 216, 27 грн як передплату за договором №001 від 24.03.2021, укладеним між фізичною особою-підприємцем Донченком Сергієм Дмитровичем та фізичною особою-підприємцем Куликовською Юлією Валеріївною щодо управління об?єктом - приміщенням площею 48,35 м2 за адресою м. Київ, бул. Леоніда Бикова, 4; стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати, зокрема судовий збір та витрати, пов?язані з розглядом справи (витрати на професійну правову допомогу).

В обґрунтування доводів та вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийняте за неповного з`ясування обставин, які мають значення для справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим висновки суду не відповідають обставинам справи.

Позивач посилається на те, що договір від 24.01.2021 №001 про управління об`єктом - приміщення площею 48,35 м2 за адресою м. Київ, бул. Леоніда Бикова, 4 не міг бути укладений з ФОП Вареником Олександром Сергійовичем, а був укладений саме з відповідачем.

На переконання позивача суд першої інстанції не надав оцінки доказам та доводам, і жодним чином не відобразив їх у оскаржуваному рішенні, не зазначив про причини їх відхилення, а саме: зверненням та вимогам, які позивач направляв відповідачу; не подання відповідачем документів позивачки на відповідний майданчик закупівель для участі у закупівлі UA-PS-2021-02-11-000035-2 Оренда нежитлових приміщень площею 48,35 кв.м за адресою: м. Київ, бульв. Леоніда Бикова, 4; не виконання відповідачем своїх зобов?язань належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2023 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Куликової Юлії Валеріївни на рішення Господарського суду міста Києва від 02.10.2023 у справі №910/7038/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Ходаківська І.П., Демидова А.М.

Північний апеляційний господарський суд від 02.11.2023 витребував з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/7038/23. Відклав розгляд питання про відкриття, повернення, залишення без руху або відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Куликової Юлії Валеріївни на рішення Господарського суду міста Києва від 02.10.2023 у справі №910/7038/23.

Матеріали справи №910/7038/23 надійшли на адресу Північного апеляційного господарського суду 09.11.2023.

Головуючий суддя Владимиренко С.В. з 13.11.2023 по 17.11.2023 проходила підготовку для підтримання кваліфікації у НШСУ, суддя Ходаківська І.П. з 06.11.2023 по 10.11.2023 та з 13.11.2023 по 17.11.2023 перебувала у відпустці, суддя Демидова А.М. з 06.11.2023 по 10.11.2023 перебувала у відпустці та з 13.11.2023 по 17.11.2023 проходила підготовку для підтримання кваліфікації у НШСУ.

Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 20.11.2023 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Куликовської Юлії Валеріївни на рішення Господарського суду міста Києва від 02.10.2023 у справі №910/7038/23 залишив без руху, надав скаржнику строк на усунення недоліків апеляційної скарги, а саме: надавши суду апеляційної інстанції докази реєстрації електронного кабінету адвоката Вихрицького Романа Павловича в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), шляхом подання до суду відповідної заяви про усунення недоліків.

Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 27.11.2023 заяву про усунення недоліків апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Куликовської Юлії Валеріївни на рішення Господарського суду міста Києва від 02.10.2023 у справі №910/7038/23 повернув без розгляду. Продовжив позивачу строк для усунення недоліків апеляційної скарги у справі до п`яти днів з дати отримання копії цієї ухвали.

Скаржник у встановлений строк усунув недоліки апеляційної скарги, шляхом подання відповідного клопотання.

Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 05.12.2023 відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Куликовської Юлії Валеріївни на рішення Господарського суду міста Києва від 02.10.2023 у справі №910/7038/23. Розгляд апеляційної скарги призначив на 16.01.2024 о 12 год. 30 хв. Учасникам справи надав право подати відзив на апеляційну скаргу, заяви, клопотання, пояснення до 26.12.2023.

15.01.2024 від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та надання додаткового строку для подачі відзиву у зв`язку із неотриманням ухвали суду апеляційної інстанції та апеляційної скарги.

Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 16.01.2024 відклав розгляд справи №910/7038/23 на 30.01.2024 на 13 год. 45 хв.

16.01.2024 на адресу Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, за яким відповідач просить суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача на рішення Господарського суду міста Києва від 02.10.2023 у справі №910/7038/23 та поновити строк на подання відзиву.

Розглянувши клопотання відповідача про поновлення строку для надання відзиву на апеляційну скаргу колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 118 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У своїх постановах Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що поважними причинами пропуску строку визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами та труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2022 у справі №911/2130/21.

Відповідач в порушення вимог статті 119 ГПК України не навів та не довів суду відповідними доказами неможливості вчасно подати до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу, строк на подачу якого встановлено ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2023 до 26.12.2023.

У судовому засіданні 30.01.2024 представник позивача підтримав вимоги та доводи своєї апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції її задовольнити, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 02.10.2023 у справі №910/7038/23 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідач свого представника, чи особисто, у судове засідання, призначене на 30.01.2024 на 13 год. 45 хв., не направив, про причини неявки суд не повідомив.

Розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що ФОП Донченком Сергієм Дмитровичем зобов`язання за договором №001 від 24.03.2021 не виконано, що є підставою для розірвання цього договору та стягнення сплачених позивачем коштів в сумі 454 216,27 грн (493 820,00 грн - 39 603,73 грн).

24.03.2021 між Фізичною особою-підприємцем Куликовською Юлією Валеріївною (далі - замовник) та Фізичною особою-підприємцем Вареником Олександром Сергійовичем (далі - виконавець) укладено договір №001 (далі-договір), відповідно до якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе обов`язок управління об`єктом, який знаходиться за адресою: м. Київ, бульвар Леоніда Бикова, 4, площею 48,35 кв.м.

У відповідності до п. 2.3. договору об`єкт належить виконавцеві на підставі договору оренди №3347 від 01.04.2021, виданого (посвідченого) Департаментом комунальної власності.

Відповідно до п. 3.1. договору виконавець зобов`язався: здійснювати пошук третіх осіб на оренду об`єкту; проводити переговори з третіми особами виключно в інтересах замовника; інформувати замовника про всі пропозиції, що надійшли від третіх осіб щодо укладення основного договору; надати замовнику рекомендації щодо покращення стану об`єкту з метою підвищення його привабливості для третіх осіб, у тому числі за кошти замовника за його згоди; здійснювати ремонтні роботи на об`єкті за згодою замовника.

Згідно із ч.1 ст. 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Згідно із статтею 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Частиною 1 статті 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (статті 599 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1, 2, 3 статті 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до приписів статті 188 Господарського кодексу України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Отже, за змістом ст. 188 Господарського кодексу України, розірвання господарського договору може бути вчинено як за згодою сторін, так і у разі односторонньої відмови від нього.

Тобто, за загальним правилом, розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору. Повноваження сторони на одностороннє розірвання договору можуть бути встановлені законом або безпосередньо в договорі.

Одностороння відмова від договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання.

Розірванням договору є припинення договірного зобов`язання, тобто зникнення правового зв`язку між сторонами договірного зобов`язання на підставах, встановлених у законі або договорі, та припинення їхніх прав та обов`язків.

Відповідно до п. 5.3. договору, договір є укладеним на строк п`ять років з пролонгацією ще на 5 років у випадку пролонгації або переукладання чи укладання нового договору оренди даного об`єкту, з правом дострокового розірвання за згодою двох сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Позовні вимоги про розірвання договору №001 від 24.03.2021 ФОП Куликовська Юлія Валеріївна мотивує неналежним виконанням ФОП Донченком Сергієм Дмитровичем взятих на себе зобов`язань за цим договором.

Позивач направила на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернення №29/11-1 від 29.11.2022, на адресу ОСОБА_1 вимогу №20/03-1 від 20.03.2023 та вимогу №2 від 19.04.2023, однак відповіді на вказане звернення та вказані вимоги від вказаних осіб не надходили, у зв`язку з чим позивачем направлено на адресу ФОП Донченка Сергія Дмитровича претензію №26/04-1 від 26.04.2023, в якій вимагала виконати умови договору та погасити заборгованість, однак відповіді на вказану претензію ФОП Донченко Сергій Дмитрович не надав.

У зв`язку з викладеним, позивач направила ФОП Донченку Сергію Дмитровичу пропозицію №01/05-1 від 01.05.2023 про розірвання договорів №001 від 24.03.2021 та №002 від 27.07.2021, відповіді на яку не отримала.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, позивач вказує, що договір № 001 від 24.03.2021 має бути розірваним, оскільки відповідач істотно порушує умови договору.

Відповідно до приписів статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до приписів статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Разом із тим, як встановлено судом, договір №001 від 24.03.2023, укладено між Фізичною особою-підприємцем Куликовською Юлією Валеріївною, як замовником, та Фізичною особою-підприємцем Вареником Олександром Сергійовичем, як виконавцем, проте позов в цій частині заявлено до Фізичної особи-підприємця Донченка Сергія Дмитровича, який не є стороною цього договору.

При цьому, доручення на укладення договору ФОП Вареником Олександром Сергійовичем в інтересах ФОП Донченка Сергія Дмитровича, позивач суду першої та апеляційної інстанції не надала, мотивуючи його відсутністю.

Отже відповідальність за договором №001 від 24.03.2023 несе виконавець ФОП Вареник Олександр Сергійович, з яким позивач і уклав договір №001 від 24.03.2023.

Всупереч ч. 2 статті 651 ЦК України позивачем не доведено суду істотного порушення спірного правочину відповідачем - ФОП Донченком Сергієм Дмитровичем до якого заявлено позов про розірвання договору №001 від 24.03.2023 укладеного позивачем з ФОП Вареником Олександром Сергійовичем.

Щодо позовної вимоги про стягнення з Фізичної особи-підприємця Донченка Сергія Дмитровича сплачених Фізичною особою-підприємцем Куликовською Юлією Валеріївною грошових коштів на виконання договору №001 від 24.03.2021 у розмірі 454 216,27 грн, суд зазначає наступне.

