ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2024 р. Справа №909/725/23

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючого (судді-доповідача) Якімець Г.Г.,

Суддів: Бойко С.М., Бонк Т.Б.,

в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Івано-Франківського обласного центру зайнятості, від 13 листопада 2023 року

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 12 жовтня 2023 року (підписане 23.10.2023), суддя Рочняк О.В.

у справі №909/725/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз України", м. Київ

до відповідача Івано-Франківського обласного центру зайнятості, м. Івано-Франківськ

про стягнення 12 157,08 грн. заборгованості

в с т а н о в и в :

28 липня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Івано-Франківського обласного центру зайнятості про стягнення 12 157,08 грн. заборгованості.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 12 жовтня 2023 року у справі №909/725/23 позовні вимоги задоволено повністю: присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 12 157,08 грн. заборгованості, з яких: 8 120, 81 грн. - основного боргу, 1199,21 грн. - пені, 343,74 грн. - 3% річних, 2493,32 грн. - інфляційних втрат та 2684,00 грн. судового збору.

Рішення суду мотивоване тим, що в період з 01.12.2021 по 05.12.2021 (включно) Івано-Франківський обласний центр зайнятості по точці виходу Тисменицягаз не був включений до Реєстру споживачів ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг", а тому оператором ГТС його було включено до реєстру споживачів постачальника "останньої надії" і відповідно, спожитий природний газ віднесено до об`ємів, поставлених позивачем. Таким чином, позивач на виконання умов Типового договору постачання природного газу постачальником "останньої надії" в період з 01.12.2021 по 05.12.2021 поставив відповідачу природний газ в об`ємі 181,85 куб. м. на суму 8 120,81 грн. та направив на адресу відповідача рахунок на оплату № 1720. Суд дійшов правомірного висновку про нарахування відповідачу 1 199,21 грн. пені, 343,74 грн. 3% річних та 2 493,32 грн. інфляційних втрат, у зв`язку з несплатою поставленого природного газу.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач Івано-Франківський обласний центр зайнятості звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 12 жовтня 2023 року у справі №909/725/23 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Зокрема, зазначає, що в спірний період діяв договір постачання природного газу, укладений Івано-Франківським обласним центром зайнятості та ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг", а тому саме ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" повинно було здійснювати відповідачу поставку газу та забезпечити його включення до Реєстру своїх споживачів, розміщеного на інформаційній платформі оператора ГТС, а тому ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" порушив взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної реєстрації Тисменицьку філію Івано-Франківського обласного центру зайнятості як споживача на своїй платформі. Апелянт вважає, що в нього відсутні будь-які зобов`язання перед позивачем, а претензійні вимоги позивача правомірно було б спрямувати до ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" та стягнути зазначену заборгованість з ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" в регресному порядку.

Ухвалою суду від 20 листопада 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі №909/725/23 за апеляційною скаргою Івано-Франківського обласного центру зайнятості на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 12 жовтня 2023 року та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи на підставі ч.10 ст.270 ГПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зокрема, зазначає, що доводи апеляційної скарги щодо правовідносин між відповідачем та ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" ніяким чином не впливають на правовідносини між відповідачем і позивачем у справі. Поряд з тим, позивач вказує, що доводи скаржника щодо несвоєчасної реєстрації споживача за новим постачальником ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг", стосуються, по-перше, правовідносин між відповідачем та ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг", а по-друге, відповідно до пояснень по справі ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" реєстрація відповідача у реєстрі споживачів відбулась 25.11.2021 та 03.12.2021, тобто в межах 21 доби. Поряд з цим, позивач зазначає, що твердження скаржника, що судом не досліджено на якій підставі позивач здійснював постачання природного газу відповідачу як постачальник "останньої надії", є необґрунтованим, оскільки судом першої інстанції було досліджено всі докази, на підставі яких позивач здійснював таке постачання.

