УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

м. Київ

09.02.2024Справа № 910/1509/24

Суддя Господарського суду міста Києва Курдельчук І.Д. розглянувши у нарадчій кімнаті заяву б/н від 07.02.2024 Товариства з обмеженою відповідальністю «Норма Плюс» «Про забезпечення позову» (вх07-10/1293/24), подану одночасно з пред`явленням позову (вх 1509/24)

Особи, які можуть отримати статус учасника справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Норма Плюс» (вул. Набережна, буд. 33 с. Віта-Поштова, Фастівський район, Київська область, 08170)

Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (проспект Любомира Гузара, буд. 44, м. Київ, 03065)

ВСТАНОВИВ:

07.02.2024 через систему «Електронний суд» до Господарського суду міста Києва надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс" до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» у якому заявник просить суд:

1. Внести зміни до Договору № від 12 січня 2023 року щодо надання послуг з ремонту і технічного обслуговування вимірювальних, випробувальних і контрольних приладів, шляхом укладання додаткової угоди, а саме:

пункт 4.1. Договору викласти в наступній редакції: « 4.1. Підрядник зобов`язується виконати Роботи протягом 473 календарних днів з дати укладання цього Договору з обов`язковим дотриманням погодженого із замовником Графіку виконання робіт (додаток №3), що додається до цього Договору та є невід`ємною його частиною».

Пункт 10.9.3. Договору викласти в наступній редакції: « 10.9.3. Термін дії Гарантії-до « 29» травня 2024 року включно».

Пункт 11.1. Договору викласти в наступній редакції: « 11.1 Договір вважається укладеним з моменту його підписання Сторонами і діє 503 календарних днів. В частині виконання гарантійного строку, а в частині розрахунків до - їх повного виконання».

Додаток №3 до Договору - «Графік виконання робіт» викласти в новій редакції, що додається до цієї додаткової угоди №1.

2. Скасувати оперативно-господарську санкцію у розмірі 28 471,00 грн., застосовану ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» до ТОВ «Норма Плюс» за несвоєчасне виконання робіт та зобов`язати Відповідача повернути оперативногосподарську санкцію у розмірі 28 417,00 грн. на розрахунковий рахунок Позивача ( НОМЕР_1 в АТ «СЕНС БАНК», МФО 300346).

Одночасно з пред`явленням позову через систему «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «Норма Плюс» подало заяву про забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову сформована в системі «Електронний суд» та надійшла до суду 07.02.2024.

У заяві про забезпечення позову заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони банку-гаранту АТ «КБ «Глобус» вчиняти дії щодо перерахування коштів (здійснення платежу) за гарантією № 30693 від 02 січня 2023 року на користь ТОВ «Оператор ГТС Україна» до остаточного вирішення спору.

На думку заявника, існує ризик сплати банком грошових коштів на вимогу ТОВ «Оператор ГТС України», а стягнення відповідачем за гарантією № 30693 від 02 січня 2023 року 1 559 134,80 грн призведе до подвійного притягнення позивача до відповідальності за неналежне виконання Договору № від 12 січня 2023 року. Також заявник стверджує, що незаконне стягнення коштів за гарантією № 30693 від 02 січня 2023 року, у разі позитивного вирішення справи по суті, призведе до ще одного позовного провадження, щодо стягнення з відповідача неправомірно отриманої гарантії, що порушує принцип економії господарського судочинства.

Заявник вважає, що вжиття термінового заходу щодо заборони виконання вимоги ОUGASUAUKXXX 798 DEM-02022024/2 банку-гаранту (АТ «КБ «Глобус») за гарантією №30693 від 02 січня 2023 року сприятиме уникненню порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача (подвійного притягнення до матеріальної відповідальності за порушення договірного права, що є предметом спору у справі), а також реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів і ускладнень в ефективному захисті прав та законних інтересів ТОВ «Норма Плюс», за захистом яких він звернувся у випадку задоволення позову.

08.02.2023 через систему «Електронний суд» від заявника надійшло клопотання про долучення доказів - підписаного примірника Договору про надання гарантії №30693/ЮГ від 02 січня 2023 року, оскільки при подачі заяви про забезпечення позову система помилково підтягнула не підписаний сторонами проект зазначеного договору.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14.06.2021 у справі 308/8567/20 виклав правовий висновок згідно якого, у випадку одночасного подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову розгляд заяви про забезпечення позову не залежить від вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Відповідно до ч4 ст.236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, Законодавець не покладає обов`язку на суд відкрити провадження у справі, а тільки вже потім вирішувати питання про забезпечення позову.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Норма Плюс» про забезпечення позову, подану одночасно з пред`явленням позову суд дійшов такого висновку.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Отже, забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або з наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачеві або іншим особам здійснювати певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Водночас, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів та, вживаючи заходи забезпечення позову, слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Аналогічні правові висновки щодо застосування статей 136, 137 ГПК України, викладені у постановах Верховного Суду від 08.07.2022 у справі №904/9691/21, від 24.06.2022 у справі №904/8506/21, від 21.04.2022 у справі №922/3109/21, від 21.10.2021 у справі №910/20007/20, від 11.11.2020 у справі № 910/13709/19, від 26.10.2020 у справі №907/477/20 та від 14.06.2018 у справі №916/10/18.

При цьому, під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені в частини 2, 5, 6, 7 статті 137 ГПК України), про що зазначено в постанові Верховного Суду від 15.05.2019 у справі №910/688/13.