Згідно п. 3.3.4. договору замовник зобов`язався у день підписання договору передати виконавцю копії з оригіналів документів, згідно з наданим виконавцем переліком та внести передоплату виконавцеві у розмірі 493 820,00 грн.

Пунктом 4.2. договору передбачено, що розмір винагороди виконавця за договором становить 50% суми отриманих коштів за здачу в оренду об`єкту за вирахування вартості оренди та операційних витрат на ведення діяльності та сплатою податків по ній. Дані кошти виконавець залишає на своєму балансі, решту перераховує замовнику.

Отже, ФОП Куликовська Юлія Валеріївна стверджує, що на виконання умов цього договору сплатила ФОП Донченку Сергію Дмитровичу грошові кошти на загальну суму 493 820,00 грн, проте за весь час дії договору №001 від 24.03.2021 отримала від відповідача грошові кошти в сумі 39 603,73 грн.

ФОП Куликовська Юлія Валеріївна стверджує, що здійснила передоплату на користь ФОП Донченка Сергія Дмитровича в загальному розмірі 493 820,00 грн, яка складалась з трьох платежів:

- перший платіж в сумі 6 500,00 доларів США, який був переданий 02.12.2020;

- другий платіж в сумі 100 000,00 грн, переданий 17.03.2021;

- третій платіж в сумі 208 191,05 грн, переданий 24.03.2021.

На підтвердження сплати грошових коштів на загальну суму 493 820,00 грн позивачем надані наступні докази:

02.12.2020 за актом прийому-передачі грошових коштів фізична особа ОСОБА_2 прийняв від фізичної особи ОСОБА_3 суму коштів у розмірі 6 500,00 доларів США на ремонт будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , що має бути проведений не пізніше 3-х місяців з дати отримання коштів.

17.03.2021 за актом прийому грошових коштів фізична особа ОСОБА_1 отримав грошові кошти у розмірі 100 000,00 грн від фізичної особи ОСОБА_3 для проведення поточного ремонту за адресою АДРЕСА_1 .

Будь-яких доказів на підтвердження того, що позивачем, окрім встановлених судом вище обставин, передано відповідачу грошові кошти в сумі 208 191,05 грн ФОП Куликовською Юлією Валеріївною не надано суду.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

З наявного в матеріалах справи акту прийому-передачі грошових засобів від 02.12.2020 вбачається, що фізична особа ОСОБА_2 прийняв від фізичної особи ОСОБА_3 суму коштів у розмірі 6 500,00 доларів США, тобто отримувачем цих коштів є ОСОБА_2 , а не ФОП Донченко Сергій Дмитрович.

З наявного в матеріалах акту прийому грошових коштів від 17.03.2021 також вбачається, що фізична особа ОСОБА_1 отримав грошові кошти у розмірі 100 000,00 грн від фізичної особи ОСОБА_3 , тобто за цим актом грошові кошти були передані від фізичної особи ОСОБА_3 на користь фізичної особи ОСОБА_1 , а не на користь фізичної особи-підприємця Донченко Сергія Дмитровича та до моменту укладення договору № 001 від 24.03.2021.

Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що матеріалами справи не підтверджено передачу позивачем на користь Фізичної особи-підприємця Донченка Сергія Дмитровича грошових коштів в загальній сумі 493 820,00 грн на виконання умов договору №001 від 24.03.2021, укладеного позивачем з ФОП Вареником Олександром Сергійовичем.

Враховуючи вірно встановлені обставини даної справи суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

Згідно із статтями 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частини 5 статті 236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно із частиною 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

ЄСПЛ у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" ЄСПЛ також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

У пункті 53 рішення ЄСПЛ у справі "Федорченко та Лозенко проти України" від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Твердження апелянта про належність спірного приміщення відповідачу в обгрунтування заявлених позовних вимог, а також листування з відповідачем не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції, оскільки судом першої інстанції вірно встановлено укладення спірного правочину позивачем з ФОП Вареником Олександром Сергійовичем, а не ФОП Донченком Сергієм Дмитровичем, доказів визнання цього правочину судом недійсним позивачем не надано, неподано позивачем і доказів безпідставного отримання коштів відповідачем у даній справі.

Судом апеляційної інстанції при винесені даної постанови було надано обґрунтовані та вичерпні відповіді доводам апелянта із посиланням на норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 02.10.2023 у справі №910/7038/23 прийняте з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.

Згідно зі статтею 129 ГПК України судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Куликовської Юлії Валеріївни на рішення Господарського суду міста Києва від 02.10.2023 у справі №910/7038/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 02.10.2023 у справі №910/7038/23 залишити без змін.

3. Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на Фізичну особу підприємця Куликовську Юлію Валеріївну.

4. Матеріали справи №910/7038/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в статтях 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано суддями 07.02.2024

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді А.М. Демидова

І.П. Ходаківська