РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.01.2024Справа № 916/2838/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., при секретарі судового засідання Котиші П.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укратлантік" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі її відокремленого підрозділу філія "Центр транспортного сервісу "Ліски" акціонерного товариства "Українська залізниця" та Державної митної служби України в особі її відокремленого підрозділу Одеська митниця про стягнення 2 133 090,56 грн., за участю представника позивача - Пономаренко І.О., відповідача 1 - Гросман О.М., відповідача 2 - Луценко О.М.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до відповідачів про стягнення 1 245 796,59 грн шкоди, що виникла у зв`язку з неправомірними діями відповідача 2 та 887 293,97 грн. безпідставно набутих відповідачем 1 коштів за послуги, які не передбачені чинним законодавством на підставі ст.ст. 1166,1173, 1174, 1212 ЦК України.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.07.2023 року справу № 916/2838/23 передано за підсудністю до Господарського суду м. Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.09.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 25.09.2023 року.

20.09.2023 року від відповідача Державної митної служби України в особі її відокремленого підрозділу Одеська митниця надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

25.09.2023 року від відповідача Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі її відокремленого підрозділу філія "Центр транспортного сервісу "Ліски" акціонерного товариства "Українська залізниця" надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

25.09.2023 року від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача Державної митної служби України в особі її відокремленого підрозділу Одеська митниця.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.09.2023 продовжено строк проведення підготовчого засідання та відкладено підготовче засідання на 20.11.2023 року.

29.09.2023 року від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі її відокремленого підрозділу філія "Центр транспортного сервісу "Ліски" акціонерного товариства "Українська залізниця".

03.10.2023 року позивач подав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, яку повернуто без розгляду ухвалою від 20.11.2023 року.

15.11.2023 року від представника позивача до суду надійшло клопотання про витребування доказів, яке повернуто без розгляду ухвалою від 20.11.2023 року.

08.11.2023 року від відповідача Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі її відокремленого підрозділу філія "Центр транспортного сервісу "Ліски" акціонерного товариства "Українська залізниця" надійшли заперечення на відповідь на відзив.

20.11.2023 року від відповідача Державної митної служби України в особі її відокремленого підрозділу Одеська митниця надійшли додаткові пояснення по справі.

У підготовчому засіданні 20.11.2023 року оголошено перерву на 27.11.2023 року.

22.11.2023 року від позивача до суду надійшло клопотання про витребування доказів.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів);

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу;

5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Позивачем у відповідності до вимог п.4 та п. 5 ч.2 ст. 81 ГПК України не надано доказів того, що особа, яка подає клопотання, вжила заходів для отримання цього доказу самостійно та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу, а тому підстави для задоволення клопотання про витребування доказів відсутні.

23.11.2023 року від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з Державної митної служби України в особі її відокремленого підрозділу Одеської митниці шкоду в розмірі 1245796,59 грн. та стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі її відокремленого підрозділу філія "Центр транспортного сервісу "Ліски" акціонерного товариства "Українська залізниця" безпідставно набуті 1367658,65 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 20514,89 гривень. Вказана заява прийнята до розгляду.

У підготовчому засіданні 27.11.2023 року оголошено перерву на 06.12.2023 року.

06.12.2023 року від відповідача Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі її відокремленого підрозділу філія "Центр транспортного сервісу "Ліски" акціонерного товариства "Українська залізниця" до суду надійшли заперечення на заяву про збільшення позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.12.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.12.2023 року.

У судовому засіданні 18.12.2023 року оголошено перерву на 24.01.2024 року.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Предметом спору є стягнення з Державної митної служби України в особі її відокремленого підрозділу Одеської митниці шкоди в розмірі 1245796,59 грн. та з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі її відокремленого підрозділу філія "Центр транспортного сервісу "Ліски" акціонерного товариства "Українська залізниця" безпідставно набутих коштів у розмірі 1367658,65 грн.

Судом встановлено, що в грудні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРАТЛАНТІК» замовило у ПАТ «Магнітогорський металургічний комбінат» (455000, російська федерація, м. Магнітогорськ, Челябінська обл., вул. Кірова, 63) та у ПАТ «Новолипецький металургічний комбінат» (398040, російська федерація, с. Липецьк, м-н Металургів, 2) Товар, а саме сталь холоднокатану, тонколистову у рулонах (надалі - «Товар»).

15 лютого 2022 року зазначений Товар у кількості 24 рулонів, загальною вагою брутто 187140 кг перетнув митний кордон України.

01 березня 2022 року товар надійшов до зони діяльності митного оформлення № 1 митного поста «Одеса-внутрішній» Одеської митниці на залізничній платформі 90993643 у залізничних вагонах 55380356, 55042782.