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими Господарським процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні блокуватися господарська діяльність юридичної особи, порушуватися права осіб, що не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Заявник звернувся до суду з позовною заявою про внесення змін до основного зобов`язання - умов Договору № від 12 січня 2023 року про закупівлю послуг, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Норма плюс» в частині зміни строку виконання зобов`язань з оплати наданих послуг з ремонту і технічного обслуговування вимірювальних, випробувальних і контрольних приладів, скасування та стягнення оперативно-господарських санкцій.

Водночас, у заяві про забезпечення позову заявник просить суд заборонити банку-гаранту АТ «КБ «Глобус» здійснювати платежі по банківській гарантії № 30693 від 02 січня 2023 року, виданої згідно з Договором про надання банківської гарантії №3069/ЮГ-23 (гарантія виконання) від 02 січня 2023 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Норма плюс» та АТ «КБ «Глобус».

Заява про вжиття заходів забезпечення позову обґрунтована тим, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до порушення прав і охоронюваних законом інтересів позивача, за захистом яких позивач звернувся до суду з позовною заявою, оскільки з нього буде знята Банківська гарантія у розмірі 1 559 134,80 грн за невиконання Договору № від 12 січня 2023 року (основного зобов`язання), який виконується відповідно до умов, зазначених в Договорі.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника, суд дійшов висновку, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Норма Плюс» про забезпечення позову, подана одночасно з пред`явленням позовної заяви, не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності забезпечення позову.

За змістом частини першої статті 546 Цивільного кодексу України гарантія є видом забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до статті 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Статтею 561 Цивільного кодексу України визначено, що гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Гарантія є чинною від дня її видачі, якщо в ній не встановлено інше. Гарантія не може бути відкликана гарантом, якщо в ній не встановлено інше.

Відповідно до статті 562 Цивільного кодексу України зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 563 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.

Оскільки зобов`язання гаранта (АТ «КБ «Глобус») щодо виплати коштів за гарантією перед кредитором (Товариством з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України») є самостійним, правовідносини щодо порядку надання гарантії врегульовані зовсім іншим договором, аніж тим, щодо якого заявник ініціює питання про внесення змін та у зв`язку з яким подано позовну заяву, враховуючи вимоги статті 562 Цивільного кодексу України, яка встановлює незалежність банківської гарантії від основного зобов`язання, а також суть заявлених позовних вимог які стосуються внесення змін до основного зобов`язання, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову з огляду на її необґрунтованість.

Також, суд зауважує, що підставою для пред`явлення вимог до гаранта є порушення принципалом виконання своїх зобов`язань перед бенефіціаром за основним зобов`язанням. Тобто гарант сплачує бенефіціару відповідну суму за гарантією при настанні гарантійного випадку, під яким розуміється невиконання або неналежне виконання принципалом своїх зобов`язань.

При цьому, наявність факту порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією, встановлюється гарантом при настанні так званого гарантійного випадку та розгляді вимоги кредитора про сплату грошової суми, в якій останній повинен вказати, у чому полягає порушення принципалом основного зобов`язання, і, відповідно, гарант здійснює платіж по гарантії лише у випадку невиконання чи неналежного виконання принципалом основного зобов`язання, що забезпечене.

Натомість відсутність такого порушення основного зобов`язання, забезпеченого гарантією, може бути, зокрема, підставою для відмови у задоволенні вимог бенефіціара (кредитора) гарантом при розгляді вимоги кредитора про сплату грошової суми за гарантією.

Аналогічні правові висновки Верховного Суду викладені у постановах 18.01.2023 у справі №910/3334/22 та від 16.12.2019 у справі №910/10808/19.

Суд звертає увагу, що обставини відсутності чи наявності порушення боржником основного зобов`язання підлягають дослідженню і встановленню під час розгляду справи по суті, суд не може забезпечувати позов у спосіб, який буде сприяти невиконанню зобов`язання, зокрема шляхом заборони гаранту вчиняти дії щодо виконання банківської гарантії. Тоді як, заборона судом здійснювати оплату на виконання банківської гарантії до моменту набрання законної сили рішенням у справі є підставою не виконувати зобов`язання щодо банківської гарантії.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.06.2023 року у справі №910/6924/22.

Також варто врахувати, що відповідно до пункту 2.2. Договору про надання гарантії №30693/ЮГ-23 від 02 січня 2023 року строк дії гарантії становить до 15 березня 2024 року.

Таким чином, гарантія є строковим зобов`язанням, а строк розгляду справи та відповідно строк дії ухвали про забезпечення позову може значно перевищувати цей строк, тому запропонований заявником захід забезпечення позову порушує принцип пропорційності, передбачений статтею 15 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, суд звертає увагу заявника на наявність правових позицій Верховного Суду від 06.06.2023 у справі №910/6924/22, від 09.02.2023 у справі №910/4275/22 та від 18.01.2023 у справі №910/3334/22 щодо неможливості забезпечувати позов у спосіб, який буде сприяти невиконанню зобов`язання, зокрема шляхом заборони гаранту вчиняти дії щодо виконання банківської гарантії.

Статтею 129 Конституції України, як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову.

За таких обставин, оцінивши доводи заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості, співмірності та пропорційності вимог заявника щодо забезпечення позову, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, поданої одночасно з пред`явленням позову.

Керуючись статтями 136, 137, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви б/н від 07.02.2024 «Про забезпечення позову, що подається одночасно з позовною заявою» Товариства з обмеженою відповідальністю «Норма Плюс» у межах справи №910/1509/24.

Якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Судове рішення є врученим з дня отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи в модулі "Електронний суд" ЄСІТС (п.2ч.6ст.242 ГПК України), вказану такою особою під час подання документів до суду.

Ухвала набрала законної сили 09.02.2024 та може бути оскаржена протягом десяти днів до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя Ігор Курдельчук