ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"15" січня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/3872/23

Господарський суд Одеської області у складі:

судді С.В. Літвінова

при секретарі Т.О. Липі

розглянувши справу за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма"Берестівська" (с. Берестове,Харківська обл., Лозівський р-н,64851) до відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "ОДА-ТРЕЙД" (вул. Армійська, буд. 18А, поверх 2, Одеса, 65058) про стягнення 888077,76 грн.;

за участю представників:

від позивача: Биченко М.Р- по довіреності;

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма"Берестівська" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДА-ТРЕЙД" про стягнення 888077,76грн.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на неналежне виконання відповідачем договору поставки № 13/01-23П-1

Ухвалою господарського суду Одеської області від 11.09.2023 року було відкрито позовне провадження у справі № 916/3872/23 за правилами загального позовного провадження.

Відповідач надав відзив на позов відповідно якому просить суд відмовити в задоволені позову з підстав викладених у відзиві.

26.10.2023 позивач надав відповідь на відзив та просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених у відповіді.

Суд звертає увагу позивача, що відповідь на відзив подано з порушенням строку для подання відповіді без клопотання про її поновлення.

Отже, суд залучає до справи відповідь на відзив але до уваги не приймається.

09.11.2023 відповідач надав заперечення в яких просить суд залишити відповідь на відзив без розгляду та у задоволенні позову відмовити з підстав зазначених у запереченнях.

Ухвалою суду від 20.11.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 15.01.2024 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

13 січня 2023 року між ТОВ «АГРОФІРМА «БЕРЕСТІВСЬКА» (Продавець), далі - «Позивач», та ТОВ «ОДА-ТРЕЙД» (Покупець), далі - «Відповідач», було укладено Договір поставки № 13/01-23П-1, далі - «Договір».

Відповідно до п. 1.1 Договору Продавець зобов`язується поставити і передати у власність Покупця, а покупець - прийняти і оплатити пшеницю 4 класу, врожаю 2022 року (код товару 1001 згідно з УКТ ЗЕД), що надалі іменується «Товар», на умовах EXW ( у редакції Інкотермс 2010) - склад за адресою: Харківська область, Близнюківський район, с. Берестове.

Кількість товару згідно договору складала 1 000,0 тон (+/- 10% в опціоні Покупця). Ціна Товару становила 5 500,00 грн. з ПДВ за 1(одну) тону (п.2.1. Договору).

Згідно даного договору був визначений наступний порядок розрахунків Покупець сплачує 86% від вартості кожної окремої поставленої партії Товару на поточний рахунок Продавця, зазначений у Договорі, протягом 3-х(трьох)банківських днів з дати надання -рахунку на оплату кожної окремої поставленої партії Товару із зазначенням точної кількісті та ціни Товару без ПДВ, суми ПДВ, усього до сплати ; копій видаткових накладних(п.5.1 Договору).

Відповідно до пункту 5.2 Договору Покупець сплачує 14% від вартості товару кожної окремої поставленої партії Товару, поставка якого складає предмет даного договору у відповідності до п.2.1., на поточний рахунок Продавця, зазначений у Договорі, протягом 3-х (трьох) з дати надання копій: належно складеної податкової накладної зареєстрованої у Єдиному Державному реєстрі податкових накладних та квитанцію № 1 або квитанцію № 2 про реєстрацію податкової накладної в електронній формі в Єдиному Державному реєстрі податкових накладних.

Позивач зазначає, що 13 січня .2023 року на виконання зазначеної норми та умов договору ТОВ «АГРОФІРМА «БЕРЕСТІВСЬКА» було виставлено рахунок № 2 на оплату пшениці в кількості 1000 тон всього з на суму 5 449 998,40 грн. разом з ПДВ ( ПДВ 675 43 8,4 грн.. без ПДВ 4 824 560 грн.). В цей же день ТОВ «ОДА-ТРЕЙД» згідно вказаного рахунку відповідно до платіжного доручення перерахувало ТОВ «АГРОФІРМА «БЕРЕСТІВСЬКА» 4 824 5 60 грн.

Позивач вказує, шо ТОВ «АГРОФІРМА «БЕРЕСТІВСЬКА» було складено податкову накладну № 7 від 13.01.2023 загальна сума коштів, що підлягають сплаті, з урахуванням податку на додану вартість 4 824 560 грн., загальна сума податку на додану вартість 592 489,83 грн. Вказана податкова накладна була зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних. На виконання умов договору ТОВ «АГРОФІРМА «БЕРЕСТІВСЬКА» 13.01.2023 поставила 26,82 тони пшениці 4 класу на загальну суму 147 509,96 грн. в тому числі ПДВ 18 115,26 грн(видаткова накладна № 7 від 13.01.2023); 15.01.2023 поставила 531,82 тони на суму 2 925 009,15 грн., в тому числі ПДВ 359 211,65 грн. (видаткова накладна № 8 від 13.01.2023), 16.01.2023 поставила 452,08 тони на суму 2 486 439,28 грн., в тому числі ПДВ 305 352,2 грн.(видаткова накладна № 9 від 16.01.2023).