05 квітня 2022 року Головний підрозділ детективів Бюро економічної безпеки України відкрив кримінальне провадження №0000003 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 Кримінального кодексу України та наклав арешт на рухомі склади (вагони) 90993643, 55380356, 55042782.

30 червня 2022 року та 26 липня 2022 року ТОВ «Укратлантік» звертався з листами до Бюро Економічної Безпеки України (вих. № 30-06/22 та вих № 26-07-02/22) щодо повернення вантажу, що належить ТОВ «Укратлантік», розміщеного в затриманих вагонах, та надання дозволу на розвантаження із зазначених вагонів Товару, що належить Позивачу.

01 серпня 2022 року Головний підрозділ детективів Бюро економічної безпеки України повідомив в листі № 1/5/0/8021-22 про те, що арешт на товарно-матеріальні цінності, які знаходяться в залізничних вагонах №90993643, 55380356, 55042782 не накладався.

01 вересня 2022 року ТОВ «Укратлантік» направило до Одеського відділення Філії «Центр транспортного сервісу «Ліски» АТ «Українська залізниця» (надалі - ЦТС «Ліски») лист № 01-09/22 з проханням надати дозвіл на видачу товарно-матеріальних цінностей, які належать ТОВ «Укратлантік» із залізничних вагонів №90993643, 55380356, 55042782.

У жовтні 2022 року ЦТС «Ліски» виставило рахунок на суму 486017,75 грн № 1121 від 13 вересня 2022. В рахунку зазначені такі види послуг, як зберігання на вагоні, користування на коліях загального користування та інші послуги. 06 жовтня 2022 року позивач оплатив виставлений рахунок.

10 жовтня 2022 року ЦТС «Ліски» видав ТОВ «Укратлантік» дозвіл №Ліски/О-06/52 на видачу сталі листової, яка слідує у вагонах №№55042782, 55380356 та прокату плоского з заліза, який знаходиться в вагоні № 90993643.

13 жовтня 2022 року Товар був оформлений Одеською митницею згідно Митної декларації (форма МД-2) № UA500490/2022/004016 від 13.10.2022 та Митної декларації (форма МД-2) № UA500490/2022/008892 від 13.10.2022.

18 жовтня 2022 року ТОВ «Укратлантік» направило лист № 18/10-22 до Одеської митниці з проханням якнайшвидше дозволити видачу Одеською митницею із її складу зазначеного вантажу, що належить ТОВ «Укратлантік» на праві приватної власності, поміщеного у митному режимі «ІМ 40», без нарахування оплати зберігання на митному складі Одеської митниці

20 жовтня та 09 листопада 2022 року Одеська митниця Державної митної служби України у листі №7.10-4/28.5-01/13/16793 та у листі №7.10-4/28.5-01/13/17654 зазначила, що Товар «прокат плоский з вуглецевої сталі» у кількості 24 рулонна (вага брутто 187140 кг), що надійшов 01.03.2022 у зону діяльності ВМО № 1 митного поста «Одеса-внутрішній» набув статусу такого, що зберігається на складі митного органу. Здійснення випуску вищезазначених товарів можливо виключно після підтвердження від Одеської митниці сплати відшкодування витрат за зберігання відповідно до Порядку № 627 та до Порядку № 731.

09 грудня 2022 року ЦТС «Ліски» виставило рахунок на оплату № 1546 на суму 265577,30 гривень. Призначення платежу: зберігання на вагоні, користування на коліях загального користування.

27 лютого 2023 року Державна митна служба України винесла рішення №08-1/22-03-02/13/1262 про задоволення скарги ТОВ «Укратлантік» та визнання дії Одеської митниці в частині невидачі товару та зобов`язання відшкодувати витрати за його зберігання неправомірними.

28 лютого 2023 року ТОВ «Укратлантік» звернувся до ЦТС «Ліски» з листом № 28-02/2023 з проханням врахувати рішення Державної митної служби № 08-1/22-03-02/13/1262 від 27 лютого 2023 року та зробити відповідний розрахунок/перерахунок щодо нарахування наданих станцією Одеса-Ліски послуг стосовно зберігання сталі холоднокатаної, тонколистової у рулонах, у кількості 24-х рулонів, загальною вагою брутто 187140 кг, що знаходиться у вагонах № 55380356, 990993643, 55042782.

10 березня 2023 року ЦТС «Ліски» надала відповідь №Ліски/0-06/06 на звернення щодо майна, яке належить ТОВ «Укратлантік» від 28.02.2023 р.№ 28-02/23, де зазначено, що згідно умов договору № 73-ЮІ від березня 2021 року тільки після здійснення оплати у повному обсязі, ТОВ «Укратлантік» буде видано вантаж, що зберігається у вагонах на території Одеського відділення.