Заяв про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до п.10 ч.3 ст.2 ГПК України.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте, розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, №4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, №№32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07 від 15.03.2012).

Західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) від 04.07.2017 № 880, здійснює ліцензійне постачання природного газу на території України.

За результатами державного конкурсу та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 917-рТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" визначено постачальником "останньої надії" на ринку природного газу.

26.10.2021 набула чинності Постанова Кабінету Міністрів України від 25.10.2021 №1102 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 № 809 та від 09.12.2020 №1236".

Пунктом 2 Постанови КМУ № 1102 визначено зобов`язання АТ "Магістральні газопроводи України", ТОВ "Оператор газотранспортної системи України", операторів газорозподільних систем забезпечити автоматичне включення оператором газотранспортної системи за участю операторів газорозподільних систем до портфеля постачальника "останньої надії" обсягів природного газу, спожитих з 01.10.2021 бюджетними установами (в значенні Бюджетного кодексу України), закладами охорони здоров`я державної власності (казенні підприємства та/або державні установи тощо) та закладами охорони здоров`я комунальної власності (комунальні некомерційні підприємства та/або комунальні установи, та/або спільні комунальні підприємства тощо), постачання природного газу яким не здійснювалося жодним постачальником.

Івано-Франківський обласний центр зайнятості (відповідач) є бюджетною установою.

25.11.2021 між Івано-Франківським обласним центром зайнятості та ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" укладено договір № 08-1368/21-БО-Т/236 на постачання природного газу.

Згідно з п.2.1 договору постачання природного газу здійснюється у період з 01.12.2021 по грудень 2022 р.

В п.3.2 договору визначено, що постачання газу за цим договором здійснюється постачальником виключно за умови включення споживача до Реєстру споживачів постачальника, розміщеного на інформаційній платформі оператора ГТС.

Судом першої інстанції встановлено, що постачання природного газу Івано-Франківському обласному центру зайнятості у відповідності до договору № 08-1368/21-БО-Т/236 від 25.11.2021 здійснювалося ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" по двох точках, а саме: по точці виходу Івано-Франківськгаз та по точці виходу Тисменицягаз.

При цьому, на інформаційній платформі оператора ГТС Івано-Франківський обласний центр зайнятості з присвоєнням ЕІС-коду 56XS00003DN1Q00B по точці виходу Івано-Франківськгаз зареєстрований 25.11.2021 з датою початку постачання природного газу з 01.12.2021, а по точці виходу Тисменицягаз така реєстрація відбулася 03.12.2021 з зазначенням дати поставки газу - 06.12.2021.

Отже, в період з 01.12.2021 по 05.12.2021 (включно) Івано-Франківський обласний центр зайнятості по точці виходу Тисменицягаз не був включений до Реєстру споживачів ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг", а тому оператором ГТС його було включено до реєстру споживачів постачальника "останньої надії" і відповідно, спожитий природний газ віднесено до об`ємів, поставлених позивачем.

Факт включення відповідача до реєстру споживачів постачальника "останньої надії" та віднесення газу, спожитого відповідачем, до портфеля постачальника "останньої надії" з наведених вище підстав підтверджується:

- листом оператора ГТС України від 08.03.2023 № ТОВВИХ-23-2999 та інформацією щодо остаточної алокації відборів споживача за ЕІС-кодом 56ХS00003DN1Q00B;

- інформацією щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» від оператора ГРМ за Формою № 10;

- відомостями з інформаційної платформи Оператора ГТС щодо споживача з ЕІС-кодом 56ХS00003DN1Q00B.

Згідно з п. 1 розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) № 2496 від 30.09.2015 (далі Правила), договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» укладається у випадках, передбачених пунктом 3 розділу VI, з урахуванням вимог статей 205, 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом публічної оферти постачальника «останньої надії» та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника.

Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» не потребує двостороннього підписання. На письмове звернення споживача постачальник «останньої надії» зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дня отримання такого письмового звернення надати споживачу підписаний уповноваженою особою постачальника примірник договору постачання природного газу.

Договір постачання між постачальником «останньої надії» і споживачем вважається укладеним з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

Типовий договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» (далі - договір) затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2501.

Так, за умовами типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачу в необхідних для нього об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором. (п. 2.1 договору).

Відносини сторін цього договору, які не врегульовані ним, регулюються згідно із Цивільним кодексом України, Законом України «Про ринок природного газу», Правилами постачання, Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2493 (далі - Кодекс газотранспортної системи), Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2494 (далі - Кодекс газорозподільних систем) (п. 2.3 договору).

Згідно з п. 3.1 типового договору, постачання природного газу споживачу здійснюється з дня, визначеного інформаційною платформою оператора газотранспортної системи днем початку постачання в Реєстрі споживачів постачальника відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

Пунктом 3.3 типового договору передбачено, що період безперервного постачання природного газу постачальником не може перевищувати шістдесят діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, що настає за місяцем початку фактичного постачання природного газу споживачу постачальником, крім випадків дострокового розірвання договору.

Згідно п. 4.2 договору, об`єм (обсяг) постачання природного газу споживачу за розрахунковий період визначається за даними Оператора ГРМ/Оператора ГТС (для прямих споживачів) за підсумками розрахункового періоду, що містяться в інформаційній платформі оператора газотранспортної системи та надані споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

Згідно з п. 4.3 типового договору, постачальник зобов`язаний надати споживачу рахунок на оплату природного газу за цим договором не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, в обумовлений між постачальником і споживачем спосіб (поштою за замовчуванням, через електронний кабінет споживача тощо - якщо сторонами це окремо обумовлено).

Пунктом 4.4 типового договору передбачено, що споживач зобов`язаний оплатити рахунок, наданий постачальником відповідно до пункту 4.3 цього договору, до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу.

Згідно з п. 4.5 типового договору, у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до п.п. 1 п. 5.1 та п.п. 1 п. 5.2 типового договору, споживач має право отримувати природний газ на умовах, зазначених у цьому договорі та зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату поставленого природного газу згідно з умовами цього договору.

Пунктом 8.1 типового договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством.

Згідно з п. 8.2 типового договору, постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, а споживач відшкодовує збитки, понесені постачальником, виключно у разі: порушення споживачем строків розрахунків з постачальником - в розмірі, погодженому сторонами в цьому договорі; відмови споживача надати представнику постачальника доступ до свого об`єкта, що завдало постачальнику збитків, - в розмірі фактичних збитків постачальника.

Відповідно до п. 11.1 типового договору, він набирає чинності з дня, визначеного інформаційною платформою Оператора ГТС днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника відповідно до Кодексу газотранспортної системи. Дія цього договору не може перевищувати шістдесят діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, наступного за місяцем, в якому почалося фактичне постачання природного газу постачальником. Розірвання (припинення дії) цього договору не звільняє споживача від обов`язку сплатити заборгованість постачальнику за цим договором.

Відповідно до п. 2 глави 7 розділу XII Кодексу ГТС у точках виходу до газорозподільної системи з метою проведення остаточної алокації щодобових відборів/споживання, що не вимірюються щодобово, оператор газорозподільної системи до 08 числа газового місяця (М+1) надає оператору газотранспортної системи інформацію про фактичний місячний відбір/споживання природного газу окремо по кожному споживачу, відбір/споживання якого не вимірюється щодобово. У випадку якщо комерційний вузол обліку обладнаний обчислювачем (коректором) з можливістю встановити за результатами місяця фактичне щодобове споживання природного газу, така інформація додатково надається в розрізі газових днів газового місяця (М).

Об`єм (обсяг) спожитого споживачем природного газу передається Оператором ГРМ в інформаційну платформу Оператора ГТС та використовується постачальником для розрахунку вартості спожитого природного газу.

Отже, позивач проводить нарахування вартості спожитого споживачем природного газу виключно на підставі даних Оператора ГРМ про об`єм (обсяг) розподіленого/спожитого споживачем природного газу, які отримує в процесі доступу до інформаційної платформи оператора ГТС. Вартість природного газу визначається шляхом множення об`ємів природного газу, на ціну природного газу, визначену відповідно до встановленого тарифу.

З 01.10.2021 ціна природного газу, що постачається постачальником «останньої надії» щоденно розраховується за формулою, наведеною в пункті 24 Порядку проведення конкурсу з визначення постачальника «останньої надії», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.15 № 809 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України № 1102.

Водночас, постановою КМУ №1102 визначено, що на період постачання з 1 жовтня по 30 листопада 2021 року встановлено граничний розмір ціни природного газу для Бюджетних організацій, яка не може перевищувати 16,8 гривні за 1 куб. метр з урахуванням податку на додану вартість.

Протягом жовтня - листопада 2021 року розрахована за формулою ціна природного газу перевищувала 16,8 грн за 1 куб.метр, отже у цей період застосовується гранична ціна в 16,8 грн за 1 куб.метр.

З 01.12.2021 ціна природного газу (з урахуванням ПДВ та послуги транспортування), що опублікована/оприлюднена на сайті позивача, склала: 01.12.2021 - 44,914518 грн, 02.12.2021 - 46,703552 грн, 03.12.2021 - 45,111804 грн, з 04-05.12.2021 - 43,411430 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.01.2022 позивач надіслав відповідачу рахунок № 1720 на оплату природного газу за період з 01.12.2021 по 05.12.2021 на суму 8 120,81 грн., що підтверджується списком згрупованих відправлень Укрпошти №17.01.2022-Піпенко та фіскальним чеком від 18.01.2022. Доказів оплати рахунку відповідачем не надано.

У зв`язку з неоплатою поставленого природного газу відповідачу нараховано 1 199,21 грн. пені, 343,74 грн. 3% річних та 2 493,32 грн. інфляційних втрат.

Судом першої інстанції серед іншого також встановлено, що відповідно до акту приймання передачі - приймання природного газу від 31.12.2021, ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" у грудні 2021 року поставило відповідачу природній газ у кількості 19030, 21 куб.м, а згідно з наданими відповідачем актами приймання - передачі природного газу, підписаних з АТ "Івано-Франківськгаз", відповідач спожив у грудні 2021 року 19212,06 куб. м. природного газу. Різниця між поставленою ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" кількістю газу та використаним відповідачем склала 181,85 куб.м.

Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 Цивільного кодексу України).

Як визначено в ст.1 Закону України "Про ринок природного газу" споживачем є фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини.

Згідно з ч.1 ст.12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Постачання природного газу постачальником "останньої надії" здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором. Типовий договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" може містити окремі умови для різних категорій споживачів. При цьому в межах кожної категорії споживачів договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" є публічним.

Згідно п.26 ч.1 ст.1 Закону України "Про ринок природного газу"постачальник "останньої надії" - визначений Кабінетом Міністрів України постачальник, який не має права відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу.

За приписами ч.1 та ч.2 ст.633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору (ч.5 ст.633 ЦК України).

Правилами постачання природного газу врегульовано відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи. Дія цих Правил поширюється на постачальників, споживачів природного газу - фізичних осіб, фізичних осіб - підприємців, юридичних осіб та Операторів ГРМ/ГТС.

Згідно з п. 3 Розділу І Правил постачання природного газу постачання природного газу постачальником "останньої надії" здійснюється на підставі договору, який має відповідати типовому договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", що затверджується Регулятором. Договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" є публічним.

Особливості здійснення постачання природного газу споживачу постачальником "останньої надії" визначені розділом VI цих Правил.

Відповідно до п. 1, 2, 4-6 Розділу VI Правил постачання природного газу постачальник "останньої надії" здійснює постачання природного газу споживачам на умовах договору постачання природного газу, який укладається з урахуванням вимог цього розділу та має відповідати Типовому договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", затвердженому постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2501, який є публічним, а його умови - однаковими для всіх споживачів. Договір постачання між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

За договором постачання природного газу постачальник "останньої надії" зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу в розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Максимальна тривалість постачання природного газу постачальником "останньої надії" не може перевищувати шістдесят днів та в будь-якому випадку не має тривати довше ніж до кінця календарного місяця, наступного за тим місяцем, у якому почалося фактичне постачання природного газу споживачеві постачальником "останньої надії".

Укладений між сторонами публічний типовий договір постачання природного газу є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань відповідно до статей 173-175 ГК України, ст.ст.11, 202, 509 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.174 ГК України, господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За приписами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Згідно ч.1 ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 4.4 типового договору передбачено, що споживач зобов`язаний оплатити рахунок, наданий постачальником відповідно до пункту 4.3 цього договору, до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу.

За нормами ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших умов, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи та правомірно встановлено судом першої інстанції, позивачем на виконання умов Типового договору постачання природного газу постачальником "останньої надії" в період з 01.12.2021 по 05.12.2021 було поставлено відповідачу природний газ в об`ємі 181,85 куб. м. на суму 8 120,81 грн. та направлено на адресу відповідача рахунок на оплату № 1720.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п. 1 ст. 612 ЦК України).

Згідно із ч. 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Враховуючи те, що позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі, а відповідач доводів позивача не спростував, доказів виконання зобов`язань за договором суду не надав, за отриманий природній газ не розрахувався у встановлений строк, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 8 120,81 грн. заборгованості за поставлений у грудні 2021 року природний газ є обґрунтованими та належать до задоволення.

Колегія суддів критично оцінює твердження скаржника про те, що позовні вимоги про стягнення боргу слід було пред`явити ТОВ "ГК "Нафтогаз трейдинг", з яким він 25.11.2021 уклав договір і який зобов`язаний був внести дані про нього до інформаційної платформи оператора ГТС, такі не заслуговують на увагу, оскільки ці правовідносини не є предметом дослідження у цій справі.

Відповідно до ч.1 ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Штрафними санкціями згідно ст.230 Господарського кодексу України є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч.6 ст.231 ГК України).

Відповідно до ч.1 ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання)

Згідно п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Крім того, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора у відповідності до ст.625 Цивільного кодексу України зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судовою колегією перевірено заявлені позивачем до стягнення суми пені, 3% річних та інфляційних втрат, відтак, судова колегія вважає такі нарахування вірними, а тому, оскільки відповідач не розрахувався з позивачем за спожитий природний газ, то нараховання позивачем пені, 3% річних та інфляційних втрат є правомірним, а тому позовні вимоги в частині їх стягнення також підлягають задоволенню, як правомірно заявлені.

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

Враховуючи все наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 12 157,08 грн. заборгованості, з яких: 8 120, 81 грн. - основного боргу, 1199,21 грн. - пені, 343,74 грн. - 3% річних, 2493,32 грн. - інфляційних втрат.

Доводи скаржника про скасування рішення місцевого господарського суду є безпідставними.

Рішення суду першої інстанції прийняте у відповідності з вимогами діючого законодавства, а тому підстав для його скасування апеляційний господарський суд не вбачає.

Відповідно до ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Судовий збір за подання апеляційної скарги, у відповідності до ст.129 ГПК України, покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.236, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

постановив:

Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 12 жовтня 2023 року у справі №909/725/23 залишити без змін, а апеляційну скаргу Івано-Франківського обласного центру зайнятості без задоволення.

Матеріали справи №909/725/23 повернути до Господарського суду Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у відповідності до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Бойко С.М.

Суддя Бонк Т.Б.