Також, позивач вказує, що 16.01.2023 на виконання вимог п.187.1 ст.187 та п.201.1 ст.201 ПК України, виходячи з правила першої події ТОВ «АГРОФІРМА «БЕРЕСТІВСЬКА» було складено податкову накладну № 8 від 16.01.2023 загальна сума коштів, що підлягають сплаті, з урахуванням податку на додану вартість 734398,39 грн., загальна сума податку на додану вартість 90 189,28 грн. В цей же день ТОВ «ОДА-ТРЕЙД» в розрахунок поставленої пшениці згідно зазначеного договору перерахувало 51 719,28 грн. Вказана податкова накладна теж була зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних. Таким чином ТОВ «АГРОФІРМА «БЕРЕСТІВСЬКА» виконало всі умови договору, в тому числі і щодо реєстрації податкових накладних.

Отже, позивач вказує, що в порушення даної норми ТОВ «ОДА-ТРЕЙД» не здійснило повний розрахунок за договором поставки № 13/01-23П-1 від 13.01.2023. Заборгованість склала 682 679,11 грн.

Приймаючи до уваги, що відповідачем не було здійснено розрахунок за договором поставки у загальному розмірі 682 679,11 грн., позивач звернувся за захистом своїх порушених прав до суду з відповідним позовом, що розглядається судом в межах цієї справи. Водночас, окрім основного боргу в сумі 682 679,11 грн, позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача З % річних в сумі 10324,35 грн., суму інфляційних в розмірі 25603,28 грн., пеню в розмірі 169471,02 грн. та судові витрати

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: припинення правовідношення.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Судом встановлено, що між між ТОВ «АГРОФІРМА «БЕРЕСТІВСЬКА» (Продавець), далі - «Позивач», та ТОВ «ОДА-ТРЕЙД» (Покупець), далі - «Відповідач», було укладено Договір поставки № 13/01-23П-1, далі - «Договір».

Відповідно до п. 1.1 Договору Продавець зобов`язується поставити і передати у власність Покупця, а покупець - прийняти і оплатити пшеницю 4 класу, врожаю 2022 року (код товару 1001 згідно з УКТ ЗЕД), що надалі іменується «Товар», на умовах EXW ( у редакції Інкотермс 2010) - склад за адресою: Харківська область, Близнюківський район, с. Берестове.

Кількість товару згідно договору складала 1 000,0 тон (+/- 10% в опціоні Покупця). Ціна Товару становила 5 500,00 грн. з ПДВ за 1(одну) тону (п.2.1. Договору).

Згідно даного договору був визначений наступний порядок розрахунків Покупець сплачує 86% від вартості кожної окремої поставленої партії Товару на поточний рахунок Продавця, зазначений у Договорі, протягом 3-х(трьох)банківських днів з дати надання -рахунку на оплату кожної окремої поставленої партії Товару із зазначенням точної кількісті та ціни Товару без ПДВ, суми ПДВ, усього до сплати ; копій видаткових накладних(п.5.1 Договору).

Відповідно до пункту 5.2 Договору Покупець сплачує 14% від вартості товару кожної окремої поставленої партії Товару, поставка якого складає предмет даного договору у відповідності до п.2.1., на поточний рахунок Продавця, зазначений у Договорі, протягом 3-х (трьох) з дати надання копій: належно складеної податкової накладної зареєстрованої у Єдиному Державному реєстрі податкових накладних та квитанцію № 1 або квитанцію № 2 про реєстрацію податкової накладної в електронній формі в Єдиному Державному реєстрі податкових накладних.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного кодексу України).

За приписами ст. 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За правилами ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст.627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться в ч.ч.1,7 ст.193 ГК України, в яких визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до п. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 ст. 712 Цивільного кодексу України визначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не виникає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати переданий оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Частиною 1 ст. 662 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це.

У відповідності до ч.1 ст.510 ЦК України визначено, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Згідно п.187.1 ст.187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше : дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню або дата відвантаження товарів.

Відповідно до п.201.1 ст.201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

13 січня .2023 року на виконання зазначеної норми та умов договору ТОВ «АГРОФІРМА «БЕРЕСТІВСЬКА» було виставлено рахунок № 2 на оплату пшениці в кількості 1000 тон всього з на суму 5 449 998,40 грн. разом з ПДВ ( ПДВ 675 43 8,4 грн.. без ПДВ 4 824 560 грн.). В цей же день ТОВ «ОДА-ТРЕЙД» згідно вказаного рахунку відповідно до платіжного доручення перерахувало ТОВ «АГРОФІРМА «БЕРЕСТІВСЬКА» 4 824 5 60 грн.

ТОВ «АГРОФІРМА «БЕРЕСТІВСЬКА» було складено податкову накладну № 7 від 13.01.2023 загальна сума коштів, що підлягають сплаті, з урахуванням податку на додану вартість 4 824 560 грн., загальна сума податку на додану вартість 592 489,83 грн. Вказана податкова накладна була зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних.