У відповідь ТОВ «Укратлантік» отримало рахунок на оплату № 316 від 31 березня 2023 р. на суму 985516,80 грн, рахунок на оплату № 317 від 31 березня 2023 р на суму 255152,76 грн, рахунок на оплату № 364 від 26 квітня 2023 р. на суму 306723,24 грн.

В травні 2023 року ЦТС «Ліски» також виставило рахунок на оплату №441 від 25 травня 2023 р. на суму 300207,60 грн.

За твердженням позивача, ТОВ «Укратлантік» сплатило 1245796,59 грн з вини Одеської митниці ДМС України та 1367658,65 грн з вини Одеського відділення Філії «Центр транспортного сервісу «Ліски» АТ «Українська залізниця».

З огляду на вказані обставини, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до положень ст. 263 Митного кодексу України, митна декларація подається митному органу, який здійснює митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, протягом 10 робочих днів з дати доставлення цих товарів, транспортних засобів до зазначеного органу. При цьому, ч. 3 ст. 263 Митного кодексу України встановлено, що товари, які протягом 30 днів з дня доставлення їх у митний орган призначення не поміщені у митний режим або не розміщені на складі тимчасового зберігання чи складі митного органу, набувають статусу таких, що зберігаються на складі митного органу.

Згідно п. 3 ч. 4 ст. 263 Митного кодексу України, строки, зазначені у ч. 1 ст. 263 Митного кодексу України, продовжуються митними органами на прохання декларанта, серед іншого, якщо виникли обставини та/або сталися події, що перешкоджають поданню митному органу митної декларації, зокрема: стихійне лихо (пожежа, повінь тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану в Україні або в окремих її місцевостях у зоні митного контролю, інші надзвичайні та невідворотні за даних умов події (обставини непереборної сили). При цьому, ч.ч. 5-7 ст. 263 Митного кодексу України встановлено, що залежно від характеру обставин і подій, документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, видаються державними органами та іншими суб`єктами відповідно до їх компетенції. Для продовження строків пред`явлення або декларування митному органу товарів, транспортних засобів комерційного призначення власник або уповноважена ним особа звертається до митного органу з письмовою заявою, у тому числі в електронній формі. До заяви додаються відповідні документи, які підтверджують обставини та події, зазначені у ч. 4 ст. 263 Митного кодексу України. Митний орган на підставі заяви та доданих до неї документів продовжує строк декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення на час, необхідний для усунення причин, що не дали змоги своєчасно задекларувати ці товари, транспортні засоби.

Доказів того, що позивач подавав заяву про продовження строків для подачі митної декларації матеріали справи не містять.

Митним постом «Одеса-внутрішній» Одеської митниці (лист № 7.10-28.5-01/425/317 від 27.04.2022) проінформовано управління адміністративно-господарської діяльності Одеської митниці щодо товару «прокат із чорних металів - сталь тонколистова» у кількості 24 рулона (вага 186500 кг), який набув статусу такого, що зберігається на складі митного органу відповідно до статті 263 Митного кодексу України. Управлінням адміністративно-господарської діяльності Одеської митниці визначено склад митниці «Промбаза» (лист № 7.10-21-03/275 від 04.05.2022).

Як вже зазначалось вище, позивач надав до Одеської митниці документи для митного оформлення товару лише 13 жовтня 2022 року. Після чого вказаний товар був оформлений згідно Митної декларації (форма МД-2) №UA500490/2022/004016 від 13.10.2022 та Митної декларації (форма МД-2) №UA500490/2022/008892 від 13.10.2022.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з приписами ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (ст. 1174 ЦК України).

Отже, відповідальність за шкоду, завдану органом державної влади, органом влади Автономної республіки Крим або органом місцевого самоврядування, настає незалежно від вини цих органів.

За таких обставин, необхідною підставою для притягнення відповідача до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є неправомірні дії (бездіяльність) цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, в той час як відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

При цьому, довести наявність цих елементів має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

Аналогічна позиція наведена у постанові Верховного Суду від 02.03.2018 по справі №916/336/17.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 14 ГПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Як на доказ неправомірних дій Державної митної служби України в особі її відокремленого підрозділу Одеської митниці позивач посилається на Рішення Державної митної служби України № 08-1/22-03-02/13/1262 від 27 лютого 2023 року, яким визнано неправомірними дії Одеської митниці в частині невидачі товару та зобов`язання відшкодувати витрати за його зберігання.

Однак, вичерпний перелік підстав звільнення від доказування закріплює ст. 75 ГПК України.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18(пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18).

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.

З огляду на вищевказане, суд не вважає Рішення Державної митної служби України № 08-1/22-03-02/13/1262 від 27 лютого 2023 року беззаперечним доказом вчинення неправомірних дій Державною митною службою України в особі її відокремленого підрозділу Одеської митниці, наслідком яких стало завдання позивачу майнової шкоди.

За обставин, які встановлені вище, оскільки позивач не надав суду належних та допустимих доказів, які підтверджують неправомірність дій і причинний зв`язку між неправомірними діями і заподіяною шкодою, правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з Державної митної служби України в особі її відокремленого підрозділу Одеської митниці майнової шкоди в розмірі 1245796,59 грн. на підставі ст. ст. 22, 1166, 1173 ЦК України вістуні.

Крім того, позивач стверджуючи про те, що плата за послуги зберігання вагонів не передбачена чинним законодавством, договором чи домовленістю сторін; позивач не мав змоги забрати товар з вини ЦТС «Ліски», який відмовлявся його видати; не додержана письмової форми правочину щодо забезпечення виконання зобов`язання, а право на заставу використано без відповідної правової підстави, просив стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі її відокремленого підрозділу філія "Центр транспортного сервісу "Ліски" акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 1 367 658,65 грн. безпідставно набутих коштів.

01.03.2022 року на станцію Одеса-Ліски Одеського терміналу філії «ЦТС Ліски» АТ «Укрзалізниця» зі станції Тополі Південної залізниці для ТОВ «Укратлантік» (отримувач вантажу) під митним контролем прийшли 3 вагони (№ 55042782, № 55380356, 990993643) із вантажем сталь листова у рулонах згідно залізничних накладних №32129840, 32129847.

Прийом вантажу здійснювався на підставі укладеного Договору № 73-ЮІ від 11.03.2021 року про надання станцією Одеса-Ліски послуг, пов`язаних з прийомом, відправленням, переадресуванням та переробкою вантажів, згідно пункту 2.1 якого вартість послуг визначається Правилами перевезення вантажів, Тарифним керівництвом № 1 та домовленістю сторін.

01.03.2022 року відповідачем - 1 складений Акт загальної форми ГУ-23 №551 про те, що вагони №55380356, № 55042782, № 90993643, які знаходяться під митним контролем, простоюють на місцях загального користування в очікуванні розмитнення з 01.03.2022 року з 12-00.

Вантаж був вивезений позивачем зі станції Одеса-Ліски 14.06.2023 року, про що є записи у нарядах ГУ-43 №№ 4,5 від 14.06.2023, після оплати послуг зберігання.

Згідно п.6 розділ 1 Статуту залізниць України, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем.

Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення.

Тобто, накладна забезпечує гарантію внесення у т.ч. інших платежів за перевезення, перелік яких зазначений у Збірнику тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язаних з ними послуг, в який включені такі послуги як користування вагонами (Розділ V) та зберігання на місця загального користування (Розділ III п.2).

У абзаці 5 ст. 62 Статуту залізниць України зазначається, що за час затримки відправник, одержувач, експедитор сплачують за користування вагонами (контейнерами) залізниці плату, передбачену ст. 119 цього Статуту.

Статтею 46 Статуту залізниць України зазначено, що одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Відповідно до пункту 48 Статуту залізниць України, вантажі видаються на станції призначення одержувачу, зазначеному у накладній, після внесення усіх належних залізниці платежів.

Також ця умова зазначена у п. 7 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Мінтрансу України від 21.11.2000 року № 644: вантаж разом з накладною видається на станції призначення одержувачу, зазначеному в накладній, після внесення ним усіх належних залізниці платежів. Видача імпортних вантажів провадиться після митного оформлення.

Згідно п. 34 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Мінтрансу України від 21.11.2000 року № 644, якщо одержувач не сплатив належні залізниці платежі за вантаж, що прибув, протягом установленого правилами граничного терміну зберігання його на станції, залізниця використовує заставне право на вантаж і реалізовує його для покриття своїх витрат згідно із статтями 49, 51 Статуту.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що відповідач-1 діяв згідно Статуту залізниць України, Правил перевезень вантажів залізничним транспортом України, Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та Договором № 73-Ю1 від 11.03.2021 року про надання станцією Одеса-Ліски послуг, пов`язаних з прийомом, відправленням, переадресуванням та переробкою вантажів.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, позивач не довів ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі її відокремленого підрозділу філія "Центр транспортного сервісу "Ліски" акціонерного товариства "Українська залізниця" 1367658,65 грн безпідставно набутих коштів.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, не порушено Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі її відокремленого підрозділу філія "Центр транспортного сервісу "Ліски" акціонерного товариства "Українська залізниця", а тому в позові в частині стягнення 1367658,65 грн безпідставно набутих коштів слід відмовити.

Інші доводи та заперечення учасників справи судом розглянуті та відхилені як такі, що на результат вирішення спору - відмову у задоволенні позову з наведених вище підстав, впливу не мають.

За правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Повний текст рішення складено 05.02.2024 р.

Суддя С.О. Чебикіна