На виконання умов договору ТОВ «АГРОФІРМА «БЕРЕСТІВСЬКА» 13.01.2023 поставила 26,82 тони пшениці 4 класу на загальну суму 147 509,96 грн. в тому числі ПДВ 18 115,26 грн(видаткова накладна № 7 від 13.01.2023); 15.01.2023 поставила 531,82 тони на суму 2 925 009,15 грн., в тому числі ПДВ 359 211,65 грн. (видаткова накладна № 8 від 13.01.2023), 16.01.2023 поставила 452,08 тони на суму 2 486 439,28 грн., в тому числі ПДВ 305 352,2 грн.(видаткова накладна № 9 від 16.01.2023).

16.01.2023 на виконання вимог п.187.1 ст.187 та п.201.1 ст.201 ПК України, виходячи з правила першої події ТОВ «АГРОФІРМА «БЕРЕСТІВСЬКА» було складено податкову накладну № 8 від 16.01.2023 загальна сума коштів, що підлягають сплаті, з урахуванням податку на додану вартість 734398,39 грн., загальна сума податку на додану вартість 90 189,28 грн.

Вказана податкова накладна була зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних.

ТОВ «ОДА-ТРЕЙД» в розрахунок поставленої пшениці згідно зазначеного договору перерахувало 51 719,28 грн.

ТОВ «ОДА-ТРЕЙД» не здійснило повний розрахунок за договором поставки № 13/01-23П-1 від 13.01.2023 отже заборгованість за поставлений товар складає 682 679,11 грн.

Так, судом встановлено наявність заборгованості відповідача у розмірі 682679,11 грн., отже, позовна вимога про стягнення грошових коштів по Договору в сумі 682 679,11 грн. підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача викладені у відзиві на позов судом до уваги не приймаються з наступних підстав.

Як зазначалось вище, відповідно до пункту 5.2 Договору Покупець сплачує 14% від вартості товару кожної окремої поставленої партії Товару, поставка якого складає предмет даного договору у відповідності до п.2.1., на поточний рахунок Продавця, зазначений у Договорі, протягом 3-х (трьох) з дати надання копій: належно складеної податкової накладної зареєстрованої у Єдиному Державному реєстрі податкових накладних та квитанцію № 1 або квитанцію № 2 про реєстрацію податкової накладної в електронній формі в Єдиному Державному реєстрі податкових накладних.

Так, суд погоджується з висновками відповідача, що оскільки договором визначено обов`язок сплатити залишок вартості товару при настанні певної події, а саме після надання позивачем конкретного переліку документів (своєчасне зареєстрованих податкових накладних та квитанції про їх подання та реєстрацію), то початок перебігу строку для оплати починається саме після настання вказаної події.

Позивачем не надано доказів надання відповідачу копій зареєстрований податкових накладних та квитанцій про їх подання.

Отже, в матеріалах справи відсутні документи які б підтверджували виконання позивачем своїх зобов`язань за договором.

Але, суд звертає увагу на те, що з приводу сплати зазначеної заборгованості відповідачем позивачу був відправлений гарантійний лист вих. № 9 від 04.05.2023 р. (отриманий 18.05.2023 р.) в якому відповідач підтверджував наявну заборгованість,, посилався на фінансові труднощі і зазначав, що сплатить заборгованість коли ці труднощі минуть.

Таким чином, не зважаючи на те, що не настав початок перебігу строку для оплати заборгованості, а відповідач визнав частину неоплаченої суми заборгованості та просив відстрочити її оплату, суд вважає задовольнити позовні вимоги в частині стягнення 682 679,11грн. в повному обсязі.

Що стосується стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 10324,35 грн., суму інфляційних в розмірі 25603,28 грн., пеню в розмірі 169471,02 грн. суд зазначає наступне.

Згідно з ч.2 ст.218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання. Водночас вимогами п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України передбачено, що одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки (штрафу, пені), а відповідно до вимог ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ст.625 зазначеного кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За правилами ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Як зазначається вище, договором визначено обов`язок сплатити залишок вартості товару при настанні певної події, а саме після надання позивачем конкретного переліку документів (своєчасне зареєстрованих податкових накладних та квитанції про їх подання та реєстрацію), то початок перебігу строку для оплати починається саме після настання вказаної події. Позивачем не надано доказів надання відповідачу копій зареєстрований податкових накладних та квитанцій про їх подання.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає відмовити позивачу в задоволенні стягнення 3 % річних в сумі 10324,35 грн., суму інфляційних в розмірі 25603,28 грн., пеню в розмірі 169471,02 грн.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Враховуючи вищевикладене, суд задовольняє позовні вимоги позивача частково.

Відповідно до приписів ст.129 ГПК України витрати по сплаті судового збору, за подання позову покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДА-ТРЕЙД" (вул. Армійська, буд. 18А, поверх 2, Одеса, 65058, ) на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма"Берестівська" (с. Берестове, Харківська обл., Лозівський р-н, 64851, ) основну сума боргу в розмірі 682679,11грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 10240,19 грн.

3. В іншій частині позову відмовити.

Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

Повний текст рішення складено 12 лютого 2024, у зв`язку з перебуванням судді Літвінова С.В. у відпустці з 25.01.2024 по 02.02.2024 включно та перебуванням на лікарняному з 05.02.2024 по 09.02.2024

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов